Справа № 400/5481/21
Суддя: Лісовська Н. В.
Дата ухвалення: 2021-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2021 р. № 400/5481/21
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Лісовської Н.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідачів:1: Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, 2: Головного управління Пенсійного фонду у Вінницькій області, вул. Хмельницьке шосе,7, м. Вінниця, 21100,

про:визнання протиправними та скасування рішень від 01.06.21 р. № 76, № 492/03.04-пр; зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про: визнання протиправним та скасування рішення від 01.06.2021 р. № 76 про відмову в призначенні пенсії; зобов`язання з 15.04.2021 р. призначити, провести нарахування та виплату пенсії по інвалідності із зарахуванням до страхового стажу періодів роботи з 01.07.1976 р. по 30.06.1980 р. в колгоспі ім. "Леніна" та з 07.06.1993 р. по 16.11.1994 р. в Галабинському ХРТП Республіки Узбекистан.

Ухвалою від 15.09.2021 р. суд залучив Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області в якості другого відповідача по справі.

Ухвалою від 15.09.2021 р. суд прийняв до розгляду заяву позивача про збільшення позовних вимог та постановив розглядати справу з позовними вимогами про:

- визнання протиправним та скасування рішення від 01.06.2021 р. № 492/03.04-пр;

- визнання протиправним та скасування рішення від 01.06.2021 р. № 76 про відмову в призначенні пенсії;

- зобов`язання з 15.04.2021 р. призначити, провести нарахування та виплату пенсії по інвалідності із зарахуванням до страхового стажу періодів роботи з 01.07.1976 р. по 30.06.1980 р. в колгоспі ім. "Леніна" та з 07.06.1993 р. по 16.11.1994 р. в Галабинському ХРТП Республіки Узбекистан.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що їй відмовлено у призначенні пенсії по інвалідності у зв`язку з відсутністю 15 років страхового стажу. Відповідачем не враховано періоди роботи з 01.07.1976 р. по 30.06.1980 р. в колгоспі ім. "Леніна" та з 07.06.1993 р. по 16.11.1994 р. в Галабинському ХРТП Республіки Узбекистан. Позивач вважає, що подала всі необхідні документи, які підтверджують наявність страхового стажу 15 років, та має право на призначення пенсії по інвалідності.

13.08.2021 р. відповідачем 1 подано відзив на позов, де вказано, що період роботи з 01.07.1976 р. по 30.06.1980 р. не враховано, оскільки в архівній довідці вказано, що в особових рахунках за відповідний період значиться прізвище " ОСОБА_2 ", ім`я " ОСОБА_3 ", по батькові не зазначено, що не відповідає паспортним даним позивача. Період роботи з 07.06.1993 р. по 16.11.1994 р. не враховано, оскільки у трудовій книжці в даті наказу про прийом наявні виправлення, запис про звільнення завірений відтиском печатки підприємства на іноземній мові, офіційний переклад на державну мову відсутній. Оскільки у позивача відсутній необхідний страховий стаж, для призначення пенсії по інвалідності немає правових підстав.

17.08.2021 р. позивач подала відповідь на відзив.

27.09.2021 р. відповідачем 2 подано відзив на позов, згідно з яким період роботи з 01.07.1976 р. по 30.06.1980 р. не враховано, оскільки в архівній довідці вказано, що в особових рахунках за відповідний період значиться прізвище " ОСОБА_2 ", ім`я " ОСОБА_3 ", по батькові не зазначено, що не відповідає паспортним даним позивача. Період роботи з 07.06.1993 р. по 16.11.1994 р. не враховано, оскільки у трудовій книжці в даті наказу про прийом наявні виправлення, запис про звільнення завірений відтиском печатки підприємства на іноземній мові, офіційний переклад на державну мову відсутній. Таким чином, у відповідача 2 відсутні правові підстави для зарахування до загального стажу позивача зазначених періодів роботи.

Справу розглянуто в письмовому провадженні.

З`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне:

26.05.2021 р. позивач подала заяву про призначення пенсії по інвалідності, додавши до заяви трудову книжку, архівну довідку від 11.05.2021 р. та інші документи (а. с. 17).

З урахуванням Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 р. № 22-1 (далі Порядок № 22-1), органом, що приймав рішення за заявою позивача, визначено відповідача 2.

Рішенням відповідача 2 від 01.06.2021 р. № 76 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі Закон № 1058). У рішенні зазначено, що необхідний страховий стаж визначений ст. 32 Закону № 1058, після досягнення віку 60, становить 15 років. Страховий стаж позивача визначено 12 років 7 місяців 9 днів. За доданими документами до страхового стажу не зараховано період з 07.06.1993 р. по 16.11.1994 р., оскільки відповідний запис завірений відтиском печатки на іноземній мові, офіційний переклад на державну мову заявник не надала.

Рішенням відповідача 1 від 01.06.2021 р. № 492/03.04-пр позивачу відмовлено у призначенні пенсії по інвалідності у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, передбаченого ст. 32 Закону № 1058. У рішення зазначено, що страховий стаж позивача становить 9 років 6 місяців 21 день. До страхового стажу не враховано періоди роботи з 01.07.1976 р. по 30.06.1980 р., оскільки в архівній довідці від 11.05.2021 р. вказано, що в особових рахунках за відповідний період значиться прізвище " ОСОБА_2 ", ім`я " ОСОБА_3 ", по батькові не зазначено, що не відповідає паспортним даним позивача. Не враховано також період з 07.06.1993 р. по 16.11.1994 р., оскільки у трудовій книжці в даті наказу про прийом наявні не завірені виправлення, а запис про звільнення завірений відтиском печатки підприємства на іноземній мові, офіційний переклад на державну мову відсутній.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Закон № 1058 визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом.

Статтею 8 Закону № 1058 закріплено право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг. Так, відповідно до пункту 1 частини першої цієї статті право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону № 1058 особи, яким установлено інвалідність після досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, мають право на пенсію по інвалідності за наявності страхового стажу, зазначеного в абзаці першому частини першої статті 26 цього Закону.

У свою чергу, ч. 1 ст. 26 Закону № 1058 передбачає, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Позивач на момент звернення із заявою про призначення пенсії по інвалідності досягла пенсійного віку та згідно довідки МСЕК їй встановлено другу групу інвалідності з 15.04.2021 р. безстроково (а. с. 8, 30).

Таким чином, для призначення пенсії по інвалідності позивачу необхідно мати 15 років страхового стажу. Саме відсутність 15 років страхового стажу стала підставою для відмови відповідачами 1 і 2 у призначенні пенсії.

При цьому, у рішеннях відповідачів 1 і 2 по різному розраховано наявний у позивача страховий стаж: 12 років 7 місяців 9 днів (у рішенні від 01.06.2021 р. № 76) і 9 років 6 місяців 21 день (у рішенні від 01.06.2021 р. № 492/03.04-пр).

До страхового стажу не враховано два періоди роботи:

- з 01.07.1976 р. по 30.06.1980 р. в колгоспі ім. "Леніна", оскільки в архівній довідці від 11.05.2021 р. вказано, що в особових рахунках за відповідний період значиться прізвище " ОСОБА_2 ", ім`я " ОСОБА_3 ", по батькові не зазначено, що не відповідає паспортним даним позивача;

- з 07.06.1993 р. по 16.11.1994 р. в Галабинському ХРТП Республіки Узбекистан, оскільки у трудовій книжці в даті наказу про прийом наявні не завірені виправлення, а запис про звільнення завірений відтиском печатки підприємства на іноземній мові, офіційний переклад на державну мову відсутній.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону № 1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог нього Закону за даними, що містяться в системі, персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

До набрання чинності Закону № 1058 питання пенсійного забезпечення, в тому числі й порядок обчислення стажу для призначення пенсій регулювалися Законом України "Про пенсійне забезпечення" (далі Закон № 1788), відповідно до ст. 56 якого до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв, при цьому зараховується робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків.

Відповідно до ст. 62 Закону України № 1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, пунктами 1, 2, 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 р. № 637 (далі Порядок № 637), передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п. 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Таким чином, необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Запис про період роботи позивача з 01.07.1976 р. по 30.06.1980 р. в колгоспі ім. "Леніна" у трудовій книжці відсутній. У зв`язку з викладеним, позивач додала до заяви про призначення пенсії архівну довідку від 11.05.2021 р. № 01-23/357-А, видану Державним архівом документів з особового складу Куйичирчикського району Ташкентської області Агентства "Узархів" Республіки Узбекистан (а. с. 21-23). Зазначеною довідкою підтверджується, що в документах архівного фонду колишнього колгоспу ім. "Леніна", зараз ширкатне господарство "Янгі Хайот" Куйичирчикського району Ташкентської області Республіки Узбекистан, є відомості про роботу та нараховану заробітну плату ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 : за 1976-1980 роки. У примітці зазначено, що на особових рахунках за відповідний період значиться прізвище " ОСОБА_2 ", ім`я " ОСОБА_3 ", по батькові не зазначено.

З даного приводу суд зазначає, що дошлюбне прізвище позивача " ОСОБА_2 ", що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_1 (а. с. 19).

18.10.1977 р. позивач уклала шлюб та змінила прізвище на " ОСОБА_4 ", що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу НОМЕР_2 (а. с. 20).

Відсутність по батькові позивача та не внесення змін про її прізвище до особових рахунків колгоспу не є виною позивача. Неналежне виконання своїх обов`язків відповідальними особами колгоспу не може покладати на позивача відповідальність у вигляді відмови в зарахуванні до страхового стажу періоду роботи та, відповідно, відмови у призначенні пенсії по інвалідності. На переконання суду, сукупністю наданих позивачем документів (архівна довідка, свідоцтво про народження та свідоцтво про укладення шлюбу) підтверджено, що саме позивач з 01.07.1976 р. по 30.06.1980 р. працювала в колгоспі ім. "Леніна" та отримувала заробітну плату.

З урахуванням викладеного, суд вважає протиправним незарахування відповідного періоду роботи до страхового стажу позивача.

Запис про період роботи з 07.06.1993 р. по 16.11.1994 р. в Галабинському ХРТП Республіки Узбекистан наявний у трудовій книжці позивача (а. с. 12). Однак у даті наказу про прийняття виправлено 1993 рік та не засвідчено відповідним записом. Крім того, запис про звільнення завірений відтиском печатки підприємства на іноземній мові.

Суд критично ставиться до тверджень відповідачів щодо неможливості зарахування відповідного періоду роботи до страхового стажу позивача, оскільки законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок працівників на уповноваженого працівника підприємства, вини позивача в неналежному заповненні її трудової книжки немає, а судом не встановлено недостовірності або інших ознак юридичної дефектності цієї трудової книжки, тому її належить розглядати як належний та допустимий доказ у справі, і зазначена обставина не може позбавити позивача конституційного права на соціальний захист та вирішення питання призначення пенсії. Виправлена дата наказу про прийняття на роботу підтверджується датою початку роботи, яка жодних виправлень не має.

Підставою для призначення пенсії є наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Пенсійний орган не врахував, що не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Зазначений висновок викладено в постанові Верховного Суду від 06.03.2018 р. по справі № 754/14898/15-а.

На переконання суду, трудовою книжкою підтверджується, що позивач з 07.06.1993 р. по 16.11.1994 р. працювала в Галабинському ХРТП Республіки Узбекистан.

З урахуванням викладеного, суд вважає протиправним незарахування відповідного періоду роботи до страхового стажу позивача.

Отже, рішення від 01.06.2021 р. № 492/03.04-пр та від 01.06.2021 р. № 76 не відповідають критеріям правомірності, визначеним ч. 2 ст. 2 КАС України, та належать скасуванню, а відповідні періоди роботи належать зарахуванню до страхового стажу позивача.

Пенсія, так само як і заробітна платня, є за своєю правовою природою взаємопов`язаними та рівнозначними формами соціального забезпечення, які виплачуються пенсіонерам та працівникам. Відмова відповідачів у призначенні позивачу пенсії порушує її право мирно володіти своїм майном, гарантоване ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом. Відмова у призначенні пенсії істотно знижує рівень соціального забезпечення та фактично є відмовою держави від її зобов`язань, передбачених ст. 46 Конституції України, а отже є незаконною, порушує принципи справедливості та рівності громадян перед Законом та зменшує захищеність в умовах постійного зростання цін на товари та послуги.

Водночас, позовна вимога про зобов`язання призначити, провести нарахування та виплату пенсії задоволенню не підлягає, оскільки зобов`язання відповідача зарахувати до стажу роботи спірні періоди є достатнім способом захисту порушеного права позивача. Призначення та нарахування пенсії є дискреційними повноваженнями органів ПФУ, суд не має повноважень визначати всі необхідні умови для призначення пенсії, у тому числі обраховувати необхідний страховий стаж, та зобов`язувати органи ПФУ призначити пенсію.

Судові витрати по справі відсутні.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242-246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ідентифікаційний код 13844159) та Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21100, ідентифікаційний код 13322403) про визнання протиправними та скасування рішень від 01.06.2021 р. № 492/03.04-пр та від 01.06.2021 р. № 76; зобов`язання з 15.04.2021 р. призначити, провести нарахування та виплату пенсії по інвалідності із зарахуванням до страхового стажу періодів роботи з 01.07.1976 р. по 30.06.1980 р. в колгоспі ім. "Леніна" та з 07.06.1993 р. по 16.11.1994 р. в Галабинському ХРТП Республіки Узбекистан задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 01.06.2021 р. № 492/03.04-пр про відмову у призначенні пенсії по інвалідності.

3. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 01.06.2021 р. № 76 про відмову у призначенні пенсії.

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 01.07.1976 р. по 30.06.1980 р. в колгоспі ім. "Леніна" (нині ширкатне господарство "Янгі Хайот" Куйичирчикського району Ташкентської області Республіки Узбекистан) та з 07.06.1993 р. по 16.11.1994 р. в Галабинському ХРТП Республіки Узбекистан.

5. У задоволенні позовної вимоги про зобов`язання призначити, провести нарахування та виплату пенсії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 28.09.2021 р.

Суддя Н. В. Лісовська