Справа № 200/6291/21
Суддя: Чекменьов Г.А.
Дата ухвалення: 2021-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2021 р. Справа№200/6291/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Чекменьова Г.А., розглянувши у спрощеному (письмовому) провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення № від 12 березня 2021 року та вимоги від 13 квітня 2021 року №Ф-44271-49,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення № від 12 березня 2021 року та вимоги про застосування штрафних санкцій від 13 квітня 2021 року №Ф-44271-49 про сплату боргу з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 18.03.2021 року отримав рішення № від 12 березня 2021 року з вимогою про сплату штрафних санкцій за несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску за період з 20.04.2018 року по 09.02.2021 року на суму 11623,39 грн. (2183,87 - штраф, 9439,52 - пеня).

Позивач зазначає, що має постійне місце роботи з травня 1994 року в ДП «Шахтоуправління «Південнодоньаське №1» та посвідчення на зайняття адвокатською діяльністю від 2004 року. У вільний від трудових обов`язків час, позивач виконував доручення центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, але з великим податковим навантаженням та відсутності прибутку, зупинив адвокатську діяльність з 28.01.2020 року.

11.05.2019 року відповідачем сформовано податкову вимогу недоїмки з єдиного внеску № Ф-44271-49-у на суму 21200,90 грн. за якою відкрито виконавче провадження №59920178 та списуються кошти із заробітної плати позивача. 13.04.2021 року ОСОБА_1 отримав іншу податкову вимогу недоїмки з єдиного внеску № Ф-44271-49.

Позивач вважає, що при винесенні спірного рішення та вимоги відповідачем не враховано приписи Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», оскільки платники єдиного внеску, визначені статтею 4 даного Закону, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, звільняються від виконання своїх обов`язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану. Відповідальність за невиконання обов`язків платника єдиного внеску в цей період не застосовується.

Отже штрафні санкції та пеня за несвоєчасну сплату єдиного внеску нараховані відповідачем протиправно. З наведених підстав позивач просив скасувати спірне рішення та вимогу в частині штрафу та пені.

Ухвалою від 31 травня 2021 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою від 29 червня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі без виклику сторін.

Відповідно до ухвали від 09 липня 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позивач є платником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та повинен в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок. За даними інформаційної системи органу доходів і зборів позивач має борг зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а саме:

нарахування за І квартал 2018 року у сумі 2457,18 грн., по терміну сплати 19.04.2018;

2017 рік - 8448,00 грн., по терміну сплати 02.05.2018;

нарахування за II квартал 2018 року у сумі 2457,18 грн., по терміну сплати 19.07.2018;

нарахування за III квартал 2018 року у сумі 2457,18 грн., по терміну сплати 19.10.2018;

нарахування за ШС за не подачу звіту по єдиному внеску за 2017 рік у сумі 170 грн. (06.11.2018)

нарахування за IV квартал 2018 року у сумі 2457,18 грн., по терміну сплати 21.01.2019;

нарахування за І квартал 2019 року у сумі 2754,18 грн., по терміну сплати 19.04.2019;

нарахування за II квартал 2019 року у сумі 2754,18 грн., по терміну сплати 19.07.2019;

нарахування за III квартал 2019 року у сумі 2754,18 грн., по терміну сплати 21.10.2019;

нарахування за IV квартал 2019 року у сумі 2754,18 грн., по терміну сплати 20.01.2020;

нарахування за І квартал 2020 року у сумі 2078,12 грн., по терміну сплати 21.04.2020;

нарахування за II квартал 2020 року у сумі 1039,06 грн., по терміну сплати 20.07.2020;

нарахування за III квартал 2020 року у сумі 3178,12 грн., по терміну сплати 19.10.2020.

На підставі чого сформовано і надіслано позивачу рішення № від 12 березня 2021 року про застосування штрафних санкцій та вимогу від 13 квітня 2021 року №Ф-44271-49 про сплату боргу з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Позивачем сплачено єдиного внеску станом на 16.06.2021 року 14309,12 грн., заборгованість позивача, станом на 31.03.2021 року становила 36462,85 грн., з них недоїмка - 24669,46 грн., штраф - 2353,87 грн., пеня - 9439,52 грн.

Окрім того, відповідач зазначає, що пункт 9-4 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» № 2464-VI (далі Закон № 2464-VI) не є безумовною підставою для невиконання чи виконання не в повному обсязі платниками єдиного внеску своїх обов`язків, передбачених частиною 2 статті 6 Закону № 2464-VI, та не звільняють органи доходів і зборів від виконання обов`язку щодо формування вимог про сплату недоїмки на підставі наданої платниками звітності. Зазначений пункт також виключений Законом України «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи» від 14 січня 2020 року № 440-IX, який набрав чинності 13 лютого 2020 року.

В порушення пункту 9-4 розділу VIII Закону № 2464-VI позивачем до органу доходів і зборів за основним місцем обліку не подано заяву про звільнення від виконання своїх обов`язків, визначених частиною другою статті 6 цього Закону.

На підставі наведеного відповідач просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі фактичні обставини.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) перебував на обліку Головного управління ДПС у Донецькій області (Мар`їнська об`єднана державна податкова інспекція, м. Вугледар) з 01.03.1998 року як фізична особа, яка займається незалежною професійною діяльністю. Дата подання заяви про зняття з обліку 23.11.2020 року.

Місце проживання позивача зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до витягу з реєстру адвокатів України, ОСОБА_1 мав право здійснювати адвокатську діяльність з 23.02.1994 року до дати зупинення свідоцтва 28.01.2020 року (а.с.29).

Згідно з довідкою від 20.05.2021 року позивач працює на підприємстві ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» з 19.05.1997 року по теперішній час (а.с.28).

Позивачем самостійно подані податкові декларації за 2019-2020 роки (а.с.22-25).

За виконавчим провадженням №59920178, відкритим на підставі податкової вимоги недоїмки з єдиного внеску № Ф-44271-49-у від 11.05.2019 року з ОСОБА_1 стягується борг у сумі 21200,90 грн. (а.с.21).

Відповідач - Головне управління ДПС у Донецькій області є суб`єктом владних повноважень - органом виконавчої влади, який в цих правовідносинах здійснює повноваження, покладені на нього Законом № 2464-VI.

Рішенням Головного управління ДПС у Донецькій області № від 12 березня 2021 року ОСОБА_1 за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску за період з 20.04.2018 року по 09.02.2021 року нараховано штрафні санкції на суму 2183,87 грн. та пеню на суму 9439,52 грн. (а.с.5, 6).

13 квітня 2021 року стосовно ОСОБА_1 відповідачем винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску № Ф-44271-49 на суму 36462,85 грн., з них недоїмка - 24669,46 грн., штраф - 2353,87 грн., пеня - 9439,52 грн. (а.с.13).

Скаргу ОСОБА_1 на рішення № від 12 березня 2021 року залишено без розгляду рішенням Головного управління ДПС у Донецькій області від 01.04.2021 року №10732/6/05-20-01-08 та рішенням від 30.04.2021 року за №16/99-00-06-02-01-06 Державної податковолї служби України (а.с.7-8, 9, 10, 11-12).

Скаргу ОСОБА_1 на вимогу № Ф-44271-49 від 13 квітня 2021 року залишено без розгляду рішенням Державної податкової служби України від 11.05.2021 року за №3276/У/99-00-06-02-01-09 (а.с.14, 15-16, 17).

За відомостями Вугледарського міського відділу державної виконавчої служби, з ОСОБА_1 стягується борг у сумі 21200,90 грн. за ВП №59920178 та борг у сумі 5508,36 грн. за ВП №61654641 за вимогою № Ф-44271-49-у від 07.02.2020 року (а.с.19-20).

Встановлені обставини підтверджені матеріалами справи та не є спірними.

Щодо дотримання позивачем строку звернення з цим адміністративним позовом суд зазначає, що відповідно до норм статті 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З матеріалів справи випливає, що позивач, в тому числі, просить визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску №Ф-412166-46У від 20.11.2019 року.

За приписами частини 4 статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закону №2464-VI) платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.

У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

[…]

У разі якщо платник єдиного внеску протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з органом доходів і зборів, не оскаржив вимогу в судовому порядку або не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти календарних днів з дня надходження узгодженої вимоги, орган доходів і зборів надсилає в порядку, встановленому законом, до підрозділу державної виконавчої служби вимогу про сплату недоїмки.

Оскільки позивач оскаржував спірну вимогу № Ф-44271-49 від 13 квітня 2021 року, за наслідками чого було прийнято рішення Державної податкової служби України від 11.05.2021 року за №3276/У/99-00-06-02-01-09, після отримання якого позивач 21.05.2021 року звернувся із цим позовом, суд дійшов висновку про дотримання позивачем строку звернення до суду.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, суд зазначає про таке.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 1 Закону №2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 4 Закону №2464-VI платниками єдиного внеску є, зокрема, роботодавці - підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, зазначеним у свідоцтві про державну реєстрацію її як підприємця), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Пунктом 5 частини 1 статті 4 Закону №2464-VI визначено, що платниками єдиного внеску є особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну(місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Пунктом другим частини першої статті 7 Закону №2464-VI встановлено, що для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону єдиний внесок нараховується на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць. У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

За приписами частини 8, частини 12 статті 9 Закону №2464-VI платники єдиного внеску зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за відповідний базовий звітний період, не пізніше 20 числа місяця, що настає за базовим звітним періодом. Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Згідно зі статтею 25 Закону №2464-VI у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею. Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Відповідно до частини 10 статті 25 Закону №2464-VI встановлено, що на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

Пунктом другим частини 11 статті 25 Закону №2464-VI передбачено, що податковий орган застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції: за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Частиною 16 статті 25 Закону №2464-VI передбачено, що строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується.

Відповідно до абзацу другого пункту 2 розділу VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої Наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 № 449, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 07 травня 2015р. за №508/26953, передбачено, що у разі виявлення фіскальним органом своєчасно не нарахованих та/або несплачених платником сум єдиного внеску такий фіскальний орган обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції у порядку і розмірах, визначених розділом VІІ цієї Інструкції.

Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена в строки, встановлені Законом, обчислена органами доходів і зборів у випадках, передбачених Законом, є недоїмкою.

Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Відповідно до п. 3 розд. VІ Інструкції органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо: дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів; платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску; платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

У випадку, передбаченому абзацом другим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) приймається відповідним органом доходів і зборів протягом 15 робочих днів з дня, що настає за днем вручення платнику акта перевірки, а за наявності заперечень платника єдиного внеску до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки.

Орган доходів і зборів надсилає (вручає) вимогу про сплату боргу (недоїмки) платнику єдиного внеску протягом трьох робочих днів з дня її винесення.

У випадках, передбачених абзацами третім та/або четвертим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається (вручається):

платникам, зазначеним у підпунктах 1 - 7 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, протягом 20 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій).

Під частковим зменшенням суми недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованості зі сплати фінансових санкцій) для цілей цього пункту вважається зменшення загальної суми боргу (недоїмки) з єдиного внеску, яка включає нараховані та несплачені суми єдиного внеску (фінансових санкцій) за останній календарний місяць, в якому відбулось таке зменшення.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів на суму боргу, що перевищує 10 гривень.

Згідно з п. 4 розд. VІ Інструкції вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).

Отже, вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи фіскального органу у випадку, зокрема, якщо такий платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску.

Таким чином, за загальними правилами орган доходів і зборів у разі наявності недоїмки у платника єдиного внеску надсилає такому платнику вимогу про сплату боргу.

Водночас, особливістю цієї справи є те, що на час виникнення спірних відносин позивач перебував на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території проведення антитерористичної операції, а тому норми Закону № 2464-VI необхідно застосовувати з урахуванням періоду дії пункту 9-4 Прикінцевих та перехідних положень цього Закону, відповідно до якого платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014, звільняються від виконання своїх обов`язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов`язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.

Недоїмка, що виникла у платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014, визнається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу».

Подання окремих заяв про звільнення від відповідальності, штрафних та фінансових санкцій, сертифікатів тощо Законом № 2464-VI не вимагається.

Крім того, як на час виникнення спірних відносин, так і на час розгляду та вирішення даної справи Президентом України Указ про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України не приймався. Отже, в розумінні статті 1 Закону №1669-VII проведення антитерористичної операції триває, і позивач має право надати заяву про звільнення від сплати ЄСВ протягом тридцяти днів з дня закінчення антитерористичної операції.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 06.11.2018 у справі № 812/292/18 зазначила, що звільнення від відповідальності передбачено безпосередньо у Законі № 2464-VI та не потребує додаткового звернення, оскільки ця норма встановлює «незастосування відповідальності, штрафних та фінансових санкцій» та адресована насамперед до осіб, які наділені повноваженнями щодо застосування відповідальності, штрафних та фінансових санкцій.

Статтею другою Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» передбачено, що на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

Відповідно до статті 1 Закону України від 02.09.2014 року №1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» (далі Закон №1669-VII) період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Відповідно до абзацу 3 пункту 5 статті 11 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1669-VII перелік населених пунктів, на території яких здійснюється антитерористична операція визначається Кабінетом Міністрів України.

Місто Вугледар Донецької області, разом з Мар`їнською об`єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДПС у Донецькій області, в якій на обліку як платник єдиного внеску перебував позивач, входить до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затверджених розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р (втратило чинність) і розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275-р (чинне).

З огляду на зміст зазначеної норми, позивач звільнявся від виконання обов`язків платника єдиного внеску, встановлених частиною другою статті 6 Закону №2464-VI, на період, починаючи з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції незалежно від факту подачі з його боку відповідної заяви.

Наявність заборони у застосуванні до позивача заходів впливу та стягнення, визначених статтею 25 Закону №2464-VI, за невиконання обов`язків платника єдиного внеску на період проведення антитерористичної операції, унеможливлювало й формування та направлення позивачу вимоги про сплату боргу за цей період та рішення про нарахування штрафних санкцій та пені.

Вирішуючи справу, суд також враховує, що Законом України «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи» від 14 січня 2020 року № 440-IX, який набрав чинності 13 лютого 2020 року, пункт 9-4 розділу VIII Закону № 2464-VI виключено.

Проте, станом до вказаної дати, а саме 28.01.2020 року була зупинена дія свідоцтва позивача про право на заняття адвокатською діяльністю.

Отже, судом встановлено безпідставне нарахування позивачу єдиного внеску, починаючи як в період з І кварталу 2018 року, так і за 2020 рік після виключення 13 лютого 2020 року пункту 9-4 розділу VIII Закону № 2464-VI, оскільки на цей час позивач вже зупинив дію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.

З урахуванням наведеного суд дійшов висновку, що оскаржені рішення та вимога прийняті відповідачем всупереч вимогам законодавства, оскільки визначені відповідачем суми недоїмки, штрафний санкцій та пені нараховані за період, який включає час проведення на території Донецької області антитерористичної операції.

За вказаних обставин позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Зважаючи на те, що позивачем при поданні позову сплачено судовий збір у сумі 908 грн., наведена сума відповідно до положень частини 1 статті 139 КАС України підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі наведеного, керуючись статтями 2, 139, 241-246, 255, 295-297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Донецькій області (87515, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Італійська, буд. 59, ) про визнання протиправними та скасування рішення № від 12 березня 2021 року та вимоги від 13 квітня 2021 року №Ф-44271-49 - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Донецькій області про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску № від 12 березня 2021 року.

Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску Головного управління ДПС у Донецькій області від 13 квітня 2021 року №Ф-44271-49.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Донецькій області , Донецька область, м. Маріуполь, вул. Італійська, буд. 59, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 24 вересня 2021 року, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Г.А. Чекменьов