Справа № 460/2181/21
Суддя: О.М. Дудар
Дата ухвалення: 2021-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

24 вересня 2021 року м. Рівне №460/2181/21

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Дудар О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доРівненської обласної прокуратури
про визнання неправомірною бездіяльності та стягнення середнього заробітку за час затримки виплати вихідної допомоги,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася з позовом до Рівненської обласної прокуратури (далі - відповідач), за змістом якого просить суд:

- визнати неправомірною бездіяльність відповідача щодо не виплати середнього заробітку за час затримки виплати вихідної допомоги;

- стягнути з відповідача середній заробіток за весь час затримки виплати вихідної допомоги в зв`язку з звільненням по день фактичного розрахунку в сумі 184193,40грн.

Позов обґрунтовано тим, що наказом прокурора Рівненської області №777к від 17.08.2020 ОСОБА_1 було звільнено з посади прокурора відділу нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних провадженнях та інших заходів примусового характеру Прокуратури Рівненської області та органів прокуратури. Оскільки вихідну допомогу при звільненні відповідачем виплачено лише 18.03.2021, відповідач має виплатити середній заробіток за весь час затримки у виплаті вихідної допомоги по день фактичного стягнення казначейською службою.

Ухвалою суду від 13.05.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

Розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін головуючим суддею Жуковською Л.А .

Відповідно до розпорядження керівника апарату Рівненського окружного адміністративного суду від 31.05.2021 №261 призначено автоматизований розподіл справи №460/2181/21 у зв`язку із перебуванням судді Жуковської Л.А. у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.05.2021, головуючим суддею у справі визначено суддю Дудар О.М.

Ухвалою суду від 02.06.2021 справу прийнято до провадження.

18.06.2021 відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву. В обґрунтування заперечень зазначено, що відповідачем без зволікань вчинялися послідовні, активні дії, направлені на проведення розрахунку з позивачем, що свідчить про відсутність у діях відповідача вини, яка передбачена ст.117 КЗпП України.

03.09.2021 позивачем подано відповідь на відзив Рівненської обласної прокуратури, згідно з якою безпідставними є посилання відповідача на пріоритет у спірних правовідносинах норм спеціального законодавства.

Розглянувши позовну заяву, відзив на позовну заяву та відповідь на відзив, дослідивши письмові докази, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Наказом прокуратури Рівненської області №777к від 17.08.2020 ОСОБА_1 звільнено з посади прокурора відділу нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних провадженнях та інших заходів примусового характеру Прокуратури Рівненської області на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України "Про прокуратуру" з 17.08.2020 (а.с.16).

Наказ видано на підставі рішення третьої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур №10 від 09.06.2020 та відповідно до статті 11, підпункту 2 пункту 19 розділу ІІ "Прикінцеві і перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури".

Цим же наказом Відділу фінансування та бухгалтерського обліку прокуратури Рівненської області наказано провести остаточний розрахунок з ОСОБА_1 та виплатити їй компенсацію за невикористані щорічні та додаткові відпустки за період роботи з 22.12.2017 по 21.12.2018 в кількості 05 календарних днів, за період роботи з 22.12.2018 по 21.12.2019 в кількості 45 календарних днів, за період роботи з 22.12.2019 по 17.08.2020 в кількості 15 календарних днів.

Листом від18.09.2020 №27-148вих-20 Рівненська обласна прокуратура повідомила позивача про те, що розрахунок по наказу №777 к від 17.08.2020 проведений 18.08.2020 (а.с.17).

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 29.10.2020 у справі №460/7255/20, яке залишено без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23.02.2021, стягнуто з Рівненської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 вихідну допомогу при звільненні в розмірі 26757,83 грн. Рішення набрало законної сили 23.03.2021 (а.а.с.10-15).

На виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 29.10.2020 у справі №460/7255/20 позивачу 18.03.2021 проведено виплату вихідної допомоги при звільненні. Вказані обставини підтверджуються банківською випискою по надходженням за період 18.03.2021 - 18.03.2021 (а.с.9).

Вважаючи бездіяльність відповідача щодо невиплати середнього заробітку за час затримки у виплаті вихідної допомоги при звільненні протиправною, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.1 Протоколу №1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право мирно володіти своїм майном.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 47 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.

Відповідно до ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Згідно зі ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 26.02.2020 у справі №821/1083/17 висловлено правову позицію, підтриману Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 13.05.2020 в справі №810/451/17, відповідно до якої ст.116 КЗпП України на підприємство, установу, організацію покладено обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. Невиконання цього обов`язку спричиняє наслідки, передбачені статтею 117 КЗпП України, а саме: в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Цими нормами на підприємство, установу, організацію покладено обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. У разі невиконання такого обов`язку настає відповідальність, передбачена ст. 117 КЗпП України.

Водночас, під "належними звільненому працівникові сумами" необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право станом на дату звільнення згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем (заробітна плата, компенсація за невикористані дні відпустки, вихідна допомога тощо).

Метою такого законодавчого регулювання є захист майнових прав працівника у зв`язку з його звільненням з роботи, зокрема, захист права працівника на своєчасне одержання заробітної плати за виконану роботу, яка є основним засобом до існування працівника, необхідним для забезпечення його життя.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 29.10.2020 у справі №460/7255/20, яке залишено без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23.02.2021, стягнуто з Рівненської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 вихідну допомогу при звільненні в розмірі 26757,83грн. Рішення набрало законної сили 23.03.2021 (а.а.с.10-15).

Отже, відповідачем не проведено з позивачем повного розрахунку при звільненні, а саме: не виплачено вихідну допомогу при звільненні в сумі 26757,83грн.

Суд зауважує, що непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у строки, передбачені ст.117 КЗпП України, є підставою для відповідальності, передбаченої цією статтею.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника.

Оскільки, рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 29.10.2020 у справі №460/7255/20 стягнуто на користь позивача вихідну допомогу при звільненні, то у позивача виникає право на середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні.

Обчислення середнього заробітку за час вимушеного прогулу проводиться згідно з вимогами постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати" (далі - Порядок №100).

Відповідно до пункту 2 Порядку №100, обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток або для виплати компенсації за невикористані відпустки проводиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата.

Згідно з п.5 Порядку №100, нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться, виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Як встановлено п.8 Порядку №100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Відповідно до довідки Рівненської обласної прокуратури від 18.09.2020 №21-64вк-20 середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 становить 1244,55грн (а.с.18).

Період з 18.08.2020 (наступний день після дати звільнення позивача) по 18.03.2021 (дата виплати вихідної допомоги при звільненні) охоплює 147 робочих днів. Отже, середній заробіток за час затримки виплати позивачу вихідної допомоги при звільненні становить 182948,85 грн. (з розрахунку: 1244,55грн. х 147 робочих днів).

Поряд з цим, суд вважає, що в порівнянні із розрахованою сумою вихідної допомоги при звільненні - 26757,83грн, суму 182948,85грн не можна вважати співмірною, оскільки остання значно перевищує суму такої допомоги.

Так, застосування судом критеріїв зменшення розміру відшкодування, визначеного виходячи з середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні відповідно до ст.117 КЗпП України, викладено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26.06.2019 у справі № 761/9584/15-ц.

За висновками Великої Палати Верховного Суду, зменшуючи розмір відшкодування, визначений виходячи з середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні відповідно до ст.117 КЗпП України, необхідно враховувати:

- розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором;

- період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум;

- ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника;

- інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

Тобто, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення та, зокрема, визначених критеріїв, суд може зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника незалежно від того, чи задоволено позовні вимоги про стягнення належних звільненому працівникові сум у повному обсязі чи частково.

При вирішенні даного питання суд враховує такі обставини, як розмір недоплаченої суми, істотність цієї частки порівняно із середнім заробітком працівника, обставини за яких було встановлено наявність заборгованості, дії відповідача щодо її виплати.

Вказаний підхід застосовано Касаційним адміністративним судом Верховного Суду під час вирішення справи №806/2473/18 і наведений у постанові від 30.10.2019.

За приписами ч.5 ст.242 КАС України, при виборі та застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд вказує на те, що істотність частки складових заробітної плати в порівнянні із середнім заробітком за час затримки розрахунку складає 0,15 (26757,83грн / 182948,85 грн).

Отже, з урахуванням принципу співмірності, сума, яка підлягає відшкодуванню позивачу становить 27442,33грн (1244,55грн (середньоденна заробітна плата позивача) х 0,15 х 147 (дні затримки розрахунку)).

Таким чином, враховуючи очевидну неспівмірність суми середнього заробітку зі встановленим розміром заборгованості, характером цієї заборгованості, діями позивача та відповідача, суд дійшов висновку про те, що справедливим, пропорційним і таким, що відповідатиме обставинам цієї справи, які мають юридичне значення та наведеним вище критеріям, буде середній заробіток за час затримки розрахунку позивачу саме у сумі 27442,33грн.

У сукупності викладеного, позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Згідно з ч.3 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Отже, на користь позивача слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір у сумі 274,42грн, сплачений згідно з квитанцією від 20.04.2021 (а.с.30).

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Рівненської обласної прокуратури про визнання неправомірною бездіяльності та стягнення середнього заробітку за час затримки виплати вихідної допомоги задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Рівненської обласної прокуратури щодо невиплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки виплати вихідної допомоги при звільненні.

Стягнути з Рівненської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки виплати вихідної допомоги при звільненні в сумі 27442 (двадцять сім тисяч чотириста сорок дві) гривні 33 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Рівненської обласної прокуратури судовий збір у сумі 274 (двісті сімдесят чотири) гривні 42коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або справу розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Рівненська обласна прокуратура (вул.16 Липня, буд.52, м.Рівне, 33028, ідентифікаційний код юридичної особи: 02910077).

Рішення складено 24 вересня 2021 року.

Суддя О.М. Дудар