Справа № 554/2883/21
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2021-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2021 р.Справа № 554/2883/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мінаєвої О.М.,

Суддів: Кононенко З.О. , Калиновського В.А. ,

за участю секретаря судового засідання Лисенко К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Поліцейського роти №3 батальйону управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Однороба Дмитра Євгеновича на рішення Октябрського районного суду м. Полтава від 02.06.2021, головуючий суддя І інстанції: Січиокно Т.О., м. Полтава, по справі № 554/2883/21

за позовом ОСОБА_1

до Поліцейського роти №3 батальйону управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Однороба Дмитра Євгеновича , Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції

про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції (далі - відповідач-1), поліцейського роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Однороба Дмитра Євгеновича (далі - відповідач-2), в якому просив скасувати, як незаконну постанову серії ЕАН №3947748 від 21.03.2021 року, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн., провадження в справі закрити.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 02 червня 2021 року у справі № 554/2883/21 позов задоволено.

Визнано незаконною та скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕАН № 3947748 від 21.03.2021 року, винесену капралом поліції Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Одноробом Д.Є., якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст.121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн., провадження в справі закрито.

Стягнуто з Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 судові витрати у виді сплаченого судового збору в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн.

Відповідач-2, поліцейський роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції капрал поліції Однороб Дмитро Євгенович, не погодившись із рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу. Свою незгоду з рішенням суду обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення порушено норми матеріального та процесуального права, неповно з`ясовані обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 02 червня 2021 року у справі № 554/2883/21, прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Позивач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Сторони про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.

За правилами ч. 1 ст. 286 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ст. 268 КАС України у справах, визначених, зокрема, ст. 286 КАС України, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку. Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду. Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні згідно приписів ст. 229 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до ч.1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що поліцейський роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції капрал поліції Однороб Д.Є., 21 березня 2021 року виніс постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН №3947748, якою притягнув ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121 КУпАП та застосував адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 гривень.

Згідно зазначеної постанови серії ЕАН № 3947748 від 21.03.2021 року, 21.03.2021 року о 00 год. 37 хв. ОСОБА_1 керував автомобілем марки RENAULT KANGOO, д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Івана Мазепи, 30 у м. Полтаві з неосвітленим номерним знаком, чим порушив п. 2.9 «в», п. 30.2 ПДР, тобто вчинив адміністративне правопорушення. передбачене ч.6 ст.121 КУпАП.

Позивач не погодився з постановою про накладання адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН № 3947748 від 21.03.2021 року року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.121 КУпАП України, звернувся з позовом до суду.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції зробив висновок про те, що відповідачем до суду не надано жодних доказів, які б достовірно підтверджували факт керування позивачем автомобілем з неосвітленим номерним знаком, а тому постанова серії ЕАН № 3947748 від 21.03.2021 року є незаконною і підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з наступних підстав.

У відповідності до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 69 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року №580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон №580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР України).

Пунктом 1.9. ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно допункту 2.9 (в) ПДР України водієві забороняється, зокрема, керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Згідно пункту 30.2 ПДР України, забороняється змінювати розміри, форму, позначення, колір і розміщення номерних знаків, крім випадку закріплення заднього номерного знака на додатковому обладнанні, що призначене для тимчасового перевезення багажу або вантажу, наносити на них додаткові позначення або закривати їх, вони повинні бути чисті і достатньо освітлені.

Відповідно до ч. 6 ст. 121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим, тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З аналізу вищенаведених норм встановлено, що згідно законодавства України номерні знаки на транспортному засобі мають бути чисті і достатньо освітлені.

З матеріалів справи встановлено, що 21 березня 2021 року відповідач-2 виніс постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН №3947748, якою визнано позивача винним за ч. 6 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 гривень.

У постанові зазначено, що ОСОБА_1 21.03.2021 року о 00 год. 37 хв. керував автомобілем марки RENAULT KANGOO, д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Івана Мазепи, 30 у м. Полтаві з неосвітленим номерним знаком.

Колегія суддів зазначає, що згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Так, на підтвердження факту вчинення позивачем правопорушення до суду першої інстанції відповідачем було надано відеозапис з відеореєстратора та нагрудної відеокамери поліцейського.

Як зазначено судом першої інстанції, при відкритті диску, на ньому мається папка « ОСОБА_2 20.01.2021». При відкритті цієї папки, в ній наявні 4 файли, три з яких пронумеровані: «1,2,3», четвертий з написом «прінскріншот розміщення світлофора». При відкритті файлів встановлено, що на них здійснено фіксацію адміністративного правопорушення, пов`язаного з проїздом водія вантажного автомобіля на заборонний сигнал. Тобто відеозапис, наданий відповідачем суду, не має жодного відношення до справи що розглядається, у зв`язку з чим є неналежним доказом.

Вказаному доказу судом першої інстанції було надано оцінку з урахуванням вимог ст. 70 КАС України, відповідно до яких належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Також, судом першої інстанції було прийнято до уваги, що згідно ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи вказані норми чинного законодавства України, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що вказані відеозаписи не є належним та допустимим доказом керування позивачем транспортним засобом з неосвітленим номерним знаком, оскільки відеозапис не містить факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.121 КУпАП, більше того, не стосується даної справи.

Що стосується посилання скаржника в своїй апеляційній скарзі та надання до суду апеляційної інстанції іншого диску з відеозаписом із фактом вчинення позивачем правопорушення та розглядом справи про адміністративне правопорушення, що не був досліджений судом першої інстанції, то колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 308 КАС України, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Скаржником не надано до суду доказів на підтвердження неможливості надання диску з відеозаписом із фактом вчинення позивачем правопорушенн, який був ним наданий до суду апеляційної інстанції, під час розгляду справи у суді першої інстанції.

При цьому, колегія суддів зазначає, що згідно ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частиною 4 вказаної статті передбачено, що докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Отже, збирання доказів є правом, а не обов`язком суду. А враховуючи норми ч.2 ст. 77 КАС України, у межах цієї справи обов`язок доказування правомірності спірної постанови покладено саме на скаржника.

За таких обставин, колегією суддів не приймається довід апеляційної скарги стосовно недотримання судом першої інстанції принципу офіційності щодо з`ясування всіх обставин у справі.

Таким чином, враховуючи відсутність поважності ненадання скаржником диску з відеозаписом правопорушення позивача до суду першої інстанції, колегія суддів, враховуючи норми ч. 4 ст. 308 КАС України, при вирішенні цієї справи не приймає вказаний доказ до уваги.

З огляду на викладені вище обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності належних та допустимих доказів вчинення позивачем правопорушення, що стало підставою для притягнення його до відповідальності згідно спірної постанови.

Колегія суддів зазначає, що постанова про накладення адміністративного стягнення по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує його фіксування, що є доказом вчинення правопорушення.

При цьому, сама постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може бути беззаперечним доказом вчинення правопорушення, оскільки викладення обставин правопорушення, без його фіксації, не може бути належним доказом вчинення порушення.

За викладених обставин, судом першої інстанції обґрунтовано встановлено відсутність в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 122 КУпАП, внаслідок чого спірна постанова підлягає скасуванню.

Статтею 316 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, та ухвалив судове рішення без порушення норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Поліцейського роти №3 батальйону управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Однороба Дмитра Євгеновича залишити без задоволення.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтава від 02.06.2021 по справі № 554/2883/21 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О.М. Мінаєва
Судді З.О. Кононенко В.А. Калиновський