Справа № 426/2567/21
Суддя: Река А. С.
Дата ухвалення: 2021-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 426/2567/21
РІШЕННЯ

іменем України

28 вересня 2021 року , м.Сватове

Сватівський районний суд Луганської області в складі:

головуючого судді Реки А.С.,

за участі секретаря судового засідання Філіпенко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сватове справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - інспектор ВДБР УПП ДПП в Луганській області старший лейтенант поліції Хільченко Артем Геннадійович про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

Встановив:

Представник позивача - адвокат Будник М.В. звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - інспектор ВДБР УПП ДПП в Луганській області старший лейтенант поліції Хільченко Артем Геннадійович про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, у якому просив скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії ДР18 № 835571 від 29 липня 2021 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 132-1 КУпАП та провадження у справі закрити, також стягнути з відповідачів на користь позивача суму сплаченого ним судового збору. В обґрунтування заявлених вимог вказав, що 29 липня 2021 року близько 21 год. 20 хв. ОСОБА_1 керував транспортним засобом MAN TGX 26.440 номерний знак НОМЕР_1 з причепом Krone АZ, номерний знак НОМЕР_2 , рухаючись по трасі Р-66 в напрямку м. Кремінна Луганської області. Під час руху по дорозі на блок-посту на виїзді з м. Сватове його зупинив інспектор БДБР УПП ДПП в Луганській області старший лейтенант поліції Хільченко А.Г., який запропонував здійснити зважування вантажу. ОСОБА_1 два рази, а саме о 21 год. 34 хв. та о 21 год. 42 хв. проходив зважування на автомобільних вагах невстановленого зразка, та вони показали вагу загальною масою 44160 кг та 44130 кг та на здвоєну вісь 20090 кг та 19980 кг відповідно. Він був не згоден з результатами вимірювання. Через пів години до місця зупинки приїхав голова ФГ «Адоніс-Агро» ОСОБА_2 , який є власником вантажу, та почав вимагати додаткового зважування з посиланням на неправильне встановлення ваг та відсутність на них відповідних документів та повірку, відсутність методики вимірювання ваги. У результаті чого, 30.07.2021 року о 00 год. 32 хв. було проведено третє зважування вантажного автомобіля, яке показало повну вагу автомобіля 43880 кг та вагу на здвоєну вісь 18230 кг. Вказані вагові параметри знаходяться в межах 2% похибки при зважуванні та є допустимими для руху автомобільного транспорту. Поліцейським було винесено постанову ДП18 № 825571 від 29 липня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 132-1 КУпАП на накладено адміністративне стягнення у сумі 510 грн. У наданих інспектору усних поясненнях ОСОБА_1 вказав про свою незгоду з обвинуваченням та пояснив, що він рухався в межах допустимих вагомих обмежень, але всі його пояснення та законні вимоги щодо надання роз`яснень його прав інспектор поліції проігнорував та нічого не пояснюючи видав ОСОБА_1 копію постанови, вказавши про необхідність добровільної сплати штрафу у розмірі 510 грн. протягом 15 днів. Інспектор ВДБР УПП ДПП в Луганській області під час складання постанови не ознайомив ОСОБА_1 під підпис з його правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, також порушивши вимоги, встановлені ст.ст. 7, 283, 289 КУпАП в частині не ознайомлення ОСОБА_1 з правом оскарження оспорюваної постанови. Вважає, що інспектор ВДБР УПП ДПП в Луганській області старший лейтенант поліції Хільченко А.Г. взагалі протиправно виніс щодо ОСОБА_1 постанову про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за порушення вагових параметрів в частині навантаження на здвоєну вісь, оскільки ч. 1 ст. 132-1 КУпАП не передбачає відповідальності за вказане адміністративне правопорушення. Посилається на те, що під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває в несправному стані. Відповідачем не надано жодних доказів того, що габаритно-ваговий контроль позивача здійснено у спеціально відведених та належно облаштованих для нього місцях та здійснено на обладнанні, яке відповідає вимогам законодавства. Також, відповідач в особі працівника патрульної поліції, який розглянув справи, не виконав вимоги щодо посилання у постанові про накладення стягнення на докази, які в повній мірі підтверджують факт скоєння адміністративного правопорушення.

Ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 28 серпня 2021 року було відкрито провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - інспектор ВДБР УПП ДПП в Луганській області старший лейтенант поліції Хільченко Артем Геннадійович про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та призначено до судового розгляду.

Ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 06 вересня 2021 року було залучено Департамент патрульної поліції в якості другого відповідача у справі та продовжено процесуальний строк розгляду справи.

Всудове засідання позивач та його представник не з`явилися, представник позивача надав до суду заяву про розгляду справи за їх відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягають.

Представник відповідачів у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, просив розгляд справи провести за його відсутності.

Згідно наданого представником відповідачів відзиву на адміністративний позов (а.с.82-95), просять відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 . У відзиві вказали, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі 29 липня 2021 року, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом MAN TGX 26.440, номерний знак НОМЕР_1 , з причепом KRONE AZ НОМЕР_2 перевозив вантаж з навантаженням на здвоєну вісь 19980 кг. при допустимих 18000 кг, не маючи відповідного дозволу на участь в дорожньому русі виданого відповідним підрозділом Національної поліції, чим порушив п.п. 2.1. г та 22.5 Правил Дорожнього руху України та Постанову Кабінету Міністрів України № 30 від 18.01.2001 року «Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами», чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 132-1 КУпАП. На відеозаписах з бодікамери .mov - .mov зафіксовано як позивач керуючи транспортним засобом, був зупинений для проходження габаритно-вагового контролю. Після першого проїзду через ваги, встановлено сумарне перевантаження на здвоєну вісь (вісь 2 на 3) автомобіля, через нерівномірний розподіл вантажу, що перевозився. Позивач за результатом зважування не погодився. Для детального встановлення всіх обставин справи і уникнення помилки, водію було запропоновано повторно пройти зважування автомобіля. Отриманий результат склав «Вісь 2» 12490 кг «Вісь 3» 7490 кг, що зафіксовано в роздруківці (Чек) № 412 - найперше зважування зроблено о 21 год. 34 хв., результат якого склав «Вісь 2» 12570 кг «Вісь 3» 7520 кг. Різниця результатів між першим та другим зважуваннями склала 80 та 30 кг на кожній осі, що становить 0,64 % та 0,4 % відповідно, що є в межах похибки та суттєво не впливає на загальне сумарне перевищення у дві тони. Позивачу було вказано про заборону подальшого руху без усунення вказаних порушень та водієм було прийнято міри по перерозподілу вантажу, що перевозився. Роздруківкою (Чек) № 419 зафіксовано, що 30 липня 2021 року о 00 год. 32 хв. сумарне навантаження на здвоєну вісь (вісь 2 та 3) автомобіля складає 18230 кг. З урахуванням похибки 2% цей показник дозволив продовжити рух. Зважування було проведено із використанням приладу: ваг платформні 30ВП 4-2, заводський номер 1270, що пройшли щорічну повірку 05 липня 2021 року (з пломбуванням).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - інспектор ВДБР УПП ДПП в Луганській області старший лейтенант поліції Хільченко А.Г. у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою інспектора ВДБР УПП ДПП в Луганській області старшого лейтенанта поліції Хільченка А.Г.серії ДП18 № 835571 від 29 липня 2021 року, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 510,00 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КУпАП.

Відповідно до вищевказаної постанови, ОСОБА_1 29 липня 2021 року о 21 год. 42 хв. на автомобільній дорозі Н-26 км. 131+900 керував транспортним засобом MAN TGX 26.440, номерний знак НОМЕР_1 з причепом Krone АZ, номерний знак НОМЕР_2 та з фактичною масою навантаження на здвоєну вісь 19980 кг при допустимих 18000 кг, не маючи відповідного дозволу на участь в дорожньому русі, виданого відповідним підрозділом Національної поліції, чим порушив п.п. 2.1. г та 22.5 Правил дорожнього руху України та Постанову Кабінету Міністрів України № 30 від 18.01.2001 року «Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами» (а.с. 20).

Згідно свідоцтв про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль MAN TGX 26440, номерний знак НОМЕР_1 є спеціалізованим вантажним контейнеровозом-С, повна маса 26000, а причеп Krone AZ, номерний знак НОМЕР_2 є спеціалізованим причепом ПР-контейнеровозом, повна маса 18000 (а.с. 15).

У відповідності до товарно-транспортної накладної № 5 від 29 липня 2021 року, автомобіль MAN TGX 26440, номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 здійснював перевезення пшениці врожаю 2021 року, маса брутто 43980 кг (Т-18040 кг, Н- 25940 кг) (а.с. 24).

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог ст. 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність (ч.2ст. 33 КУпАП).

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Статтею 132-1 КУпАП встановлено, що порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами - тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, відповідальних за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, уповноважених з питань безпеки перевезення небезпечних вантажів, громадян - суб`єктів господарської діяльності - у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Суд зазначає, що об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху (див. Закон України «Про дорожній рух», Правила дорожнього руху, Закон України «Про перевезення небезпечних вантажів», Правила перевезення небезпечних вантажів).

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у таких формах: 1) порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів; 2) порушення правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Суб`єкт адміністративного проступку - спеціальний (водії транспортних засобів; посадові особи, відповідальні за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, уповноважені з питань безпеки перевезення небезпечних вантажів; громадяни - суб`єкти підприємницької діяльності).

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306(із змінами та доповненнями, далі -ПДР).

Положеннями пунктів 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 2.3 ПДР України передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний зокрема: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.

Відповідно до пункту 4 цих же Правил, рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Згідно п. 22.5 ПДР України, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.

Отже, вказаними положеннями правил встановлено обов`язок водія знати та дотримуватись максимально допустимої маси вантажу, яку він може перевезти транспортним засобом, і її розподіл по осях. Також, визначено заборону водію здійснювати рух транспортного засобу з перевищенням визначених обмежень з перевезення небезпечних вантажів.

Стаття 33 Закону України «Про автомобільні дороги» передбачає, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Єдині вимоги до проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів з вантажем або без нього автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, викладені в Правилах проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів з вантажем або без нього автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 № 30(далі - Правила № 30).

Відповідно до п.2 Правил № 30 транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великогабаритним, якщо його габарити перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306.

За змістом пункту 4 Правил №30, рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Відповідно до п. 1.10ПДР габаритно-ваговий контроль це перевірка габаритних і вагових параметрів транспортного засобу (в тому числі механічного транспортного засобу), причепу і вантажу на предмет відповідності встановленим нормам щодо габаритів (ширина, висота від поверхні дороги, довжина транспортного засобу) та щодо навантаження (фактична маса, осьове навантаження), яка проводиться відповідно до встановленого порядку на стаціонарних або пересувних пунктах габаритно-вагового контролю.

Відповідно до п. 2.4-2 ПДР, у разі виявлення під час здійснення габаритно-вагового контролю невідповідності фактичних вагових та/або габаритних параметрів установленим нормам і правилам рух такого транспортного засобу та/або причепу забороняється до отримання в установленому порядку дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, про що складається відповідний акт.

Відповідно до пункту 3 Порядку взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування, затверджений наказом Міністерства інфраструктури України, Міністерства внутрішніх справ України від 10 жовтня 2013 року №1007/1207 (далі - «Порядок №1007/1207») габаритно-ваговий контроль транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів під час їх проїзду автомобільними дорогами загального користування проводиться посадовими особами Укртрансінспекції та працівниками відповідних підрозділів МВС.

Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року №879(далі - «Порядок №879»).

Відповідно до пункту 2 Порядку №879, габаритно-ваговий контроль - це контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотриманий визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів. Попередній габаритно-ваговий контроль - це визначення параметрів великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу для встановлення наявності перевищення нормативів на стаціонарних пунктах; точний габаритно-ваговий контроль - визначення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу на стаціонарному або пересувному пункті.

Відповідно до підпунктів 7-9 пункту 2 Порядку №879 місце здійснення габаритно-вагового контролю - спеціально облаштоване місце розташування стаціонарних або пересувних пунктів габаритно-вагового контролю.

Стаціонарний пункт габаритно-вагового контролю (далі - стаціонарний пункт) - позначене відповідними дорожніми знаками та розташоване поблизу проїзної частини дороги відокремлене місце для здійснення контролю навантаження на вісь (осі) транспортних засобів, загальна маса та/або габарити яких перевищують установлені параметри, де розташовані спеціальні службові приміщення, споруди з вимірювальним і зважувальним обладнанням, а також майданчики для зберігання вантажів та стоянки транспортних засобів.

Пересувний пункт габаритно-вагового контролю (далі - пересувний пункт) - спеціальний транспортний засіб, обладнаний вимірювальною і зважувальною технікою для здійснення контролю. Ділянка дороги на відстані 100 метрів до пересувного пункту, 50 метрів за пересувним пунктом та узбіччя дороги за напрямком руху, де розташовано пункт, вважаються його межами. Місце здійснення габаритно-вагового контролю позначається відповідними тимчасовими дорожніми знаками.

Відповідно п. 15 Порядку, контроль за наявністю у водіїв великовагових та великогабаритних транспортних засобів дозволу на рух здійснюють уповноважені підрозділи Національної поліції та територіальні органи Укртрансбезпеки, які здійснюють габаритно-ваговий контроль.

Згідно з п. 20 Порядку № 879, за результатами габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних.

Підпунктами 4-8 пункту 4 Порядку №1007/1207 передбачено, що посадові особи Укртрансінспекції під час здійснення габаритно-вагового контролю: видають довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю; складають акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних або вагових параметрів та визначають суму плати за проїзд за формулою розрахунку відповідно до пунктів 30 - 31-1 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю; у разі невиконання водієм транспортного засобу вимог посадових осіб Укртрансінспекції щодо зупинки транспортного засобу для проведення габаритно-вагового контролю повідомляють про це працівників відповідних підрозділів МВС; у разі відмови водія транспортного засобу від проходження габаритно-вагового контролю складають акт про відмову водія від проходження габаритно-вагового контролю; реєструють транспортні засоби, щодо яких здійснювався габаритно-ваговий контроль і параметри яких перевищують нормативні, у журналі обліку великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів.

Пункти 5, 6 Порядку зупинення транспортного засобу, що здійснює автомобільні перевезення пасажирів та вантажів, посадовими особами Державної інспекції з безпеки на наземному транспорті та її територіальних органів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2013 року № 422(далі - Порядок №422) визначають, що у разі коли під час проведення перевірки виявлено порушення законодавства про автомобільний транспорт, складається акт та/або протокол про адміністративне правопорушення.

У разі виявлення порушень правил перевезення великогабаритних, великовагових і небезпечних вантажів посадові особи складають акти за формою згідно з додатками 2і3до цього Порядку та повідомляють відповідний підрозділ Національної поліції про такі порушення.

Згідно п. 6. Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль здійснюється виключно у місці здійснення габаритно-вагового контролю, якими є відповідні стаціонарні та пересувні пункти.

Пунктом 12 Порядку №879 визначено, що вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Згідно з пунктом 13 Порядку №879, під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані.

Відповідно до вимог пункту 18статті 1 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» повірка засобів вимірювальної техніки - сукупність операцій, що включає перевірку та маркування та/або видачу документа про повірку засобу вимірювальної техніки, які встановлюють і підтверджують, що зазначений засіб відповідає встановленим вимогам.

З аналізу наведених норм права вбачається, що рух (проїзд) великогабаритних транспортних засобів (з вантажем або без нього), так і перевезення великогабаритних транспортних засобів (з вантажем або без нього) автомобільними дорогами здійснюється за спеціальними правилами встановленими законом. Такий рух здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів. Контроль за наявністю у водіїв великовагових та великогабаритних транспортних засобів дозволу на рух здійснюють, зокрема, уповноважені підрозділи Національної поліції. Такий контроль включає, в тому числі, перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам. За результатами габаритно-вагового контролю водієві транспортного засобу видається довідка результатів здійснення контролю із зазначенням часу і місця. Доказом того, що транспортний засіб, яким керував позивач, належить чи не належить до категорії великогабаритних є відповідний документ: акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних або вагових параметрів, акт про відмову водія від проходження габаритно-вагового контролю, журнал обліку великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень відповідно до норм КАС України обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому такі кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд зазначає, що в силу приписів статті 77 КАС України у справах за позовом фізичної особи щодо оскарження постанов про притягнення до адміністративної відповідальності, на суб`єкта владних повноважень покладається обов`язок доказування правомірності своїх дій у разі, якщо останній заперечує проти позову.

Дослідивши матеріали справи, було встановлено, що на підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідачем було надано копію постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ДП18 № 835571 від 29.07.2021, де відповідач зазначив, що перевезення вантажу було з навантаженням на здвоєну вісь 19980 кг при допустимих 18000 кг (а.с. 97). Також, за результатами габаритно-вагового контролю було надано чек про здійснення габаритно-вагового контролю авто НОМЕР_1 від 29.07.2021 року (а.с. 96), з якого вбачається, що загальна маса вантажу становить 19980 кг. Однак оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та чек вагового комплексу не містять жодних доказів про те, якими приладами було проведено зважування даного вантажу. Отже відсутні підстави вважати, що спірний габаритно-ваговий контроль було здійснено із дотриманням відповідної процедури.

Заперечуючи проти заявлених вимог, у відзиві відповідач зазначає, що вимірювання було здійснено за допомогою ваг платформні 30ВП 4-2, заводський номер 1270, що пройшли щорічну повірку 05 липня 2021 року (з пломбуванням) та надано до суду свідоцтво про приймання, інформацію про повірку вимірювальної техніки - ваг платформних 30ВП 4-2 № 12270 (а.с. 99-102), а також компакт-диск з відеозаписами (а.с.106) як докази порушення позивачем ПДР України, проте, як вже було зазначено, оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, чек вагового комплексу, відеозапис, де зафіксовано процес зважування, не містять посилання на технічний засіб, за допомогою якого здійснено габаритно-ваговий контроль, отже, неможливо достеменно встановити, що вимірювання було здійснено саме тим технічним засобом, документи на який надано відповідачем. Також, відповідачем не надано акту про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів та довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю.

Отже, факт вчинення позивачем правопорушення, а саме: перевезення вантажу, габарити якого перевищують нормативно встановлені, без погодження з органами Національної поліції України, належними та допустимими доказами відповідачем не підтверджено, з огляду на не проведення відповідачем габаритно-вагового контролю із дотримання відповідної процедури.

Будь-яких інших доказів на підтвердження правомірності та обґрунтованості оскаржуваної постанови відповідачем не надано.

Суд відхиляє доводи позивача щодо не роз`яснення йому прав, передбачених ст 268 КУпАП та порядку оскарження постанови, оскільки з оглянутого відеозапису вбачається, що інспектором ВДБР УПП ДПП в Луганській області було роз`яснено ОСОБА_1 процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення, права, передбачені ст. 268 КУпАП, а також право на оскарження постанови.

Аналізуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне зазначити, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

Суд зазначає, що постанова про накладення адміністративного стягнення по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує його фіксування, що є доказом вчинення правопорушення. При цьому, сама постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може бути беззаперечним доказом вчинення правопорушення, оскільки викладення обставин правопорушення, без його фіксації або без належного підтвердження, не може бути належним доказом вчинення порушення.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 30 травня 2018 р. в адміністративному провадженні №К/9901/29775/18.

Отже, судом не встановлено обставин, які б достеменно підтверджували вчинення позивачем порушення вимог п. 2.1г та п. 22.5 ПДРУкраїни.

Враховуючи відсутність в матеріалах справи належних, достовірних, допустимих доказів скоєння позивачем правопорушення, встановленого ч. 1ст. 132-1 КУпАП, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Згідно частини 1 ст. 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; скасовує постанову і закриває справу; змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, оцінюючи в сукупності наявні докази, з врахуванням встановленого КАС України обов`язку відповідача доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, суд прийшов до висновку про недоведеність вини позивача в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 132-1 КУпАП, а тому постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень необхідно скасувати, а справу закрити.

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Приймаючи до уваги вимоги ст. 139 КАС України суд вважає за необхідне стягнути з Департаменту патрульної поліціїза рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача судові витрати у розмірі 454 грн.

Керуючись ст.ст. 8, 9, 77, 90, 241-246, 286 КАС України, ст.ст. 293, 294 КУпАП України, суд,-

Ухвалив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - інспектор ВДБР УПП ДПП в Луганській області старший лейтенант поліції Хільченко Артем Геннадійович про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ДП18 № 835571 від 29.07.2021 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 132-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн., справу провадженням закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту патрульної поліції (, місцезнаходження: Україна, м. Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Першого апеляційного адміністративного суду безпосередньо або через Сватівський районний суд Луганської області протягом 10 днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя А.С. Река