Справа № 343/1188/21
Суддя: Лицур І. М.
Дата ухвалення: 2021-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №: 343/1188/21
Провадження №: 2-а/0343/24/21
У Х В А Л А

28 вересня 2021 року м.Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Лицура І.М.,

секретаря Оленяк С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Долина Івано-Франківської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Івано-Франківській області, третя особа: поліцейський Долинського відділення поліції Калуського ВП ГУНП України в Івано-Франківській області Гошовський Василь Ярославович, про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Національної поліції України в Івано-Франківській області, третя особа: поліцейський Долинського відділення поліції Калуського ВП ГУНП України в Івано-Франківській області Гошовський В.Я., в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ № 967747 від 10.06.2021 року, а провадження в справі закрити.

27 вересня 2021 року представник позивача згідно ордера на надання правової допомоги серії ІФ № 087093 від 08.09.2021 року адвокат Вовк В.В. подав до суду клопотання про визнання очевидно недопустимим доказом фактичних даних, що містяться на СD-R диску з відеозаписом з місця події, який долучений відповідачем до відзиву. Цю вимогу мотивував тим, що 29.06.2021 року ОСОБА_1 звертався в Долинський ВП Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області із заявою про надання йому можливості ознайомитись з матеріалами адміністративних справ, в тому числі й відеозаписом, однак на вказану заяву він отримав відповідь про неможливість надання матеріалів справи для ознайомлення в зв`язку з тим, що вони направлені до Долинського районного суду для розгляду. Таким чином, зміст вказаного відеозапису йому невідомий, оскільки суб`єктом владних повноважень було відмовлено в наданні можливості з ним ознайомитись. Оскаржувана постанова не містить даних про технічний засіб, яким здійснено відеозапис правопорушення, а працівниками поліції не надано матеріалів справи для ознайомлення, в тому числі й відеозапису, тобто не дотримано вимог ст. 283 КУпАП, що має наслідком визнання даного відеозапису недопустимим доказом.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Вовк В.В. подане клопотання підтримав та просив його задоволити.

Представник відповідача Головного управління Національної поліції України в Івано-Франківській області та третя особа: поліцейський Долинського відділення поліції Калуського ВП ГУНП України в Івано-Франківській області Гошовський В.Я. в судове засідання не з`явилися та про причини своєї неявки не повідомили, хоча були належно повідомлені про час та місце розгляду справи, що підтверджується повідомленнями про вручення рекомендованих поштових відправлень.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що клопотання представника позивача адвоката Вовка В.В. до задоволення не підлягає, виходячи з наступного:

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з положеннями ч.ч.1-2 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Як передбачено ч. 1 ст. 74 цього ж кодексу, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Приписами ст. 76 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частинами 1, 2 ст. 99 КАС України передбачено, що електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет). Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги". Законом може бути визначено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.

Як встановлено в судовому засіданні, представник відповідача згідно довіреності № 26/4 від 17.01.2021 року Луцишин В.М. 16 липня 2021 року подав до суду відзив на позовну заяву ОСОБА_1 , до якого долучив CD-R диск з відеозаписом моменту переслідування та зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 10.06.2021 року, яким обґрунтовує свою позицію щодо законності оспорюваної постанови та спростовує твердження позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 4 вказаної статті, суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі. Дотримання цього принципу вимагає від суду, який розглядає адміністративну справу, встановлення фактичних обставин справи, навіть якщо на них немає посилання сторін в їх доводах чи запереченнях, з витребуванням відповідних доказів, в тому числі із власної ініціативи, що обумовлюється публічним характером спору в адміністративній справі.

Виходячи з вищенаведених норм, під час розгляду даного спору про оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ № 967747 від 10.06.2021 року, суд повинен надати належну правову оцінку усім доказам та обставинам, що стосуються предмету доказування в їх сукупному зв`язку один з одним.

При цьому суд вважає, що факт неознайомлення позивача з фактичними даними, що містяться на долученому представником відповідача диску, ще потребує перевірки в судовому засіданні та не може служити підставою для визнання цього доказу недопустимим, тим більше, що в своїй заяві про ознайомлення з матеріалами справи позивач за цей диск не згадував.

Що стосується посилання представника позивача на те, що оскаржувана постанова не містить даних про технічний засіб, яким здійснено відеозапис правопорушення, то суд вважає, що це питання повинно бути з`ясоване під час дослідження доказів і також не є підставою для визнання вказаного доказу недопустимим.

Одночасно суд вважає безпідставним посилання представника позивача на норми КПК України, оскільки у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України, адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності підсудні місцевим загальним судам як адміністративним і розглядаються за правилами КАС України.

За таких обставин, враховуючи наявність у відповідача права заперечувати висновки позивача та долучати до матеріалів справи докази на підтвердження своїх заперечень під час судового процесу, суд приходить до висновку про необхідність надання правової оцінки усім доказам та обставинам, що стосуються предмету доказування.

Враховуючи, що представником позивача не надано достатніх та належних доказів на підтвердження очевидності наданого відповідачем доказу недопустимим, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заявленого клопотання.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2,9,72,73,76,77,80,248,256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Вовка Віталія Васильовича про визнання доказу очевидно недопустимим відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: