Справа № 465/4915/21
Суддя: Величко О. В.
Дата ухвалення: 2021-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

22.09.2021 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого - судді Величка О.В.

при секретарі Беркій Т.М.

з участю позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції (м. Львів, вул. Перфецького, 19) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАН №4394683 від 24.06.2021 року, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у Львівській області Герчаківського С.І. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАН №4394683 від 24.06.2021 року.В обґрунтування своїх вимог вказав, що 24.06.2021 року по вул. Стрийській, 35, інспектором патрульної поліції Герчаківським С.І. винесено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 КУпАП та накладено штраф в розмірі 510 грн. Згідно оскаржуваної постанови правопорушення полягало в тому, що позивач 24.06.2021 року об 11 год. 57 хв. керував транспортним засобом, обладнаним засобами пасивної безпеки, в якому пасажир не був пристебнутий ременем безпеки, чим порушив п. 2.3.в ПДР України. Вважає постанову незаконною та просить її скасувати, оскільки правопорушень він не вчиняв, а постанова винесена бездоказово, грунтується на припущеннях та в порушення прав позивача. Просить позов задовольнити, визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕАН №4394683 від 24.06.2021 року.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 01.07.2021 року вказану позовну заяву залишено без руху із підстав, зазначених в ухвалі, та надано позивачу строк для усунення допущених недоліків.

Після усунення вказаних недоліків ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 06.07.2021 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання.

20.07.2021 року представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого остання просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначає, що факт винесення постанови є законним, оскільки повністю ґрунтується на вчинені порушенні правил безпеки дорожнього руху, а саме п. 2.3.в ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.5 ст.121 КУпАП. Постанова винесена відповідно до ст. ст. 222, 283, 284, 278, 279 КУпАП, є законною, обґрунтованою та справедливою. Просить відмовити повністю у задоволенні позову у зв`язку з безпідставністю такого.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив такі задовольнити. Надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, однак, у відзиві на позовну заяву справу просить розглядати у її відсутності та відмовити у задоволенні позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Судом встановлено, що згідно постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАН №4394683 від 24.06.2021 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу. Правопорушення полягало в тому, що позивач 24.06.2021 року об 11 год. 57 хв. керував транспортним засобом, обладнаним засобами пасивної безпеки, в якому пасажир не був пристебнутий ременем безпеки, чим порушив п. 2.3.в ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.5 ст.121 КУпАП.

Частиною ч.5 ст.121 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами.

Пунктом 2.3.в. ПДР України встановлено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.

Позивачем заперечується факт вчинення ним правопорушення, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності, при цьому, представником відповідача докази вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення у постанові про притягнення позивача до відповідальності не зазначені. Поданий представником відповідача відзив на позовну заяву не містить належних та допустимих доказів вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП, натомість в ньому міститься лише посилання на оформлену постанову про адміністративне правопорушення серії ЕАН №4394683 від 24.06.2021 року.

Із долученого до відзиву відеозапису з нагрудних камер працівників Управління патрульної поліції, що оглянутий в судовому засіданні, не вбачається факту порушення позивачем п. 2.3.в ПДР України, натомість запис розпочинається із моменту зупинки транспортного засобу позивача та початку розмови останнього з поліцейським. Відтак, на відеозаписі відсутній момент порушення позивачем вимог ч.5 ст.121 КУпАП.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд звертає увагу на те, що представником відповідача не додано жодного належного чи допустимого доказу вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та об`єктивне встановлення обставин справи, вирішення її у точній відповідності до закону.

Відповідно до закріпленого в ст. 62 Конституції України принципу особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість; обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У справі "Барбера, Мессеге і Жабардо проти Іспанії" Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 6 грудня 1988 року зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви» від 24.11.2000 року).

Також Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 7 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні тлумачитися на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі «Надточій проти України» Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 15.05.2008 року зазначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення(п. 21 рішення).

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

В рекомендації № R (91)1 Комітету Ради Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав-членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

Отже, суд вважає, що зазначені принципи і положення Закону при винесенні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем не були дотримані, оскільки докази вини позивача в матеріалах справи відсутні.

Згідно вимог ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Складення самої постанови про адміністративне правопорушення не може бути належним та допустимим доказом вчинення особою правопорушення.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що адміністративний позов ОСОБА_1 є обґрунтованим, тому постанову серії ЕАН №4394683 від 24.06.2021 року, якою притягнуто його до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 КУпАП, слід скасувати, а також у відповідності до ст. 286 КАС України - закрити справу про адміністративне правопорушення.

Разом із тим, стосовно позовної вимоги про визнання дій відповідача щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 КУпАП неправомірними, суд зазначає, що згідно із ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено. Таким чином, у даній категорії справ суд не уповноважений визнавати протиправними дії суб`єктів владних повноважень, якими прймалося рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності. А тому, зазначена вище позовна вимога задоволенню не підлягає.

Зважаючи на вищевикладене, а також беручи до уваги часткове задоволення позовних вимог, суд доходить переконання про стягнення з відповідача 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп. сплаченого позивачем судового збору.

Керуючись ст.ст. 2, 77, 205, 241-246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, ст.ст. 251, 288, 289, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції (м. Львів, вул. Перфецького, 19) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАН №4394683 від 24.06.2021 року - задовольнити частково.

Постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАН №4394683 від 24.06.2021 року щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.5 ст.121 КУпАП, - скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП, - закрити.

Стягнути з Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні 00 коп.

У задоволенні решти вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Франківський районний суд м. Львова.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 27.09.2021 року

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, адреса: м. Львів, вул. Перфецького, 19.

Cуддя Величко О.В.