Справа № 280/1602/21
Суддя: Кисіль Роман Валерійович
Дата ухвалення: 2021-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2021 року Справа № 280/1602/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Киселя Р.В., за участю секретаря судового засідання Погомій Я.І.

представника позивача - Кофанової Н.В.

представника відповідача - Прокоф`єва С.А.,

розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «Український графіт» (вул. Північне шосе, буд. 20, м. Запоріжжя, 69600) до Дніпровської митниці Держмитслужби (вул. Княгині Ольги, буд. 22, м. Дніпро, 49038) про визнання протиправними та скасування рішень, -

ВСТАНОВИВ:

25.01.2021 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «Український графіт» (далі - позивач) до Дніпровської митниці Держмитслужби (далі - відповідач), в якій позивач просить суд: визнати протиправними та скасувати рішення відповідача про коригування митної вартості товарів №UA110230/2020/000328/2 від 22.12.2020, №UA110230/2020/000329/2 від 22.12.2020, №UA110230/2020/000336/2 від 24.12.2020, №UA110230/2020/000340/2 від 28.12.2020, №UA110230/2020/000352/2 від 29.12.2020; визнати протиправними та скасувати рішення відповідача про відмову у митному оформленні (випуску) товарів, оформленні картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA110230/2020/00754, №UA110230/2020/00755, №UA110230/2020/00764, №UA110230/2020/00768, №UA110230/2020/00784.

Крім того, просить: призначити справу до розгляду за правилами загального позовного провадження; в порядку підготовки справи до судового розгляду провести підготовче засідання та витребувати у відповідача всі наявні у нього документи та матеріали, що були враховані відповідачем під час прийняття рішень, з приводу яких подано позов; присудити на користь позивача судовий збір в сумі 13960,08 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в грудні 2020 року Приватним акціонерним товариством «Український графіт» (далі за текстом ПрАТ «Укрграфіт») здійснювалось митне оформлення товару - пек електродний зв?язуючий гранульований марки BX 85 KS, поставленого за контрактом №804/23-16/2020487/34 від 01.04.2020, укладеним між ПрАТ «Укрграфіт» та компанією Rain Carbon Poland Sp.zо.о (Польща), додатком №4 від 26.10.2020 (специфікація № 5) до контракту за ціною 500 євро за 1 тону. Декларантом ПрАТ«Укрграфіт» для підтвердження заявленої митної вартості товару подано до митного орган разом із митною декларацією всі необхідні для визначення митної вартості документи, що містять всі відомості, які підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, відомості щодо ціни товару, без розбіжностей, помилок чи ознак підробки. Наданих документів було достатньо для перевірки обґрунтованості та правильності вказаної декларантом митної вартості товару, визначеної за першим (основним) методом. Беручи до уваги вищезазначене, вважає, що відповідачем неправомірно прийняті рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення. З огляду на викладене, просить суд задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою від 01.03.2021 відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання на 24.03.2020.

19.03.2021 до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній зазначає, що при перевірці правильності визначення митної вартості товару у митниці виникли зауваження до поданих декларантом документів, в зв`язку із чим було запропоновано декларанту надати додаткові документи відповідно до ч. 3 та ч. 6 ст. 53 МК України. Водночас, у митниці наявна інформація щодо вищих рівнів митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено. За результатами здійсненого контролю правильності визначення митної вартості товарів митницею прийняті рішення про коригування митної вартості товарів та складені картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Митна вартість товару визначена за резервним методом. Випуск товарів у вільний обіг було здійснено шляхом надання гарантій. Під час митного оформлення позивач не спростував належними документами зазначене митницею в повідомленнях декларанту, що ставить під сумнів числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари. Враховуючи вищезазначене, вважає прийняті рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови обґрунтованими та такими, що відповідають чинному законодавству, а позовні вимоги щодо визнання протиправними та скасування оскаржуваних рішень безпідставними. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

19.03.2021 від відповідача до суду надійшла заява про відкладення підготовчого засідання.

24.03.2021 від позивача до суду надійшла заява про відкладення підготовчого засідання.

Ухвалою від 24.03.2021 підготовче засідання відкладене на 08.04.2021.

24.03.2021 від представника позивача до суду надійшло клопотання про відкладення підготовчого засідання.

Ухвалою від 24.03.2021 підготовче засідання відкладене на 08.04.2021.

30.03.2021 від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначає, що відповідач не надав доказів на підтвердження наявності у митного органу законодавчо визначених та обґрунтованих підстав для витребування у позивача додаткових документів, зокрема, що позивач в митній декларації зазначив не всі документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів, вніс до декларації недостовірні або неточні відомості або що надані митному органу документи містили розбіжності чи ознаки підробки. Позивачем для митного оформлення товару надано митниці належні та допустимі докази на підтвердження ціни договору, які не містять розбіжностей та вказують, що їх дані піддаються обчисленню. Висновком ДП «Держзовнішінформ» підтверджується, що ціни на товар є прийнятними, а зниження цін обумовлено, в тому числі, негативною економічною ситуацією на промислових секторах ринку. Наголошує на обов`язку митного органу доводити неправомірність митної вартості визначеної декларантом. Звертає увагу, що МД №UA110230/2020/004645 від 27.02.2020, яка зазначена відповідачем в оскаржених рішеннях про коригування митної вартості, не може бути прийнята до уваги у зв`язку зі скасуванням Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 25.11.2020 по справі №280/2261/20 рішення відповідача про коригування митної вартості товарів №/2020/000031/2 від 26.02.2020, з урахуванням якого було оформлено зазначену МД.

31.03.2021 від відповідача до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких наводяться доводи, аналогічні наданим у відзиві на позов, та клопотання про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті.

08.04.2021 від представника позивача до суду надійшло клопотання про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті.

Ухвалою від 08.04.2021 було закрите підготовче провадження, справа призначена до судового розгляду по суті на 20.04.2021.

16.04.2021 від представника позивача до суду надійшло клопотання про відкладення судового засідання, обґрунтоване неможливістю прибуття уповноваженого представника в судове засідання.

19.04.2021 від відповідача до суд надійшло клопотання про відкладення судового засідання, обґрунтоване неможливістю прибуття уповноваженого представника в судове засідання.

Ухвалою від 20.04.2021 судове засідання відкладене на 18.05.2021.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві та відповіді на відзив. Представник відповідача позовні вимоги не визнав з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та заперечення на відповідь на відзив.

Сторони під час розгляду справи у судовому засіданні повідомили, що ними надано всі необхідні документи для вирішення спору по суті.

Враховуючи норми ч.3 ст.243 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС України), у судовому засіданні 18.05.2021 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Вислухавши пояснення представника позивача, заперечення представника відповідача, розглянувши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

ПрАТ «Укрграфіт» зареєстроване як юридична особа 27.09.1994 виконавчим комітетом Запорізької міської ради та здійснює господарську діяльність у сфері: виробництва іншого електричного устаткування, будівництво житлових і нежитлових будівель, виробництво вогнетривких виробів, виробництво неметалевих мінеральних виробів, постачання інших готових страв, оптова торгівля іншими машинами й устаткуванням.

01.04.2020 між ПрАТ «Укрграфіт» та Ruetgers Poland Sp. z o.o. (Польща) укладено контракт №804/23-16/2020487/34, предметом якого є поставка товару (пек) відповідно до специфікацій, які є невід`ємними частинами Контракту.

Додатковою угодою № 2 від 01.10.2020 до контракту внесено зміни, в зв`язку із заміною найменування Продавця товару на Rain Carbon Poland Sp.zо.о (Польща).

Додатком № 5 від 12.11.2020 (специфікація № 5) до контракту узгоджено поставку в грудні 2020 року товару - пек електродний зв?язуючий гранульований марки BX 85 KS на умовах FCA - Kedzierzyn-Kozle згідно Інкотермс-2010, в загальній кількості 300 тон (+/- 10%), за ціною 500 євро за 1 тону.

Щодо підстав винесення митним органом рішення про коригування митної вартості №UA110230/2020/000328/2 від 22.12.2020, судом встановлено наступне.

На підставі укладеного між ПрАТ «Укрграфіт» та Ruetgers Poland Sp. z o.o. (Польща) контракту № 804/23-16/2020487/34 від 01.04.2020, додатку № 5 від 12.11.2020 (специфікація № 5) до контракту, виробником та постачальником товару - Ruetgers Poland Sp. z o.o. поставлено на ПрАТ «Укрграфіт» партію товару - пек електродний зв?язуючий гранульований марки BX 85 KS в кількості 119600 кг (вага нетто), загальна контрактна вартість якого становить 59 800,00 євро.

Для проведення митного оформлення товару ПрАТ «Укрграфіт» 18.12.2020 подано до підрозділу митного органу м/п «Запоріжжя» МД №UA110230/2020/027954, довідковий № 4878.

Митна вартість товару визначена декларантом позивача виходячи з ціни контракту, тобто за основним методом, що передбачений ст. 58 Митного кодексу України.

В якості складової митної вартості додатково заявлено нарахування до ціни договору витрати на транспортування товару до границі України в розмірі 198 000,00 з урахуванням чого загальна митна вартість поставленої партії товару становить 2 235 918,22 грн. за курсом НБУ станом на дату декларування товару.

Для підтвердження заявленої митної вартості товару позивачем надано копії документів, зазначених в гр. 44 МД: сертифікат якості товару № 04/12/20 від 10.12.2020, № 04/12/20 від 10.12.2020, № 04/12/20 від 11.12.2020, № 04/12/20 від 08.12.2020, № 04/12/20 від 08.12.2020, № 04/12/20 від 10.12.2020; рахунок-проформу № НВ/2020/17 від 23.11.2020; рахунок (invoice) №№ 90687410, 90687412, 90687653, 90687667, 90687672, 90687785; накладна CMR №№ 1198713, 304918, 489399, 782860, 782873, 782885; сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.1 № PL/MF/AR 0312492, 0312493, 0312497, 0312498, 0312499, 0314153; платіжне доручення №127 від 30.11.2020; документ, що підтверджує вартість перевезення товару - довідка експедитора №09/12-1, 09/12-2, 10/12, 10/12-2, №70 від 10.12.2020, № 72 від 10.12.2020, довідка перевізника №1234 від 10.12.2020, № 21 від 09.12.2020, №322 від 10.12.2020, №45-12 від 09.12.2020, №46-12 від 09.12.2020, №47-12 від 10.12.2020; контракт №804/23-16/2020487/34 від 01.04.2020; додаткова угода №1 від 20.04.2020 до контракту; додаткова угода №2 від 01.10.2020 до контракту; додаток №5 від 12.11.2020 (специфікація №5) до контракту.

18.12.2020 року митницею направлено Повідомлення від митниці декларанту, в якому вказано, що при проведенні перевірки документів, які надані у підтвердження заявленої митної вартості товарів, виявлено наступне: 1. Надані до митного оформлення рахунки не містять печаток і штампів митних органів країни відправлення, що може свідчити про надання декларантом до митниці інших документів, ніж ті, що були додані відправником, що дає підстави для сумніву у достовірності зазначених відомостей та указує на наявність фіскальних ризиків, в частині можливого заниження митної вартості заявленого товару. 2. Відповідно до п.6 ч.2 ст.53 Митного кодексу України одним з документів, що підтверджує заявлену митну вартість є транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваного товару (якщо рахунок сплачено). До митного оформлення надано довідки щодо вартості транспортних витрат, видані експедиторами та довідки щодо вартості транспортних витрат, видані перевізниками, проте відсутні договори як між перевізником і експедитором, так і між експедитором і замовником, взаємозв`язок не підтверджено. У наступних довідках: від 09.12.2020 № 09/12-1, від 09.12.2020 №09/12-2, від 10.12.2020 №10/12 та від 10.12.2020 №10/12-2 наявні посилання на заявку № 64 та договір від 02.01.2020 № 804/2080013/15, зазначені документи до митного оформлення не надавались. У довідках від 10.12.2020 №70 та №72 наявні посилання на заявку № 52 та договір від 02.01.2020 № 804/2080012/15, зазначені документи до митного оформлення не надавались. Зазначено про необхідність надання митниці (за наявності) додаткових документів, що підтверджують митну вартість товару та обраний метод її визначення згідно з вимогами ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України, а саме: 1) виписку з бухгалтерської документації; 2) каталоги, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 3) копію митної декларації країни відправлення; 4) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини та повідомлено, що згідно ч. 6 ст.53 МКУ декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

21.12.2020 митниці були надані декларантом позивача пояснення щодо зазначених в повідомленні зауважень митниці та наступні додаткові документи: виписку з бухгалтерської документації - відомість руху ТМЦ за період з 08.12.2020 по 11.12.2020 (вих. № 10/5030 від 21.12.2020); прибуткові ордери №200382п, №200386п, №200392п, №200394п, №200395п, №200391п; лист Rain Carbon Poland Sp.zо.о б/н від 20.11.2020 з перекладом (прейскурант); висновок ДП «Держзовнішінформ» №25/110 від 16.11.2020; договір транспортного експедирування вантажів автотранспортом №804/2080013/15 від 02.01.2020; заявка № 64 від 04.12.2020 до договору транспортного експедирування вантажів автотранспортом №804/2080013/15 від 02.01.2020; договір транспортного експедирування вантажів автотранспортом №804/2080012/15 від 02.01.2020; заявка № 52 від 03.12.2020 до договору транспортного експедирування вантажів автотранспортом №804/2080012/15 від 02.01.2020; лист ФОП ОСОБА_1 №64/12 від 06.12.2020 (щодо надання документів); лист ФОП ОСОБА_2 №0412 від 04.12.2020 (щодо надання документів); лист ДП «Держзовнішінформ» № 25/194-Л від 30.01.2020.

22.12.2020 відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA110230/2020/000328/2, відповідно до якого митна вартість імпортованого ПрАТ «Укрграфіт» товару визначена із застосуванням резервного методу згідно наявної у митного органу інформації та становить 660 євро за 1 тону + транспортні витрати (МД № UA112080/2019/26907 від 25.09.2019, МД №UA112080/2020/004645 від 27.02.2020), а загальна вартість партії товару (з урахуванням транспортних витрат) становить 84746,05 євро.

Зазначене рішення обґрунтовано тим, що метод визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) не може бути застосований через те, що декларантом заявлено неповні відомості про митну вартість товарів, у відповідності до вимог п.2 ч.6 ст.54 МКУ.

У зв`язку із прийняттям рішення про коригування митної вартості товарів, митним органом було видано позивачу картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №/2020/00754.

З метою випущення товару у вільний обіг ПрАТ «Укрграфіт» було подано до митного органу нову МД № UA110230/2020/028192 від 22.12.2020 та сплачено на 130936,68 грн. більше митних платежів (різниця між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митницею), шляхом надання гарантій відповідно до розділу Х МК України.

Щодо підстав винесення митним органом рішення про коригування митної вартості №UA110230/2020/000329/2 від 22.12.2020, судом встановлено наступне.

На підставі укладеного між ПрАТ «Укрграфіт» та Ruetgers Poland Sp. z o.o. (Польща) контракту № 804/23-16/2020487/34 від 01.04.2020, додатку № 5 від 12.11.2020 (специфікація № 5) до контракту, виробником та постачальником товару - Ruetgers Poland Sp. z o.o. поставлено на ПрАТ «Укрграфіт» партію товару - пек електродний зв?язуючий гранульований марки BX 85 KS в кількості 38620 кг (вага нетто), загальна контрактна вартість якого становить 19310,00 євро.

Для проведення митного оформлення товару ПрАТ «Укрграфіт» 18.12.2020 подано до підрозділу митного органу м/п «Запоріжжя» МД №UA110230/2020/027962, довідковий № 4880.

Митна вартість товару визначена декларантом позивача виходячи з ціни контракту, тобто за основним методом, що передбачений ст. 58 Митного кодексу України.

В якості складової митної вартості додатково заявлено нарахування до ціни договору витрати на транспортування товару до границі України в розмірі 62 200,00 грн. з урахуванням чого загальна митна вартість поставленої партії товару становить 720 263,56 грн. за курсом НБУ станом на дату декларування товару.

Для підтвердження заявленої митної вартості товару позивачем надано копії документів, зазначених в гр. 44 МД: сертифікат якості товару № 04/12/20 від 08.12.2020, №04/12/20 від 09.12.2020; рахунок-проформу № НВ/2020/17 від 23.11.2020; рахунок (invoice) №№ 90687409, 90687520; накладна CMR №№ 30093 від 09.12.2020, б/н від 08.12.2020; сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.1 № PL/MF/AR 0312491, 0312495; платіжне доручення №127 від 30.11.2020; документ, що підтверджує вартість перевезення товару - довідка експедитора №118 від 08.12.2020, №119 від 08.12.2020, довідка перевізника №0812/2, 0812/3; контракт №804/23-16/2020487/34 від 01.04.2020; додаткова угода №1 від 20.04.2020 до контракту; додаткова угода №2 від 01.10.2020 до контракту; додаток №5 від 12.11.2020 (специфікація №5) до контракту.

18.12.2020 року митницею направлено Повідомлення від митниці декларанту, в якому вказано, що при проведенні перевірки документів, які надані у підтвердження заявленої митної вартості товарів, виявлено наступне: 1. Надані до митного оформлення інвойси не містять печаток і штампів митних органів країни відправлення, що може свідчити про надання декларантом до митниці інших документів, ніж ті, що були додані відправником, що дає підстави для сумніву у достовірності зазначених відомостей та указує на наявність фіскальних ризиків, в частині можливого заниження митної вартості заявленого товару. 2. Відповідно до п.6 ч.2 ст.53 Митного кодексу України одним з документів, що підтверджує заявлену митну вартість є транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваного товару (якщо рахунок сплачено). До митного оформлення надано довідки щодо вартості транспортних витрат, видані експедиторами та довідки щодо вартості транспортних витрат, видані перевізниками, проте відсутні договори як між перевізником і експедитором, так і між експедитором і замовником, взаємозв`язок не підтверджено. У довідках від 08.12.2020 №118 та №119 наявні посилання на заявку № 81 та договір від 02.01.2020 № 804/2080011/15, зазначені документи до митного оформлення не надавались. Зазначено про необхідність надання митниці (за наявності) додаткових документів, що підтверджують митну вартість товару та обраний метод її визначення згідно з вимогами ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України, а саме: 1) виписку з бухгалтерської документації; 2) каталоги, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 3) копію митної декларації країни відправлення; 4) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини та повідомлено, що згідно ч. 6 ст.53 МКУ декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

21.12.2020 митниці були надані декларантом позивача пояснення щодо зазначених в повідомленні зауважень митниці та наступні додаткові документи: виписку з бухгалтерської документації - відомість руху ТМЦ за період з 08.12.2020 по 11.12.2020 (вих. № 10/5030 від 21.12.2020); прибуткові ордери №200387п, №200393п; лист Rain Carbon Poland Sp.zо.о б/н від 20.11.2020 з перекладом (прейскурант); висновок ДП «Держзовнішінформ» №25/110 від 16.11.2020; договір транспортного експедирування вантажів автотранспортом №804/2080011/15 від 02.01.2020; заявка № 81 від 04.12.2020 до договору транспортного експедирування вантажів автотранспортом №804/2080011/15 від 02.01.2020; лист ТОВ «Анта-А» № 15-353 від 27.11.2020 (щодо надання документів); лист ДП «Держзовнішінформ» № 25/194-Л від 30.01.2020.

22.12.2020 відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA110230/2020/000329/2, відповідно до якого митна вартість імпортованого ПрАТ «Укрграфіт» товару визначена із застосуванням резервного методу згідно наявної у митного органу інформації та становить 660 євро за 1 тону + транспортні витрати (МД № UA112080/2019/26907 від 25.09.2019, МД №UA112080/2020/004645 від 27.02.2020), а загальна вартість партії товару (з урахуванням транспортних витрат) становить 27314,38 євро.

Зазначене рішення обґрунтовано тим, що метод визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) не може бути застосований через те, що декларантом заявлено неповні відомості про митну вартість товарів, у відповідності до вимог п.2 ч.6 ст.54 МКУ.

У зв`язку із прийняттям рішення про коригування митної вартості товарів, митним органом було видано позивачу картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №/2020/00755.

З метою випущення товару у вільний обіг ПрАТ «Укрграфіт» було подано до митного органу нову МД № UA110230/2020/028198 від 22.12.2020 та сплачено на 42279,68 грн. більше митних платежів (різниця між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митницею), шляхом надання гарантій відповідно до розділу Х МК України.

Щодо підстав винесення митним органом рішення про коригування митної вартості №UA110230/2020/000336/2 від 24.12.2020, судом встановлено наступне.

На підставі укладеного між ПрАТ «Укрграфіт» та Ruetgers Poland Sp. z o.o. (Польща) контракту № 804/23-16/2020487/34 від 01.04.2020, додатку № 5 від 12.11.2020 (специфікація № 5) до контракту, виробником та постачальником товару - Ruetgers Poland Sp. z o.o. поставлено на ПрАТ «Укрграфіт» партію товару - пек електродний зв?язуючий гранульований марки BX 85 KS в кількості 38540 кг (вага нетто), загальна контрактна вартість якого становить 19270,00 євро.

Для проведення митного оформлення товару ПрАТ«Укрграфіт» 24.12.2020 подано до підрозділу митного органу м/п «Запоріжжя» МД №/2020/028404, довідковий № 4903.

Митна вартість товару визначена декларантом позивача виходячи з ціни контракту, тобто за основним методом, що передбачений ст. 58 Митного кодексу України.

В якості складової митної вартості додатково заявлено нарахування до ціни договору витрати на транспортування товару до границі України в розмірі 62200,00 грн. з урахуванням чого загальна митна вартість поставленої партії товару становить 729242,61 грн. за курсом НБУ станом на дату декларування товару.

Для підтвердження заявленої митної вартості товару позивачем надано копії документів, зазначених в гр. 44 МД: сертифікат якості товару № 04/12/20 від 16.12.2020, №04/12/20 від 15.12.2020; рахунок-проформу №НВ/2020/17 від 23.11.2020; рахунок (invoice) 90687962, 90688050; накладна CMR №№ 340425, 351068; сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.1 № PL/MF/AR 0314161, 0314168; платіжне доручення №127 від 30.11.2020; документ, що підтверджує вартість перевезення товару - довідка експедитора №120 від 15.12.2020, №122 від 15.12.2020, довідка перевізника №1512/1, 1512/3 від 15.12.2020; контракт №804/23-16/2020487/34 від 01.04.2020; додаткова угода №1 від 20.04.2020 до контракту; додаткова угода №2 від 01.10.2020 до контракту; додаток №5 від 12.11.2020 (специфікація №5) до контракту.

24.12.2020 року митницею направлено Повідомлення від митниці декларанту, в якому вказано, що при проведенні перевірки документів, які надані у підтвердження заявленої митної вартості товарів, виявлено наступне: 1. Надані до митного оформлення інвойси не містять печаток і штампів митних органів країни відправлення, що може свідчити про надання декларантом до митниці інших документів, ніж ті, що були додані відправником, що дає підстави для сумніву у достовірності зазначених відомостей та указує на наявність фіскальних ризиків, в частині можливого заниження митної вартості заявленого товару. 2. Відповідно до п.6 ч.2 ст.53 Митного кодексу України одним з документів, що підтверджує заявлену митну вартість є транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваного товару (якщо рахунок сплачено). До митного оформлення надано довідки щодо вартості транспортних витрат, видані експедиторами та довідки щодо вартості транспортних витрат, видані перевізниками, проте відсутні договори як між перевізником і експедитором, так і між експедитором і замовником, взаємозв`язок не підтверджено. У довідках від 15.12.2020 №120 та №122 наявні посилання на заявку № 81 та договір від 04.12.2020 № 804/2080011/15, зазначені документи до митного оформлення не надавались. Зазначено про необхідність надання митниці (за наявності) додаткових документів, що підтверджують митну вартість товару та обраний метод її визначення згідно з вимогами ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України, а саме: 1) виписку з бухгалтерської документації; 2) каталоги, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 3) копію митної декларації країни відправлення; 4) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини та повідомлено, що згідно ч. 6 ст.53 МКУ декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

24.12.2020 митниці були надані декларантом позивача пояснення щодо зазначених в повідомленні зауважень митниці та наступні додаткові документи: виписку з бухгалтерської документації - відомість руху ТМЦ за період з з 15.12.2020 по 17.12.2020 (вих. № 10/5108 від 24.12.2020); прибуткові ордери №200403п від 16.12.2020, №200405п від 15.12.2020; лист Rain Carbon Poland Sp.zо.о б/н від 20.11.2020 з перекладом (прейскурант); висновок ДП «Держзовнішінформ» №25/110 від 16.11.2020; договір транспортного експедирування вантажів автотранспортом №804/2080011/15 від 02.01.2020; заявка № 81 від 04.12.2020 до договору транспортного експедирування вантажів автотранспортом №804/2080011/15 від 02.01.2020; лист ТОВ «Анта-А» № 15-353 від 27.11.2020 (щодо надання документів); лист ДП «Держзовнішінформ» № 25/194-Л від 30.01.2020.

24.12.2020 відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA110230/2020/000336/2, відповідно до якого митна вартість імпортованого ПрАТ «Укрграфіт» товару визначена із застосуванням резервного методу згідно наявної у митного органу інформації та становить 660 євро за 1 тону + транспортні витрати (МД № UA112080/2019/26907 від 25.09.2019, МД №UA112080/2020/004645 від 27.02.2020), а загальна вартість партії товару (з урахуванням транспортних витрат) становить 27233,28 євро.

Зазначене рішення обґрунтовано тим, що метод визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) не може бути застосований через те, що декларантом заявлено неповні відомості про митну вартість товарів, у відповідності до вимог п.2 ч.6 ст.54 МКУ.

У зв`язку із прийняттям рішення про коригування митної вартості товарів, митним органом було видано позивачу картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №/2020/00764.

З метою випущення товару у вільний обіг ПрАТ «Укрграфіт» було подано до митного органу нову МД № UA110230/2020/028566 від 28.12.2020 та сплачено на 42602,35 грн. більше митних платежів (різниця між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митницею), шляхом надання гарантій відповідно до розділу Х МК України.

Щодо підстав винесення митним органом рішення про коригування митної вартості №UA110230/2020/000340/2 від 28.12.2020, судом встановлено наступне.

На підставі укладеного між ПрАТ «Укрграфіт» та Ruetgers Poland Sp. z o.o. (Польща) контракту № 804/23-16/2020487/34 від 01.04.2020, додатку № 5 від 12.11.2020 (специфікація № 5) до контракту, виробником та постачальником товару - Ruetgers Poland Sp. z o.o. поставлено на ПрАТ «Укрграфіт» партію товару - пек електродний зв?язуючий гранульований марки BX 85 KS в кількості 79480 кг (вага нетто), загальна контрактна вартість якого становить 39740 євро.

Для проведення митного оформлення товару ПрАТ «Укрграфіт» 24.12.2020 подано до підрозділу митного органу м/п «Запоріжжя» МД №/2020/028403, довідковий № 4891.

Митна вартість товару визначена декларантом позивача виходячи з ціни контракту, тобто за основним методом, що передбачений ст. 58 Митного кодексу України.

В якості складової митної вартості додатково заявлено нарахування до ціни договору витрати на транспортування товару до границі України в розмірі 132000,00 грн. з урахуванням чого загальна митна вартість поставленої партії товару становить 1507623,94 грн. за курсом НБУ станом на дату декларування товару.

Для підтвердження заявленої митної вартості товару позивачем надано копії документів, зазначених в гр. 44 МД: сертифікат якості товару № 04/12/20 від 16.12.2020, №04/12/20 від 17.12.2020, №04/12/20 від 15.12.2020, №04/12/20 від 16.12.2020; рахунок-проформу № НВ/2020/17 від 23.11.2020; рахунок (invoice) №№ 90687960, 90688066, 90688072, 90688225; накладна CMR №№ 1168603, 1168722, 117632, 787712; сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.1 № PL/MF/AR 0314160, 0314171, 0314172, 0314174; платіжне доручення №127 від 30.11.2020; документ, що підтверджує вартість перевезення товару - довідка експедитора №16/12 від 16.12.2020, №80 від 15.12.2020, №81 від 15.12.2020, №83 від 17.12.2020, довідка перевізника №23 від 14.12.2020, №345 від 12.12.2020, №346 від 17.12.2020, №52-12 від 16.12.2020; контракт №804/23-16/2020487/34 від 01.04.2020; додаткова угода №1 від 20.04.2020 до контракту; додаткова угода №2 від 01.10.2020 до контракту; додаток №5 від 12.11.2020 (специфікація №5) до контракту.

24.12.2020 року митницею направлено Повідомлення від митниці декларанту, в якому вказано, що при проведенні перевірки документів, які надані у підтвердження заявленої митної вартості товарів, виявлено наступне: 1. Надані до митного оформлення інвойси не містять печаток і штампів митних органів країни відправлення, що може свідчити про надання декларантом до митниці інших документів, ніж ті, що були додані відправником, що дає підстави для сумніву у достовірності зазначених відомостей та указує на наявність фіскальних ризиків, в частині можливого заниження митної вартості заявленого товару. 2. Відповідно до п.6 ч.2 ст.53 Митного кодексу України одним з документів, що підтверджує заявлену митну вартість є транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваного товару (якщо рахунок сплачено). До митного оформлення надано довідки щодо вартості транспортних витрат, видані експедиторами та довідки щодо вартості транспортних витрат, видані перевізниками, проте відсутні договори як між перевізником і експедитором, так і між експедитором і замовником, взаємозв`язок не підтверджено. У довідці від 16.12.2020 № 16/12 наявне посилання на заявку № 64 та договір від 02.01.2020 № 804/2080013/15, у довідках від 15.12.2020 №№ 80, 81 та від 17.12.2020 № 83 наявні посилання на заявки №№ 52, 53, 53 відповідно та договір від 02.01.2020 № 804/2080012/15 зазначені документи до митного оформлення не надавались. Зазначено про необхідність надання митниці (за наявності) додаткових документів, що підтверджують митну вартість товару та обраний метод її визначення згідно з вимогами ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України, а саме: 1) виписку з бухгалтерської документації; 2) каталоги, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 3) копію митної декларації країни відправлення; 4) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини та повідомлено, що згідно ч. 6 ст.53 МКУ декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

24.12.2020 митниці були надані декларантом позивача пояснення щодо зазначених в повідомленні зауважень митниці та наступні додаткові документи: виписку з бухгалтерської документації - відомість руху ТМЦ за період з 15.12.2020 по 17.12.2020 (вих. № 10/5108 від 24.12.2020), за період 15.12.2020 (вих. № 10/5116 від 24.12.2020); прибуткові ордери №200404п, №200407п від 16.12.2020, №200408п від 17.12.2020, №200409п від 15.12.2020; лист Rain Carbon Poland Sp.zо.о б/н від 20.11.2020 з перекладом (прейскурант); висновок ДП «Держзовнішінформ» №25/110 від 16.11.2020; договір транспортного експедирування вантажів автотранспортом №804/2080013/15 від 02.01.2020; Заявка № 64 від 04.12.2020 до договору №804/2080013/15 від 02.01.2020; договір транспортного експедирування вантажів автотранспортом №804/2080012/15 від 02.01.2020; Заявка № 52 від 03.12.2020, № 53 від 04.12.2020 до договору №804/2080012/15 від 02.01.2020; лист ФОП ОСОБА_1 №64/12 від 09.12.2020 (щодо надання документів); лист ФОП ОСОБА_2 № 0412 від 04.12.2020 (щодо надання документів); лист ДП «Держзовнішінформ» № 25/194-Л від 30.01.2020.

28.12.2020 відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA110230/2020/000340/2, відповідно до якого митна вартість імпортованого ПрАТ «Укрграфіт» товару визначена із застосуванням резервного методу згідно наявної у митного органу інформації та становить 660 євро за 1 тону + транспортні витрати (МД № UA112080/2019/26907 від 25.09.2019, МД №UA112080/2020/004645 від 27.02.2020), а загальна вартість партії товару (з урахуванням транспортних витрат) становить 56270,11 євро.

Зазначене рішення обґрунтовано тим, що метод визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) не може бути застосований через те, що декларантом заявлено неповні відомості про митну вартість товарів, у відповідності до вимог п.2 ч.6 ст.54 МКУ.

У зв`язку із прийняттям рішення про коригування митної вартості товарів, митним органом було видано позивачу картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №/2020/00768.

З метою випущення товару у вільний обіг ПрАТ «Укрграфіт» було подано до митного органу нову МД № UA110230/2020/028626 від 28.12.2020 та сплачено на 87856,46 грн. більше митних платежів (різниця між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митницею), шляхом надання гарантій відповідно до розділу Х МК України.

Щодо підстав винесення митним органом рішення про коригування митної вартості №UA110230/2020/000352/2 від 29.12.2020, судом встановлено наступне.

На підставі укладеного між ПрАТ «Укрграфіт» та Ruetgers Poland Sp. z o.o. (Польща) контракту № 804/23-16/2020487/34 від 01.04.2020, додатку № 5 від 12.11.2020 (специфікація № 5) до контракту, виробником та постачальником товару - Ruetgers Poland Sp. z o.o. поставлено на ПрАТ «Укрграфіт» партію товару - пек електродний зв?язуючий гранульований марки BX 85 KS в кількості 19540 кг (вага нетто), загальна контрактна вартість якого становить 9770,00 євро.

Для проведення митного оформлення товару ПрАТ«Укрграфіт» 28.12.2020 подано до підрозділу митного органу м/п «Запоріжжя» МД №UA110230/2020/028721, довідковий № 4951.

Митна вартість товару визначена декларантом позивача виходячи з ціни контракту, тобто за основним методом, що передбачений ст. 58 Митного кодексу України.

В якості складової митної вартості додатково заявлено нарахування до ціни договору витрати на транспортування товару до границі України в розмірі 31100,00 грн. з урахуванням чого загальна митна вартість поставленої партії товару становить 369589,47 грн. за курсом НБУ станом на дату декларування товару.

Для підтвердження заявленої митної вартості товару позивачем надано копії документів, зазначених в гр. 44 МД: сертифікат якості товару № 04/12/20 від 16.12.2020; рахунок-проформу № НВ/2020/17 від 23.11.2020; рахунок (invoice) № 90688059; накладна CMR № 293030; сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.1 № PL/MF/AR 0314169; платіжне доручення №127 від 30.11.2020; документ, що підтверджує вартість перевезення товару - довідка експедитора №121 від 15.12.2020, довідка перевізника №1512/2 від 15.12.2020; контракт №804/23-16/2020487/34 від 01.04.2020; додаткова угода №1 від 20.04.2020 до контракту; додаткова угода №2 від 01.10.2020 до контракту; додаток №5 від 12.11.2020 (специфікація №5) до контракту.

29.12.2020 року митницею направлено Повідомлення від митниці декларанту, в якому вказано, що при проведенні перевірки документів, які надані у підтвердження заявленої митної вартості товарів, виявлено наступне: 1. Надані до митного оформлення інвойси не містять печаток і штампів митних органів країни відправлення, що може свідчити про надання декларантом до митниці інших документів, ніж ті, що були додані відправником, що дає підстави для сумніву у достовірності зазначених відомостей та указує на наявність фіскальних ризиків, в частині можливого заниження митної вартості заявленого товару. 2. Відповідно до п.6 ч.2 ст.53 Митного кодексу України одним з документів, що підтверджує заявлену митну вартість є транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваного товару (якщо рахунок сплачено). До митного оформлення надано довідки щодо вартості транспортних витрат, видані експедиторами та довідки щодо вартості транспортних витрат, видані перевізниками, проте відсутні договори як між перевізником і експедитором, так і між експедитором і замовником, взаємозв`язок не підтверджено. У довідці від 15.12.2020 №121 наявне посилання на заявку № 81 та договір від 02.01.2020 № 804/2080011/15, але зазначені документи до митного оформлення не надавались. Зазначено про необхідність надання митниці (за наявності) додаткових документів, що підтверджують митну вартість товару та обраний метод її визначення згідно з вимогами ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України, а саме: 1) виписку з бухгалтерської документації; 2) каталоги, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 3) копію митної декларації країни відправлення; 4) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини та повідомлено, що згідно ч. 6 ст.53 МКУ декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

29.12.2020 митниці були надані декларантом позивача пояснення щодо зазначених в повідомленні зауважень митниці та наступні додаткові документи: виписку з бухгалтерської документації - відомість руху ТМЦ за період 02.12.2020-16.12.2020 (вих. № 10/5126 від 29.12.2020); прибутковий ордер №200415п від 16.12.2020; лист Rain Carbon Poland Sp.zо.о б/н від 20.11.2020 з перекладом (прейскурант); висновок ДП «Держзовнішінформ» №25/110 від 16.11.2020; договір транспортного експедирування вантажів автотранспортом №804/2080011/15 від 02.01.2020; Заявка № 81 від 04.12.2020 до договору №804/2080011/15 від 02.01.2020; лист ТОВ «Анта-А» щодо надання документів; лист ДП «Держзовнішінформ» № 25/194-Л від 30.01.2020.

29.12.2020 відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA110230/2020/000352/2, відповідно до якого митна вартість імпортованого ПрАТ «Укрграфіт» товару визначена із застосуванням резервного методу згідно наявної у митного органу інформації та становить 660 євро за 1 тону + транспортні витрати (МД № UA112080/2019/26907 від 25.09.2019, МД №UA112080/2020/004645 від 27.02.2020), а загальна вартість партії товару (з урахуванням транспортних витрат) становить 13794,06 євро.

Зазначене рішення обґрунтовано тим, що метод визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) не може бути застосований через те, що декларантом заявлено неповні відомості про митну вартість товарів, у відповідності до вимог п.2 ч.6 ст.54 МКУ.

У зв`язку із прийняттям рішення про коригування митної вартості товарів, митним органом було видано позивачу картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №/2020/00784.

З метою випущення товару у вільний обіг ПрАТ «Укрграфіт» було подано до митного органу нову МД №UA110230/2020/028823 від 29.12.2020 та сплачено на 21663,36 грн. більше митних платежів (різниця між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митницею), шляхом надання гарантій відповідно до розділу Х МК України.

Протягом дії гарантій позивачем направлено митному органу заяви від 05.01.2020 вих. № 16/51, №16/50, № 16/49, № 16/48, № 16/46, № 16/47, № 16/44, № 16/45/1 про повернення (вивільнення) фінансової гарантії та скасування рішень про коригування митної вартості, з якими додатково надано документи: митні декларації країни відправлення 20PL381010Е0165895, 20PL381010Е0172971, 20PL381010Е0169380, 20PL381010Е0169371, 20PL381010Е0168722, 20PL381010Е0160510, 20PL381010Е0163521, 20PL381010Е0163513, 20PL381010Е0163490, 20PL381010Е0159861, 20PL381010Е0159853, 20PL381010Е0159829, 20PL381010Е0160975, довідка про виконання відвантаження пека марки BX85KS за Додатком №4 від 26.10.2020 до контракту №804/23-16/2020487/34 від 01.04.2020, укладеному між ПрАТ «Укрграфіт» та Rain Carbon Poland Sp.zо.о, лист ПрАТ «Укрграфіт» від 26.11.2020 № 15-349.

Протягом дії гарантій позивачем направлено митному органу заяви від 11.02.2021 вих. № 16/643, від 11.02.2021 вих. № 16/645, від 11.02.2021 вих. № 16/646, від 11.02.2021 вих. № 16/647, від 11.02.2021 вих. № 16/641 про повернення (вивільнення) фінансової гарантії та скасування рішень про коригування митної вартості, з якими додатково надано документи: довідка про виконання відвантаження пека марки BX85KS за Додатком №5 від 12.11.2020 до контракту №804/23-16/2020487/34 від 01.04.2020, укладеному між ПрАТ «Укрграфіт» та Rain Carbon Poland Sp.zо.о.; лист ПРАТ «Укрграфіт» від 26.11.2020 вих. № 15-349; Витяги з довідника по виробництву вуглеграфітової продукції в цеху № 1, № 2; ПТИ 1.03-20 (Передельна технологічна інструкція) редакція № 6.

Листом від 22.02.2021 № 7.5-08-02-2/15/13/1925 відповідач повідомив про відсутність підстав для скасування рішень про коригування митної вартості.

Не погоджуючись з прийнятими відповідачем рішеннями позивач звернувся до суду з позовною заявою.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів ч.2 ст. 2 КАС України, відповідно до яких у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України та законами України.

Ураховуючи викладене, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Спірні правовідносини між позивачем та відповідачем з питання митного оформлення товарів, які переміщуються через митний кордон України, регламентуються Митним кодексом України від 13.03.2012 №4495-VI (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

У відповідності до частини першої статті 246 Митного кодексу України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

За правилами статті 248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

У відповідності до частини першої статті 257 Митного кодексу України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Статтями 49, 50 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Система визначення митної вартості товарів ґрунтується на загальних принципах митної оцінки, прийнятих у міжнародній практиці. Міжнародно-правовим стандартом, на який зорієнтоване українське митне законодавство, є угоди по застосуванню статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року (ГААТ).

Згідно з частиною 2 статті VII ГААТ оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або аналогічного товару і не повинна базуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.

Частинами четвертою та п`ятою статті також передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Частиною першою статті 51 Митного кодексу України встановлено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом. При цьому, декларант зобов`язаний: заявляти митну вартість, визначену ним самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації (стаття 52 Митного кодексу України).

Статтею 57 Митного кодексу України передбачено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Згідно з частинами першою та другою статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

З аналізу частин першої та другої статті 53 Митного кодексу України вбачається, що Митним кодексом передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Згідно частини п`ятої статті 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Дана норма кореспондується з положеннями статті 318 Митного кодексу України, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Це також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 №3018-VI «Про внесення змін до Закону України «Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур», якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Відповідно до частин першої та другої статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Зокрема, частиною першою статті 58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи Частина друга статті 58 Митного кодексу України).

Згідно з частиною четвертою статті 54 Митного кодексу України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно частини третьої статті 53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (частина шоста статті 53 Митного кодексу України).

Аналіз положень частини третьої статті 53, частин першої, другої та п`ятої статті 54, статті 58 Митного кодексу України дає підстави для висновку про те, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України.

Митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, що пов`язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи лише якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

Отже, з огляду на законодавчо встановлену компетенцію митниці при перевірці митної вартості імпортованих товарів, зазначені розбіжності повинні бути не будь-якими, а лише тими, що стосуються числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості здійсненої декларантом.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного суду від 23.04.2019 року у справі №810/1479/16 та від 26.02.2019 року у справі № 808/454/18.

Митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митному органу право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим, витребовувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 27.06.2019 в адміністративній справі №803/667/17.

Таким чином, витребування додаткових документів можливе лише у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. При цьому, сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відтак, наведені приписи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Судом встановлено, що декларантом позивача для підтвердження обґрунтованості заявленої у деклараціях митної вартості товару були подані документи, передбачені частиною другою статті 53 Митного кодексу України.

Проте, при перевірці правильності визначення митної вартості товару митний орган дійшов висновку, що декларантом заявлено неповні відомості про митну вартість товарів, у відповідності до вимог п.2 ч.6 ст.54 МК України, а витребувані додаткові документи в повному обсязі декларантом не надані.

На думку суду, додаткові документи були витребувані митницею за відсутності обґрунтованих підстав, визначених ч. 3 ст. 53 МК України. При цьому, митницею не було зазначено та в ході розгляду справи не було підтверджено, які саме числові значення та яких складових митної вартості товару не було підтверджено позивачем, які обставини повинні підтвердити витребувані додаткові документи, або у своїй сукупності можуть спростувати, чи впливають вони на митну вартість товару, що свідчить про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

В повідомленнях митниці декларанту з вимогою надати додаткові документи з переліку частини 3 статті 53 МК України не зазначено, що подані декларантом документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Щодо посилання митного органу не те, що до митного органу з митними деклараціями не надано договори як між перевізником і експедитором, так і між експедитором і замовником, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 5 ч. 10 ст. 58 МК України при визначенні митної вартості товарів витрати, пов`язані з їх транспортуванням до місця ввезення на митну територію України (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, додаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари.

Поставка товару здійснювалась на умовах FCA-Kedzierzyn-Kozle (Інкотермс-2010), відповідно, витрати, пов`язані з транспортуванням товару до місця ввезення на митну територію України, підлягають включенню до митної вартості товару, як складові митної вартості.

Яке вбачається з матеріалів справи організація перевезення товару здійснювалась експедиторами, відповідно до укладених з позивачем договорів транспортного експедирування вантажів автотранспортом.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» експедитори для виконання доручень клієнтів можуть укладати договори з перевізниками, портами, авіапідприємствами, судноплавними компаніями тощо, які є резидентами або нерезидентами України.

Згідно з ч.1, 2 ст. 932 Цивільного кодексу України експедитор має право залучити до виконання своїх обов`язків інших осіб. У разі залучення експедитором до виконання своїх обов`язків за договором транспортного експедирування інших осіб експедитор відповідає перед клієнтом за порушення договору.

Згідно п. 6 ч. 2 ст. 53 МК України для підтвердження транспортної складової митної вартості товару подаються транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

На підтвердження витрат з перевезення товару до кордону України декларантом позивача подано митниці при декларуванні товару документи, передбачені пунктом 6 частини 2 статті 53 Митного кодексу України, а саме: міжнародні товарно-транспортні накладні CMR та довідки експедиторів про транспортно-експедиційні витрати, в яких зазначено відомості про вартість перевезення товару від місця завантаження - місто Kedzierzyn-Kozle (Польща) до кордону України (пункт пропуску), яка підлягає включенню до митної вартості товару, вартість перевезення в цілому за маршрутом від Kedzierzyn-Kozle до складу позивача в м. Запоріжжя (Україна), посилання на укладений із ПрАТ «Укрграфіт» договір транспортного експедирування вантажів та заявку до договору, а також на найменування перевізника, номер автотранспортного засобу та маршрут, які повністю відповідають відомостям товарно-транспортних накладних CMR.

Ця інформація дозволяє дійти висновку, що організація перевезення товару здійснюється експедитором на виконання укладеного із позивачем договору, із залученням експедитором до виконання перевезення третіх осіб.

Також при митному оформленні було надані довідки безпосередніх перевізників, залучених експедиторами для виконання перевезення, в яких підтверджується сума вартості перевезення товару до кордону Україна, зазначена в довідках експедиторів.

Висновок щодо допустимості на підтвердження витрат на перевезення товарів такого доказу, як довідка про транспортні витрати зроблено Верховним Судом в Постановах від 21.11.2019 по справі № 804/9754/15, від 05.03.2019 по справі № 810/538/16, від 10.04.2020 у справі №822/2806/15, від 11.06.2020 у справі №815/5464/16, Вищим адміністративним судом України в Довідці щодо узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Митного кодексу України в редакції від 13.03.2012 року, затвердженій Постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 13.03.2017.

Визначений частиною 2 статті 53 Митного кодексу України перелік обов`язкових документів, що підтверджують митну вартість товару, не містить таких документів як договір, укладений між експедитором та перевізником товару та договір, укладений між замовником та експедитором.

Також Митний кодекс України не містить припису щодо виключного виду доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів, та не визначає, що це можуть бути тільки документи, зазначені в Наказі Мінфіну № 599 від 24.05.2012.

Згідно приписів ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Згідно ч. 4 ст. 3 Митного кодексу України, у разі якщо норми законів України чи інших нормативно-правових актів з питань митної справи допускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків підприємств і громадян, які переміщують товари, транспортні засоби комерційного призначення через митний кордон України або здійснюють операції з товарами, що перебувають під митним контролем, чи прав та обов`язків посадових осіб митних органів, внаслідок чого є можливість прийняття рішення як на користь таких підприємств та громадян, так і на користь митного органу, рішення повинно прийматися на користь зазначених підприємств і громадян.

На необхідності дотримання національними органами вимоги законодавства щодо застосування підходу, який був би найбільш сприятливим для заявника - платника податку, коли у його справі національне законодавство припускало неоднозначне трактування, наголошує Європейський суд з прав людини в рішенні від 14.10.2010 року у справі «Щокін проти України»

Верховним Судом в постанові від 05.03.2019 у справі №810/538/16 акцентується, що зазначені в документах на перевезення товару відомості про перевізника безпосередньо не впливають на вартість імпортованого товару.

Окрім того, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 13.08.2020 по справі №815/5816/17 зазначив, що укладення перевізником договору з третіми особами з метою виконання умов договору перевезення з позивачем цілком відповідає змісту договору, що укладений позивачем з перевізником та який надавався відповідачу, а оскільки безпосереднє транспортування вантажу позивача здійснювала компанія ОСОБА 1, тому і у транспортних документах і були зазначені реквізити цієї компанії.

Крім того, митна вартість товару була відкоригована відповідачем тільки в частині контрактної ціни товару, в той час, як транспортна складова митної вартості залишилась незмінною, що підтверджує відсутність у відповідача сумнівів щодо правильності зазначення декларантом числового значення транспортної складової.

Згідно ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідачем не надано доказів, що здійснення перевезення вантажу залученим експедитором перевізником, який не перебуває в господарських взаємовідносинах із позивачем, порушує приписи законодавства, а також доказів на те, яким чином відомості про взаємозв`язок перевізника з експедитором впливають на вартість імпортованого товару.

Щодо зауважень митного органу про відсутність на наданих до митного оформлення рахунках печаток і штампів митних органів країни відправлення суд зазначає наступне.

Митні формальності в зазначених в позові випадках митного оформлення товару були здійснені із застосуванням електронного декларування, що не заперечується відповідачем.

На поданих позивачем при митному оформленні інвойсах проставлені штампи прикордонної митниці України (Львівська митниця ДФС), що підтверджує наявність саме цих інвойсів під час перетину кордону імпортованими партіями товару, здійснення всіх необхідних митних формальностей продавцем товару та митними органами та неможливість заміни цих інвойсів позивачем. Доказів протилежного відповідачем не надано.

Умовами укладеного позивачем із продавцем-виробником товару Rain Carbon Poland Sp.zо.о контракту №804/23-16/2020487/34 від 01.04.2020 не передбачено, що продавець надає покупцю інвойси з печатками і штампами митних органів країни відправлення.

Обов`язкова наявність на інвойсах печаток і штампів митних органів країни відправлення при електронному декларуванні діючим законодавством не передбачена, як не передбачено і право митного органу відмови в митному оформленні товарів в зв`язку із їх відсутністю.

Проставлення на супровідних документах відміток митними органами, тим більше, країни відправлення, жодним чином не залежить від позивача та не може мати для нього негативних наслідків.

Зазначена в поданих при митному оформленні інвойсах вартість товару за одиницю виміру (1 тона) повністю відповідає відомостям додатку №5 від 12.11.2020 (специфікація №5) до контракту. Інвойси містять всі необхідні дані щодо товару, зокрема: найменування та адреси продавця і покупця товару, реквізити контракту, найменування товару, вага, вартість за одиницю товару та вартість відвантаженої партії, умови поставки, номери автотранспортних засобів, на які завантажено партії товару (збігаються із відомостями в CMR).

У своїх рішеннях про коригування митної вартості товарів відповідач не визначив, яка саме інформація про товар, що необхідна для перевірки числових значень його митної вартості, відсутня чи не підтверджується в зв`язку із відсутністю на поданих до митного оформлення інвойсах печаток та штампів митних органів країни відправлення.

При розгляді даної справи відповідач також не обґрунтував, якими нормами Митного кодексу України або іншого нормативно-правового акту передбачене право відмови в митному оформленні товарів в зв`язку із відсутністю на інвойсах відміток митних органів країни відправлення, та яким чином відсутність в інвойсі цієї відмітки впливає на визначення митної вартості товару, не надав суду належних доказів на підтвердження, що декларантом надані до митниці інших документів, ніж ті, що були додані відправником, доказів недостовірності зазначених у рахунках відомостей та наявності фіскальних ризиків, в частині можливого заниження митної вартості заявленого товару.

З огляду на зазначене, сумнів митного органу у правильності визначеної декларантом митної вартості товарів в зв`язку із відсутністю на рахунках печаток та штампів митного органу країни відправлення не можна вважати обґрунтованим.

Що стосується зауважень митниці до висновку ДП «Держзовнішінформ» від 16.11.2020 №25/110 про вартісні характеристики товару, та прибуткового ордеру, виписки з бухгалтерської документації, суд зазначає, що ці документи були додатково надані декларантом та не відносяться до переліку основних документів, визначених ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, що подаються разом із митною декларацією.

Крім того, положеннями діючого законодавства, в тому числі, Митного Кодексу України, не визначено вимог, яким має відповідати «виписка з бухгалтерської документації», зазначена в п. 4 ч. 3 ст. 53 МК України, з яких саме рахунків бухгалтерського обліку або регістрів синтетичного та аналітичного обліку вона має бути надана. Роз`яснення митних органів щодо цього також відсутні.

Наказом Мінекономрозвитку № 608 від 02.05.2018 «Деякі питання діяльності Державного підприємства «Держзовнішінформ», визначено ДП «Держзовнішінформ» як спеціалізовану експертну організацію, уповноважену державою здійснювати цінову експертизу, надавати інформацію щодо відповідності контрактних (зовнішньоторговельних) цін кон`юнктурі світового ринку.

З наведеного вбачається, що позивачем надано усі необхідні документи, що стосуються числового значення митної вартості товару або методу її визначення, документи містили всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

Додатково, на запит митного органу, та протягом дії гарантії позивачем подавались витребувані митницею документи (виписки з бухгалтерської документації, висновки про вартісні характеристики товару, листування з продавцем товару, які узгоджуються між собою та підтверджують заявлену декларантом митну вартість товару.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що всі наведені зауваження митного органу не є розбіжностями в розумінні ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України, так як розбіжністю є протиріччя між певними елементами документів чи між різними документами.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. Зазначене кореспондується з пунктами 3.16, 3.17 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011р. № 3018-VІ, встановлено стандартне правило, що на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією. В силу приписів статті 318 Митного кодексу України митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Отже, з огляду на законодавчо встановлену компетенцію митниці при перевірці митної вартості імпортованих товарів, зазначені розбіжності повинні бути не будь-якими, а лише тими, що стосуються числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості здійсненої декларантом. В даному випадку встановлені митним органом розбіжності не стосуються числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості здійсненої декларантом.

Матеріалами справи підтверджується, що надані позивачем при митному оформленні імпортованого товару документи є достатніми для визначення митної вартості товару за ціною договору та в повній мірі підтверджують заявлену декларантом митну вартість товару.

Окрім того суд зазначає, що поставка товару здійснювалась за прямим контрактом, укладеним ПрАТ «Укрграфіт» безпосередньо з виробником товару. Відповідно, контрактна вартість товару в даному випадку визначається безпосередньо за ціновою політикою виробника.

В листі від 20.11.2020 продавець та безпосередній виробник товару - Rain Carbon Poland Sp. z o.o. зазначає, що вартість продукції поступово знижувалась, враховуючи світову економічну кризу, викликану коронавірусною інфекцією, тенденцію на зниження цін, при формуванні яких приймаються до уваги цінова ситуація на ринку та обсяги виробництва. Враховуючи зазначене, ціна на пек марки BX 85 KS на умовах поставки FCA, Kedzierzyn-Kozle, для ПрАТ «Укрграфіт» в першому кварталі 2020 року становила 620 євро/тона, в четвертому кварталі 2020 року - 500 євро/тона, що дозволило виробнику зберегти обсяги виробництва та забезпечити виконання поставки на ПрАТ «Укрграфіт».

Висновком ДП «Держзовнішінформ» від 16.11.2020 №25/110 підтверджено прийнятність та відповідність контрактного рівня ціни товару 500 євро/мт поточній кон`юнктурі ринку. При цьому зазначено, що експертне дослідження проведено на підставі аналізу документів, що стосуються умов поставки товару, контрактних умов, з урахуванням укладення контракту безпосередньо між виробником пеку та виробником графітованих електродів, зниження цін на пек, що склалися за пропозиціями на постачання наприкінці жовтня - початку листопада 2020 року, негативних даних щодо скорочення металургійного виробництва, спалаху другої хвилі коронавірусу, поточних прогнозів щодо зниження темпів світової економіки, обвалу цін на ринку нафти, інших чинників.

В листі ДП «Держзовнішінформ» №25/194-Л від 30.01.2020 зазначається, що відповідно до листа Міністерства зовнішніх економічних зав`язків і торгівлі України від 7 жовтня 1996 року №25-28/215 експертні висновки, підготовлені ДП «Держзовнішінформ», мають чинність офіційних експертиз стосовно умов виконання імпортно-експортних контрактів, рівнів цін за ними контрактами та повинні братися до уваги митними органами при здійсненні цінового контролю.

Оскільки ДП «Держзовнішінформ» є державним підприємством, уповноваженим, в тому числі, здійснювати цінову експертизу товарів, надавати інформацію щодо відповідності контрактних (зовнішньоторгівельнпх) цін кон`юнктурі світового ринку, висновок ДП «Держзовнішінформ» від 16.11.2020 №25/110 про прийнятність контрактного рівня цін імпортованого ПрАТ «Укрграфіт» товару та його відповідність кон`юнктурі світового ринку, є належним та передбаченим законодавством документом, що підтверджує відсутність заниження ціни імпорту.

Також, на думку суду, всупереч вищевказаним вимогам Закону, витребувавши додаткові документи, митниця не зазначила, які саме обставини ці документи повинні підтвердити або у своїй сукупності можуть спростувати/чи впливають на митну вартість товару, що свідчить про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Суд відхиляє посилання відповідача на неподання декларантом додаткових документів, оскільки в даному випадку їх відсутність не впливає на правильність визначення декларантом митної вартості товарів за основним методом, що підтверджується наданими до митного оформлення документами.

Неподання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не є достатнім для висновку щодо наявності підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Аналогічний правовий висновок зроблено Верховним судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 13.08.2020 по справі №815/5816/17.

Відповідно до частин 2 та 3 статті 57 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до ст. 64 Митного кодексу України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).

Відповідно частини 2 статті 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Відповідно до частини 1 статті 33 Митного кодексу України, інформаційні ресурси митних органів складаються із відомостей, що містяться у документах, які надаються під час проведення митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів, та інших документах. Їх використання для здійснення митного контролю обумовлене Митним кодексом України.

В оскаржуваних рішеннях про коригування митної вартості відсутні посилання на конкретні документи, що мають розбіжності (суперечать один одному) або не містять всіх відомостей, підтверджуючих саме числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. З переліку ж витребуваних відповідачем документів неможливо встановити, недоліки яких з наданих декларантом документів не дозволили погодитися із заявленою ним митною вартістю та яким чином ці недоліки можливо усунути.

Відсутність в рішеннях про коригування митної вартості товарів посилання на належні та допустимі докази того, що документи, подані для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребовування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Як вбачається з оскаржуваних рішень про коригування митної вартості, в них зазначено лише номери та дати митних декларацій, які стали джерелом інформації для коригування митної вартості та не надано пояснень щодо зроблених коригувань на обсягів партії ідентичних товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та не зазначена докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваного товару із застосуванням другорядного методу.

Такий підхід для формування оскаржуваних рішень про коригування митної вартості прямо суперечать цитованим вище положенням законодавства, що є самостійною підставою для їх скасування. Вказана позиція підтверджується висновками Верховного суду в постанові від 21.12.2018 у справі №815/1670/17, від 03.10.2019 по справі № 815/5315/16.

Згідно приписів ст.ст. 54, 55 МК України, тягар доказування неправильності заявленої митної вартості лежить на митному органі.

Неможливість застосування при визначенні митної вартості товарів обраного декларантом основного методу має бути обґрунтована митним органом, належним чином доведена та не може ґрунтуватися лише на факті ненадання декларантом витребуваних митницею додаткових документів та наявності у митниці інформації щодо вищих рівнів митної вартості ідентичних товарів, митне оформлення яких вже здійснено.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до положень п.5 ч. 2 ст. 162 КАС України відзив відповідача на позовну заяву повинен містити заперечення (за наявності) щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, з якими відповідач не погоджується, із посиланням на відповідні докази та норми права.

Проте в відзиві на позов та під час розгляду справи відповідачем не надано суду нормативного обґрунтування та доказів на підтвердження правомірності висновків про наявність розбіжностей в поданих позивачем документах.

Крім того, митне оформлення товару за митними деклараціям №UA112080/2019/026907 від 25.09.2019 та №UA110230/2020/004645 від 27.02.2020, які зазначені в рішеннях відповідача як підстава коригування митної вартості, відбувалося за іншими контрактами, якими ціну на товар було погоджено ще в липні та грудні 2019 з урахуванням актуальних цін світового ринку, що зазнали суттєвих змін за півтора року, а час експорту товару не збігається з часом експорту оцінюваних товарів та є значно віддаленим від нього.

Також не може бути прийнята до уваги зазначена в прийнятих відповідачем рішеннях про коригування митної вартості митна декларація №UA110230/2020/004645 від 27.02.2020 у зв`язку зі скасуванням постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 25.11.2020 по справі №280/2261/20 рішення Дніпровської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UA110230/2020/000031/2 від 26.02.2020, з урахуванням якого було оформлено зазначену митну декларацію.

Аналогічний висновок зроблено Верховним Судом в постанові від 23.10.2020 у справі №820/3231/16.

Також, суд зауважує, що при митому оформленні товару за МД №UA112080/2019/026907 від 25.09.2019, яка зазначена відповідачем в оскаржених рішеннях про коригування митної вартості в якості обґрунтування ціни коригування, позивачем надавався аналогічний пакет документів разом із митною декларацією. При цьому, витрати на перевезення товару так само підтверджені довідкою експедитора - ТОВ «Іст-Захід-Логістик», тоді як в товарно-транспортній накладній перевізником товару вказана інша особа (TRANSSERVIS TK TOV), рахунок (invoice) № 90650661 від 25.11.2019 так само не містив печаток та штампів митних органів країни відправлення, а документи згідно Наказу Мінфіну № 599 від 24.05.2012 в даному випадку митного оформлення позивачем також не подавались.

При цьому, в наведеному випадку митного оформлення, митний орган не встановив жодних розбіжності та здійснив митне оформлення за першим методом Зазначене вказує на порушення відповідачем концепції правомірних очікувань та принципу належного урядування, викладених, зокрема, у рішеннях Європейського суду з прав людини у справі «Пайн Велі Девелопмент ЛТД та інші проти Ірландії», у справі «Лелас проти Хорватії» та у справі «Рисовський проти України», оскільки враховуючи попереднє здійснення відповідачем митного оформлення цього самого товару від цього самого постачальника за заявленою позивачем митною вартістю, на підтвердження якої надавався аналогічний за складом та змістом пакет документів, позивач розраховував та мав правомірні очікування на такий стан речей при здійсненні відповідачем таких самих процедур в подальшому. Проте, в зазначених в позові випадках митного оформлення відповідачем були прийняті протилежні рішення, що вказує на недотримання відповідачем прозорого та послідовного способу дій і не сприяє юридичній визначеності.

Оцінюючи оскаржувані рішення у сукупності з іншими обставинами справи, суд приходить до переконання, що загальні посилання на норми Митного кодексу України, зроблені без конкретизації підстав щодо причин незастосування того чи іншого методу визначення митної вартості, не можуть вважатися достатніми доводами обґрунтованості прийнятих суб`єктом владних повноважень рішень.

При цьому, суд зазначає, що формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення подібних товарів, не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості, не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Митний орган при здійсненні митного контролю з питань контролю правильності визначення митної вартості, має діяти у спосіб, визначений Митним кодексом України, а відомості, які містяться в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митним органом відповідних рішень.

Та обставина, що в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками є інформація про те, що товар, який задекларовано, розмитнювався за іншою вартістю, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення митним органом контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за іншими методами, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах свободи договору, при цьому певні обставини можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо). Суд зазначає, що автоматизована система аналізу та управління ризиками з об`єктивних причин не може містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.

Розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості та, як наслідок, коригування митної вартості за другорядними методами, як помилково вважає митний орган.

При цьому, посилання відповідача на те, що вказана цінова інформація була тільки причиною поглибленої перевірки повноти та достовірності доданих до декларації документів, не є спроможними, адже саме ця цінова інформація в подальшому зазначена у спірних рішеннях відповідача як одна із підстав коригування заявленої позивачем митної вартості.

Вказана правова позиція, узгоджується із висновками Верховного Суду, зазначеними в постанові від 02 липня 2020 року, справа №804/2061/17, адміністративне провадження №К/9901/54423/18.

Доводи відповідача щодо оцінки ризиків при перевірці митної вартості товарів суд оцінює критично з огляду на те, що спрацювання профілів ризиків автоматизованої системи аналізу та управління ризиками і наявність в базах митного органу інформації про те, що ідентичні або подібні товари розмитнено у попередні періоди за вищою митною вартістю, не може бути підставою для відмови у прийнятті заявленої декларантом митної вартості за ціною контракту, за відсутності інших законних підстав для витребування додаткових документів.

Суд погоджується, що наявність у митного органу інформації про ціну подібних чи аналогічних товарів може призвести до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів та ініціювання повної її перевірки, але така інформація аж ніяк не є підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товару.

Проте, вищевказані сумніви митного органу судом відхиляються, оскільки такі доводи спростовуються наявними в матеріалах справи документами, що підтверджують митну вартість товару, які були надані відповідачу під час проведення митних процедур.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач не підтвердив належними доказами та аргументованими доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари.

Отже, суд доходить висновку про недоведеність відповідачем: неповноти, неточності чи недостатності документів, наданих позивачем з первинними митними деклараціями, та наведених в них відомостей для визначення митної вартості товару за основним методом; наявності встановлених частинами 1 та 2 статті 58 МК України обмежень для застосування першого методу та обставин, зазначених в частині 6 статті 54 МК України, для відмови у митному оформленні товару за першим методом, а отже і використання другорядного методу визначення митної вартості товару при недоведеності неможливості її визначення за основним.

Аналізуючи оскаржувані рішення, суд вказує, що принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень, відповідно до ч.2 ст. 2 КАС України, має на увазі, що рішення повинно бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Європейським Судом з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), №37801/97, п.36, від 01 липня 2003 року, яке, відповідно до ч. 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», підлягає застосуванню судами як джерело права, вказано, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

У рішенні від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Отже, рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.

Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, тощо.

При цьому, суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями та неперевіреними фактами, а не конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

Разом з тим, приймаючи рішення або вчиняючи дію, суб`єкт владних повноважень не може ставати на сторону будь-якої з осіб та не може виявляти себе заінтересованою стороною у справі, виходячи з будь-якого нелегітимного інтересу, тобто інтересу, який не випливає із завдань цього суб`єкта, визначених законом.

Прийняття рішення, вчинення (не вчинення) дії вимагає від суб`єкта владних повноважень діяти добросовісно, тобто з щирим наміром щодо реалізації владних повноважень та досягнення поставлених цілей і справедливих результатів, з відданістю визначеним законом меті та завданням діяльності, передбачувано, без корисливих прагнень досягти персональної вигоди, привілеїв або переваг через прийняття рішення та вчинення дії.

Таким чином, висновки та рішення суб`єкта владних повноважень можуть ґрунтуватися виключно на належних, достатніх, а також тих доказах, які одержані з дотриманням закону.

Разом з тим, як встановлено в ході судового розгляду справи відповідачем зазначених вище принципів при прийнятті рішення дотримано не було.

З урахуванням приписів ч.2 ст.2 КАС України, суд оцінивши докази, які є у справі, в їх сукупності приходить до висновку, що заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню, рішення відповідача про коригування митної вартості товарів №UA110230/2020/000328/2 від 22.12.2020, №UA110230/2020/000329/2 від 22.12.2020, №UA110230/2020/000336/2 від 24.12.2020, №UA110230/2020/000340/2 від 28.12.2020, №UA110230/2020/000352/2 від 29.12.2020 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA110230/2020/00754, №UA110230/2020/00755, №UA110230/2020/00764, №UA110230/2020/00768, №UA110230/2020/00784 є такими, що підлягають визнанню протиправними та скасуванню.

Щодо інших посилань відповідача викладених у відзиві, запереченнях та додаткових поясненнях, вони не впливають на правильність вирішення спору по суті.

У рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням зазначеної норми, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 27 886,57 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 139, 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Український графіт» (вул. Північне шосе, буд. 20, м. Запоріжжя, 69600) до Дніпровської митниці Держмитслужби (вул. Княгині Ольги, буд. 22, м. Дніпро, 49038) про визнання протиправними та скасування рішень, - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення Дніпровської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UA110230/2020/000328/2 від 22.12.2020, №UA110230/2020/000329/2 від 22.12.2020, №UA110230/2020/000336/2 від 24.12.2020, №UA110230/2020/000340/2 від 28.12.2020, №UA110230/2020/000352/2 від 29.12.2020 та картки відмови Дніпровської митниці Держмитслужби в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA110230/2020/00754, №UA110230/2020/00755, №UA110230/2020/00764, №UA110230/2020/00768, №UA110230/2020/00784.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Дніпровської митниці Держмитслужби на користь Приватного акціонерного товариства "Український графіт" судовий збір у розмірі 13960,08 грн. (тринадцять тисяч дев`ятсот шістдесят гривень 08 коп.).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 28.09.2021.

Суддя Р.В. Кисіль