Справа № 520/5590/21
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2021-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2021 р.Справа № 520/5590/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Подобайло З.Г.,

Суддів: Бартош Н.С. , Григорова А.М. ,

за участю секретаря судового засідання Щеглової Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 25.05.2021, головуючий суддя І інстанції: Полях Н.А., м. Харків, повний текст складено 25.05.21 по справі № 520/5590/21

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Головного управління Держпраці у Харківській області

про сксаування постанови,

ВСТАНОВИВ:

ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Держпраці у Харківській області , в якому просить суд:

- скасувати постанову заступника начальника Головного управління Держпраці у Харківській області Петренко Олени Миколаївни про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ХК 6171/299/НД/АВ/П/ТД-ФС від 21.06.2019 р., якою на фізичну особу - підприємця ОСОБА_1 накладений штраф у розмірі 250380,00 грн.;

- визнати постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ХК 6171/299/НД/АВ/П/ТД-ФС від 21.06.2019 р. такою, що не підлягає виконання повністю.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 25.05.2021 позов залишено без розгляду.

ФОП ОСОБА_1 , не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просила скасувати ухвалу суду, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. В обґрунтування зазначає, що судом першої інстанції не вірно визначено підстави звернення до суду та оскарження постанови, що призвело до невірного визначення відліку строку звернення до суду та помилкового залишення його без розгляду.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги .

Представник позивача підтримала вимоги апеляційної скарги та наполягала на її задоволенні.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін , перевіривши ухвалу суду першої інстанції, апеляційну скаргу, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Залишаючи без розгляду позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено строк, встановлений ст. 122 КАС України, позивачем не надано до суду жодних доказів на підтвердження наявності обґрунтованої перешкоди в розумінні практики Європейського суду з прав людини та чинного національного законодавства.

Колегія суддів частково погоджується з висновками суду першої інстанції , виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з ч. 2 ст. 122 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Судом встановлено, що постановою Головного управління Держпраці у Харківській області №ХК 6171/299/НД/АВ/П/ТД-ФС від 21.06.2019 р. на позивача накладено штраф у розмірі 250380,00 грн.

Зазначена постанова перебуває на примусовому виконанні у Московському відділі державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції .

Позов щодо оскарження постанови поданий ФОП ОСОБА_1 до суду першої інстанції 02.04.2021 року, отже з пропуском шестимісячного строку звернення до суду.

Стосовно доводів позивача про невірне встановлення судом першої інстанції підстав оскарження постанови та дати відліку строку звернення до суду, колегія суддів зазначає наступне.

В позовній заяві так і в апеляційній скарзі позивач зазначає, що ним не оскаржується постанова по суті, не заперечується факт встановлених порушень та правомірність дій відповідача щодо притягнення до відповідальності. Вказує, що підставою звернення до суду є незгода з тим, що постанова, як виконавчий документ, продовжує перебувати на примусовому виконанні, всупереч Закону України "Про внесення змін до Кодексу законів про працю України", яким внесено зміни до КЗпП та пом`якшено відповідальність фізичних осіб підприємців за фактичний допуск працівника до роботи без укладання трудового договору.

Колегія суддів зазначає, що вирішуючи питання дотримання строку звернення до суду, суд першої інстанції виходив, що такий строк слід відліковувати від дати прийняття спірної постанови (21.06.2019).

Разом з тим, як в позовній заяві так і в апеляційній скарзі позивач зазначає, що вказаною постановою порушено його права з лютого 2020, з моменту зміни законодавства, а тому з цих підстав постанова Інспекції підлягає скасуванню та має бути визнана такою, що не підлягає виконанню.

Таким чином, на думку позивача, датою, з якої мав початися відлік строку на оскарження постанови від 21.06.2019 є лютий 2020 р.

Проте, колегія суддів зазначає, що вказані обставини не спростовують висновків суду першої інстанції про пропуск ФОП ОСОБА_1 шестимісячного строку звернення до суду, оскільки також з дати, зазначеної позивачем, такий строк закінчувався у серпні 2020 р. Натомість позов подано у квітні 2021 р., тобто поза межами строків, встановлених КАС України.

Позивачем ні у суді першої, ні у суді апеляційної інстанції не обґрунтовано наявності поважних причин неможливості звернення до суду з позовом в період з 07.08.2020 по 05.04.2021.

Колегія суддів зазначає, що строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними.

Дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин у випадку, якщо вони стали спірними. У випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для визнання поважними причин такого пропуску є лише наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Слід зауважити, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини набувають ознак стабільності.

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011). Такі обмеження направленні на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин.

Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (Справа «Стаббігс та інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

У рішенні «Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії» від 25.01.2000 року Європейський суд зазначив про те, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає про те, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення Європейського суду у справі «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії» від 28.10.1998 року, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 12.08.2020 по справі № 440/3647/18, від 29.10.2020 у справі № 753/20260/17, від 27.05.2021 у справі № 260/1893/19.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для залишення позовних вимог в частині скасування постанови Головного управління Держпраці у Харківській області №ХК 6171/299/НД/АВ/П/ТД-ФС від 21.06.2019, якою на якою на фізичну особу - підприємця ОСОБА_1 накладений штраф у розмірі 250380,00 грн. без розгляду.

Разом з тим, залишаючи позов без розгляду, судом першої інстанції не враховано, що позивачем також заявлена позовна вимога про визнання постанови №ХК 6171/299/НД/АВ/П/ТД-ФС від 21.06.2019 такою, що не підлягає виконанню.

Згідно з ч. 2 ст. 374 КАС України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції не звернув уваги на заявлену позовну вимогу, не надав їй оцінки, не навів обґрунтувань щодо наявності або відсутні підстав для відкриття провадження по справі, а також в частині дотримання позивачем строків звернення до суду, а тому передчасно залишив без розгляду позов в цій частині.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ч. 3 ст. 312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Отже, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції в частині залишення позовних вимог про визнання постанови №ХК 6171/299/НД/АВ/П/ТД-ФС від 21.06.2019 такою, що не підлягає виконанню без розгляду, зроблені із порушенням норм процесуального права, у зв`язку з чим ухвала суду першої інстанції в цій частині на підставі ст. 320 КАС України підлягає скасуванню, з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В іншій частині, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування ухвали суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316,320, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 25.05.2021 по справі № 520/5590/21 скасувати в частині залишення без розгляду позовної вимоги про визнання постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ХК 6171/299/НД/АВ/П/ТД-ФС від 21.06.2019 р. такою, що не підлягає виконання повністю.

В цій частині справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В іншій частині ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 25.05.2021 по справі № 520/5590/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в частині залишення без змін ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 25.05.2021 без змін , в іншій частині ухвала оскарженню не підлягає .

Головуючий суддя (підпис)З.Г. Подобайло
Судді(підпис) (підпис) Н.С. Бартош А.М. Григоров
Повний текст постанови складено 27.09.2021 року