Справа № 540/4636/21
Суддя: Морська Г.М.
Дата ухвалення: 2021-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2021 р.м. ХерсонСправа № 540/4636/21
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Морської Г.М., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Херсонського прикордонного загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України про визнання протиправним та скасування рішення про відмову особі у в`їзді на тимчасово окуповану територію України,

встановив:

ОСОБА_1 (далі-позивач), через свого представника, звернувся до суду з адміністративним позовом до Херсонського прикордонного загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України (далі-відповідач), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення інспектора прикордонної служби 1 категорії відділу прикордонної служби "Преображенка" Херсонського прикордонного загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України прапорщика Нагуляк Ірини Миколаївни від 31.07.2021 про відмову ОСОБА_1 у виїзді на тимчасово окуповану територію України - Автономну Республіку Крим.

Ухвалою від 31.08.2021 відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у письмовому провадженні).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 є громадянином України, зареєстрований та постійно проживає за адресою: АДРЕСА_1 . У липні 2021 позивач у встановленому законодавством порядку здійснив виїзд з тимчасово окупованої території України - Автономної Республіки Крим на материкову частину України з метою отримання закордонного паспорту громадянина України. Після отримання закордонного паспорту громадянина України позивач 31 липня 2021 року повертався на Тимчасово окуповану територію через контрольний пункт в`їзду - виїзду «Каланчак». Однак, під чає проходження прикордонного контролю інспектором прикордонної служби прийняте рішення від 31 липня 2021 року, відповідно до якого позивачу відмовлено у в`їзді на Тимчасово окуповану територію на підставі абзацу 2 пункту 38 Порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 червня 2015 року № 367. Підставою для прийняття рішення стала наявність у базах даних Державної прикордонної служби інформації про заборону позивачу виїзду із України. Стверджує, що не виїжджав із території України, а прямував на тимчасово окуповану територію України - Автономну Республіку Крим, відтак спірне рішення є протиправним.

Відповідач надіслав відзив, у якому заперечив проти задоволення позову, мотивуючи тим, що відповідно до інформації з баз даних Державної прикордонної служби України, ОСОБА_1 , 31 липня 2021 року о 00 год. 00 хв., прибув до контрольного пункту в`їзду-виїзду «Каланчак» з метою подальшого виїзду (вибуття) до тимчасово окупованої території АР Крим. За результатами здійснення паспортного контролю відносно ОСОБА_1 відбулося спрацювання відомчої бази даних «Гарт 1/П» (п. 1.2. - наявність доручень уповноважених державних органів індекс «Н» (непропуск) - доручення щодо заборони виїзду з України осіб, яких за рішенням слідчого судді, суду тимчасово обмежено в праві виїзду з України, у тому числі тих, до яких застосовано запобіжний захід, передбачений Кримінальним процесуальним кодексом України, за умови якого передбачено таке обмеження ), а саме у вищевказаній базі даних наявні відомості про те, що відносно ОСОБА_1 була винесена ухвала Ленінського районного суду міста Севастополя від 30 червня 2010 року за цивільною справою № 2-3982/10. Відповідно до копії довідки (листа) Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України доданої представником ОСОБА_1 до позовної заяви станом на 12:38 09.08.2021 в органах охорони державного кордону України виконується ухвала Ленінського районного суду міста Севастополя від 30 червня 2010 року за цивільною справою № 2-3982/10, щодо тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, до виконання грошових зобов`язань за кредитним договором перед АТ «Банк «Фінанси та кредит»». Датою постановлення на контроль в`їзду-виїзду є 30.07.2010 (доручення діє до 01.01.2099). Всі вищевикладені фактичні обставини підтверджуються копією рішення про відмову у в`їзді на тимчасово окуповану територію України або виїзді з неї та витягом з бази даних 1.2., доступ до якої отримано за допомогою підсистеми «Ризик».

Із вказаних підстав просить суд відмовити у задоволенні позову.

Розглянувши надані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 є громадянином України, зареєстрований та постійно проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

У липні 2021 року позивач здійснив виїзд з тимчасово окупованої території України - Автономної Республіки Крим на материкову частину України з метою отримання закордонного паспорту громадянина України.

Після отримання закордонного паспорту громадянина України позивач 31 липня 2021 року повертався на Тимчасово окупованої території через контрольний пункт в`їзду - виїзду «Каланчак».

Під час проходження прикордонного контролю інспектором прикордонної служби 1 категорії відділу прикордонної служби «Преображенка» Херсонського прикордонного загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України прапорщиком ОСОБА_2 , як уповноваженою службовою особою підрозділу охорони державного кордону України, прийнято рішення від 31 липня 2021 року, відповідно до якого позивачу відмовлено у в`їзді на Тимчасово окуповану територію на підставі абзацу 2 пункту 38 Порядку в`їзду па тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 червня 2015 року № 367.

Не погодившись із цим рішенням, позивач звернувся до суду.

Спірні правовідносини виникли із приводу в`їзду позивача на тимчасово окуповану територію України Автономна Республіка Крим.

Частиною 2 статті 17 Конституції України визначено, що забезпечення державної безпеки і захист державного кордону України покладаються на відповідні військові формування та правоохоронні органи держави, організація і порядок діяльності яких визначаються законом.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про Державну прикордонну службу України" від 03.04.2003 р. № 661-IV (далі - Закон № 661-IV) на Державну прикордонну службу України покладаються завдання щодо забезпечення недоторканності державного кордону та охорони суверенних прав України в її прилеглій зоні та виключній (морській) економічній зоні.

До основних функцій Державної прикордонної служби України, серед іншого, віднесено здійснення в установленому порядку прикордонного контролю і пропуску через державний кордон України та до тимчасово окупованої території і з неї осіб, транспортних засобів, вантажів, а також виявлення і припинення випадків незаконного їх переміщення (ст. 2 Закону № 661-IV).

На Державну прикордонну службу України відповідно до визначених законом завдань покладаються: запобігання та недопущення перетинання державного кордону України особами, яким згідно із законодавством не дозволяється в`їзд в Україну або яких тимчасово обмежено у праві виїзду з України, у тому числі згідно з дорученнями правоохоронних органів, постановами державного виконавця; розшук у пунктах пропуску через державний кордон та у контрольних пунктах в`їзду - виїзду осіб, які переховуються від органів досудового розслідування та суду, ухиляються від відбуття кримінальних покарань; виконання в установленому порядку інших доручень правоохоронних та уповноважених законом державних органів, у тому числі доручень митних органів щодо інформування митних органів про факт наміру перетинання державного кордону України особами, стосовно яких митними органами було виявлено порушення митних правил (п.8 ст.19 Закону № 661-IV).

Частинами першою та другою ст.2 Закону України "Про прикордонний контроль" від 05.11.2009 р. № 1710-VI (далі - Закон № 1710-VI) встановлено, що прикордонний контроль - державний контроль, що здійснюється Державною прикордонною службою України, який включає комплекс дій і систему заходів, спрямованих на встановлення законних підстав для перетинання державного кордону особами, транспортними засобами і переміщення через нього вантажів. Прикордонний контроль здійснюється з метою протидії незаконному переміщенню осіб через державний кордон, незаконній міграції, торгівлі людьми, а також незаконному переміщенню зброї, наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, боєприпасів, вибухових речовин, матеріалів і предметів, заборонених до переміщення через державний кордон.

Приписами ч.ч.3, 4 ст.2 Закону № 1710-VI передбачено, що прикордонний контроль здійснюється щодо: 1) осіб, які перетинають державний кордон; 2) транспортних засобів, що перевозять через державний кордон осіб та вантажі; 3) вантажів, що переміщуються через державний кордон. Прикордонний контроль включає: 1) перевірку документів; 2) огляд осіб, транспортних засобів, вантажів; 3) виконання доручень правоохоронних органів України; 4) перевірку виконання іноземцями, особами без громадянства умов перетинання державного кордону у разі в`їзду в Україну, виїзду з України та транзитного проїзду територією України; 5) реєстрацію іноземців, осіб без громадянства та їх паспортних документів у пунктах пропуску через державний кордон; 6) перевірку автомобільних транспортних засобів з метою виявлення викрадених.

Відповідно до ч.5 ст.2 Закону № 1710-VI прикордонний контроль забезпечується шляхом: 1) установлення режиму в пунктах пропуску через державний кордон та здійснення контролю за його додержанням; 2) застосування технічних засобів прикордонного контролю, використання службових собак та інших тварин; 3) створення і використання баз даних про осіб, які перетнули державний кордон, вчинили правопорушення, яким не дозволяється в`їзд в Україну або яким тимчасово обмежено право виїзду з України, про недійсні, викрадені і втрачені паспортні документи, а також інших передбачених законом баз даних; 4) спостереження за транспортними засобами і в разі потреби їх супроводження; 5) здійснення адміністративно-правових, а також оперативно-розшукових заходів; 6) організації і забезпечення взаємодії з підприємствами, установами та організаціями, діяльність яких пов`язана з міжнародним сполученням; 7) координації дій контрольних органів і служб.

У зв`язку із необхідністю врегулювання порядку перетину адміністративного кордону вільної економічної зони "Крим" під час в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї громадян України відповідно до Закону України "Про створення вільної економічної зони "Крим" та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України", а також іноземців та осіб без громадянства - з урахуванням вимог Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" врегульовано Порядком в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.06.2015 р. № 367 (далі - Порядок № 367).

В`їзд на тимчасово окуповану територію України та виїзд з неї здійснюються через контрольні пункти в`їзду-виїзду:

іноземців та осіб без громадянства - за паспортним документом та спеціальним дозволом, виданим територіальним органом ДМС або територіальним підрозділом ДМС у Новотроїцькому чи Генічеському районі Херсонської області;

громадян України - за умови пред`явлення будь-якого документа, визначеного статтею 5 Закону України "Про громадянство України" або статтею 2 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" (абз.2, 3 п.3 Порядку № 367).

Контроль за в`їздом на тимчасово окуповану територію України та виїздом з неї осіб, транспортних засобів і переміщенням вантажів здійснюється в контрольних пунктах в`їзду-виїзду уповноваженими службовими особами контрольних органів і служб (п. 31 Порядку № 367).

Під час здійснення процедури прикордонного контролю у контрольних пунктах в`їзду-виїзду уповноважені службові особи підрозділу охорони державного кордону використовують бази даних Держприкордонслужби, інші передбачені законом бази даних та виконують рішення судів, доручення уповноважених державних органів, що надаються Держприкордонслужбі відповідно до Порядку надання Державній прикордонній службі та виконання нею доручень уповноважених державних органів щодо осіб, які перетинають державний кордон, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 квітня 2013 р. № 280 (Офіційний вісник України, 2013 р., № 31, ст.1083), а також за результатами оцінки ризиків проводять опитування осіб з метою з`ясування наявності або відсутності підстав для відмови у в`їзді на тимчасово окуповану територію України та виїзді з неї (п.34 Порядку № 367).

Надання Державній прикордонній службі та виконання нею доручень уповноважених державних органів щодо осіб, які перетинають державний кордон, та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.04.2013 р. № 280 (далі - Порядок № 280), виконання доручень здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон уповноваженими службовими особами Держприкордонслужби під час проведення перевірки документів осіб на право в`їзду в Україну або виїзду з України (п.17 Порядку № 367).

Абзацом 3 пункту 5 Порядку № 280 передбачено, що уповноважені державні органи можуть надавати доручення щодо заборони виїзду з України осіб, яких за рішенням слідчого судді, суду тимчасово обмежено у праві виїзду з України, у тому числі тих, до яких застосовано запобіжний захід, передбачений Кримінальним процесуальним кодексом України, за умовами якого передбачено таке обмеження.

Доручення, що надається згідно з абзацами другим - четвертим пункту 5 цього Порядку, надсилається разом із завіреною в установленому порядку копією постанови, винесеної посадовою особою відповідного уповноваженого державного органу, або рішення слідчого судді, суду. У дорученні його ініціатором зазначаються такі відомості про особу: громадянство (підданство); прізвище, ім`я (імена) та по батькові (за наявності) особи в називному відмінку (для громадян України - українською мовою, для іноземців та осіб без громадянства - латиницею); дата народження (день, місяць, рік); стать; місце проживання; серія та номер паспортного документа, коли і ким виданий (п.8 Порядку № 280).

Відповідно до п.13 Порядку № 280 доручення беруться на контроль на строк, зазначений у дорученні, з дня надходження до органу Держприкордонслужби. Доручення, що надаються згідно з абзацами третім і четвертим пункту 5 цього Порядку, беруться на контроль на строк, що не перевищує строку, визначеного у рішенні слідчого судді, суду, а інші доручення - не більш як на один рік.

Згідно абз.2 п.38 Порядку № 367 уповноважені посадові особи підрозділу охорони державного кордону відмовляють у в`їзді на тимчасово окуповану територію України у разі, коли у базах даних Держприкордонслужби є інформація про заборону особі виїзду з України.

Пунктом 40 Порядку № 367 передбачено, що у разі наявності підстав для відмови особі у в`їзді на тимчасово окуповану територію України та виїзді з неї уповноважена службова особа підрозділу охорони державного кордону відмовляє їй у такому в`їзді/виїзді та приймає обґрунтоване письмове рішення із зазначенням причини відмови за формою згідно з додатком 4.

Порядок дій уповноважених службових осіб Державної прикордонної служби України в разі виявлення в пунктах пропуску через державний кордон України та контрольних пунктах в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї осіб, стосовно яких надано доручення, та порядку взаємодії органів охорони державного кордону з уповноваженими державними органами, які надали доручення затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 23.06.2017 № 535, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 05 вересня 2017 р. за № 1091/30959 (далі - Порядок № 535).

У цьому Порядку терміни вживаються в таких значеннях:

доручення уповноважених державних органів (далі - доручення) - письмовий припис уповноважених державних органів Держприкордонслужби щодо проведення відносно окремих осіб (у визначених законодавством випадках та спосіб) певних процесуальних, оперативних або спеціальних заходів;

індекс доручення - літера українського алфавіту в базах даних системи "Гарт-1", що позначає вид доручення та дії, які службова особа органу Держприкордонслужби України повинна виконати стосовно особи, вказаної в дорученні (п. 1 розділу І Порядку № 535).

Доручення надсилаються до Головного центру обробки спеціальної інформації Держприкордонслужби (далі - Головний центр) та беруться до виконання відповідно до Порядку надання Державній прикордонній службі та виконання нею доручень уповноважених державних органів щодо осіб, які перетинають державний кордон, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 квітня 2013 року N 280 (п. 2 розділу І Порядку № 535).

Обробка інформації (уведення, записування, зчитування, зберігання, знищення, приймання, передавання) та формування баз даних відомостей про осіб, стосовно яких є доручення (далі - оперативні бази даних), здійснюються тільки з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи прикордонного контролю "Гарт-1" Державної прикордонної служби України (далі - система "Гарт-1"), яка функціонує відповідно до Положення про інформаційно-телекомунікаційну систему прикордонного контролю "Гарт-1" Державної прикордонної служби України, затвердженого наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 30 вересня 2008 року N 810, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07 листопада 2008 року за N 1086/15777 (п. 3 розділу І Порядку № 535).

Залежно від виду доручень під час уведення інформації до відповідної оперативної бази даних системи "Гарт-1" їм присвоюються: … індекс "Н" - доручення щодо заборони виїзду з України осіб, яких за рішенням слідчого судді, суду тимчасово обмежено в праві виїзду з України, у тому числі тих, до яких застосовано запобіжний захід, передбачений Кримінальним процесуальним кодексом України, за умови якого передбачено таке обмеження (п. 5 розділу І Порядку № 535)

У разі збігу інформації про особу, яка перетинає державний кордон або в`їжджає на тимчасово окуповану територію України, з інформацією, що зберігається в оперативних базах даних системи "Гарт-1" за індексом "Н", уповноважені службові особи Держприкордонслужби виконують такі дії: 1) інспектор прикордонної служби, що здійснює перевірку паспортних документів: доповідає старшому прикордонних нарядів про виявлення особи, яку тимчасово обмежено в праві виїзду з України; передає її паспортний документ старшому прикордонних нарядів та не пропускає особу через державний кордон або через межу тимчасово окупованої території України;

2) старший прикордонних нарядів: повторно перевіряє наявність в оперативній базі даних системи "Гарт-1" інформації про тимчасове обмеження в праві виїзду з України виявленій особі; невідкладно, але не пізніше п`яти хвилин з моменту виконання доручення, інформує про це чергового Головного центру; відмовляє виявленій особі в перетинанні державного кордону або у в`їзді на тимчасово окуповану територію України, про що виносить рішення про відмову в перетинанні державного кордону в порядку, визначеному статтею 14 Закону України "Про прикордонний контроль", або рішення про відмову особі у в`їзді на тимчасово окуповану територію України або виїзді з неї, форма якого наведена в додатку 4 до Порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 червня 2015 року N 367 (зі змінами); повертає паспортний документ особі, якій відмовлено в перетинанні державного кордону або у в`їзді на тимчасово окуповану територію України; організовує та забезпечує вибуття особи за межі пункту пропуску; про прийняте рішення та вжиті заходи доповідає начальникові зміни ВУС органу охорони державного кордону; (п. 2 розділу ІІ Порядку № 535).

Із листа Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, адресованого позивачу, слідує, що станом на 09.08.2021 в органах охорони державного кордону Державної прикордонної служби України виконується ухвала Ленінського районного суду м. Севастополя від 30.06.2010 за цивільною справою № 2-3982/10 щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України до виконання зобов`язань, винесена за заявою представника АТ «Банк «Фінанси і кредит» про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до витягу із бази даних 1.2, доступ до якої отримано за допомогою підсистеми «Ризик», щодо фактичних даних про перетин адмінмежі з ТОТУ виїзд з материкової частини України до ТОТУ АР Крим, щодо ОСОБА_1 31.07.2021 на місці перетину КПВВ «Каланчак» наявна інформація «Н» - доручення щодо заборони виїзду з України осіб, яким обмежено у праві виїзду з території України, Ухвала Ленінського районного суду м. Севастополя від 30.06.2010 за цивільною справою № 2-3982/10, термін дії доручення з 30.07.2010 до 01.01.2099.

Суд відмічає, що позивач не заперечує наявності щодо нього чинної ухвали Ленінського районного суду м. Севастополя від 30.06.2010 за цивільною справою № 2-3982/10 щодо тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання зобов`язань, винесеної за заявою представника АТ «Банк «Фінанси і кредит» про стягнення заборгованості за кредитним договором. Не надані суду і докази погашення заборгованості за кредитним договором, що була предметом справи № 2-3982/10 Ленінського районного суду м. Севастополя.

Враховуючи наведені обставини, суд вважає, що відповідач, приймаючи спірне рішення у відмові позивачу у в`їзді на тимчасово-окуповану територію, діяв відповідно до абз.2 п.38 Порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.06.2015 р. № 367, яким передбачено, що уповноважені посадові особи підрозділу охорони державного кордону відмовляють у в`їзді на тимчасово окуповану територію України у разі, коли у базах даних Держприкордонслужби є інформація про заборону особі виїзду з України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

При вирішенні спорів щодо правомірності рішень/дій/бездіяльності суб`єкта владних повноважень, необхідно враховувати, що відповідно до вимог ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень.

Разом із тим у разі надання контролюючим органом доказів, які свідчать, що спірне рішення/дія/бездіяльність є правомірними, позивач має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту частини першої ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення та ст. 9 КАС України, якою визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін.

Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку, що відповідач обґрунтував та довів доказами правомірність спірного рішення, разом із тим, як доводи позивача про незаконність спірного рішення були спростовані відповідачем та не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, у зв`язку із чим у задоволенні позову належить відмовити.

За правилами статті 139 КАС України, у разі відмови позивачу у задоволенні позову, судові витрати на його користь стягненню не підлягають.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Г.М. Морська

кат. 102090200