Справа № 340/2907/21
Суддя: Р.В. Жук
Дата ухвалення: 2021-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2021 року м. Кропивницький справа № 340/2907/21

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Жука Р.В., розглянувши в порядку спрощеного (письмового) провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 )
до Новомиргородської міської ради (26001, Кіровоградська обл., Кіровоградський р-н. м.Новомиргород, вул. Соборності, 227/7, код ЄДРПОУ - 04055104)
провизнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -
В С Т А Н О В И В:

І. Зміст позовних вимог.

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Новомиргородської міської ради щодо розгляду заяви від 17.03.2021 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду терміном на 15 років, для ведення фермерського господарства на території Петроострівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області;

- зобов`язати Новомиргородську міську раду прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 43,4877 га кадастровий номер :02:000:9025 в оренду терміном на 15 років, для ведення фермерського господарства на території Петроострівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області.

- застосувати судовий контроль за виконанням судового рішення шляхом зобов`язання Новомиргородську міську раду подати у місячний строк, з дня набрання законної сили, звіт про його виконання.

ІІ. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що вона звернулася до відповідача із заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 43,4877 га кадастровий номер :02:000:9025 в оренду терміном на 15 років, для ведення фермерського господарства на території Петроострівської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області. Відповідач листом від 01.04.2021 протиправно запропонував надати додаткові документи. Позивач, вважає, що його права порушені та наполягає на задоволенні адміністративного позову.

Представником відповідача по справі подано до суду відзив на позовну заяву в якому він заперечує проти позову у повному обсязі, вважає його не обґрунтованим, та таким, що не підлягає задоволенню. Відповідач наголошує, що не має законних підстав затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду ОСОБА_1 так як, дана земельна ділянка перебуває в оренді іншої особи, тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

ІІІ. Заяви (клопотання) учасників справи інші процесуальні дій у справі.

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14.06.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання (а.с.49).

05.07.2021 року відповідачем подано відзив на позовну заяву (а.с.55).

Додаткових заяв чи клопотань до суду подано не було.

За приписами статті 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

З огляду на завершення 30-ти денного терміну для подання заяв по суті справи, суд вважав можливим розглянути та вирішити справу по суті за наявними у ній матеріалами та відповідно до вимог статті 262 КАС України судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

ІV. Обставини встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Розглянувши подані сторонами документи, з`ясувавши зміст спірних правовідносин з урахуванням доказів, судом встановлені відповідні обставини.

Судом встановлено, що на підставі розпорядження голови Новомиргородської районної державної адміністрації від 04.10.2012р. №546-р та завдання на виконання робіт від 01.11.2012 р. ДП "Кіровоградський інститут землеустрою" було розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель державної власності (землі запасу) в оренду строком на 15 років ОСОБА_1 для ведення фермерського господарства на території Петроострівської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області.

22.04.2013 року начальником відділу Держземагентства у Новомиргородському районі зазначений проект землеустрою погоджено та видано відповідний висновок №296/01-07 (що встановлено рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду справа: 1140/2928/18).

17.03.2021 року позивач звернувся до Новомиргородської міської ради із заявою щодо відведення земельної ділянки площею 43,4877 га кадастровий номер :02:000:9025 в оренду терміном на 15 років, для ведення фермерського господарства на території Петроострівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області (а.с.13).

Відповідач листом від 01.04.2021 року №01-27/23/1 повідомив позивача про те, що під час попереднього розгляду заяви позивача про затвердження проекту землеустрою виникла необхідність в наданні додаткових матеріалів, які стосуються даного питання. Вивчення показало, що земельна ділянка площею 43,4877 га розміщена на ґрунтах з шифром агрогрупи 53е - чорноземи типові мало гумусні та чорноземи реградовані важко суглинкові, які являються особливо цінними. В зв`язку з чим просило надати висновок державної експертизи землевпорядної документації до даного проекту землеустрою. Також відповідач просив надати на розгляд оригінал "Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель державної власності (землі запасу) в оренду строком на 15 років громадянину ОСОБА_1 для ведення фермерського господарства на території Петроострівської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області", оригінал розпорядження голови Новомиргородської райдержадміністрації від 04.10.2012 №546-р "Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки громадянину ОСОБА_1. ", та інформацію про те що дане розпорядження не втратило чинність (а.с.12).

04.06.2021 року на адвокатський запит Новомиргородська міська рада повідомила про наявність листа від 01.04.2021 року відповідно до якого запропонувало надати документи (а.с.11).

Вважаючи зазначену бездіяльністю відповідача протиправною позивач звернувся до суду з даним позовом, за захистом порушеного на його думку права.

V. Оцінка суду.

Надаючи правову оцінку обґрунтованості аргументам, наведеними учасниками справи, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з ч.2 ст.14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до вимог статті 92 Конституції України, статті 6 Земельного кодексу України виключно до повноважень Верховної ради України віднесено регулювання земельних відносин шляхом прийняття законів.

Відповідно до п. «б» ч.1 ст.81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Частиною 1 статті 116 Земельного кодексу України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

З огляду на ч.2 ст.116 Земельного кодексу України набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до ч.2 ст.50 Закону України «Про землеустрій» від 22.05.2003 р. №858-1V проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється у разі формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання) або зміни цільового призначення земельної ділянки.

Частиною 8 статті 118 Земельного кодексу України визначено, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 1861 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 186-1 Земельного кодексу України проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності (крім земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи) підлягає обов`язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Отже, перевірка проекту землеустрою на відповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації здійснюється на етапі його погодження.

У постановах від 24 січня 2020 року у справі №316/979/18 та від 30 серпня 2018 року у справі N 817/586/17 Верховний Суд зазначив, що перевірка на відповідність проекту землеустрою вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів здійснюється саме на етапі погодження такого проекту. ГУ Держгеокадастру не має повноважень на здійснення перевірки документації із землеустрою на відповідність нормам чинного законодавства, оскільки такі повноваження надані лише державному кадастровому реєстратору.

Згідно з ч.2 ст.186-1 Земельного кодексу України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у межах населеного пункту або земельної ділянки за межами населеною пункту, на якій розташовано об`єкт будівництва або планується розташування такого об`єкта (крім проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки зони відчуження або зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи), подається також на погодження до структурних підрозділів районних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій у сфері містобудування та архітектури, а якщо місто не входить до території певного району, - до виконавчого органу міської ради у сфері містобудування та архітектури, а в разі, якщо такий орган не утворений, - до органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань містобудування та архітектури чи структурного підрозділу обласної державної адміністрації з питань містобудування та архітектури.

Частиною 6 статті 186-1 Земельного кодексу України визначено, що підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

Отже, ч.6 статті 186-1 Земельного кодексу України визначає перелік підстав для відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

За приписами частин дев`ятої - десятої статті 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

З аналізу положень частини дев`ятої статті 118 ЗК України слідує, що підставами для відмови у затвердженні проекту землеустрою може бути лише відсутність погодження такого проекту у порядку, встановленому статтею 186-1 ЗК України, та у визначених законом випадках обов`язкової державної експертизи. Інших правових підстав для відмови у затвердженні проекту землеустрою після його погодження та проведення експертизи (у разі необхідності), наведена норма статті 118 ЗК України не містить.

У свою чергу, пунктами «а», «б» ч.1 ст.12 Земельного кодексу України визначено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Частиною 4 статті 122 Земельного кодексу України визначено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Таким чином, розпорядження земельними ділянками комунальної власності Новомиргородської міської територіальної громади Кіровоградської області відноситься до повноважень відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.10 Закону України "Про місцеве самоврядування" №280/97-ВР від 21.05.1997 р. (далі-Закон №280/97-ВР), сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Статтею 25 Закону У№280/97-ВР визначено, що сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Приписами п.34 ч.1 ст.26 Закону №280/97-ВР встановлено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Згідно з ч. 1, 5 ст. 46 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення), районна, обласна рада проводить свою роботу сесійно. Сесія складається з пленарних засідань ради, а також засідань постійних комісій ради.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

Проаналізувавши вищевказані положення чинного законодавства, суд дійшов висновку про наявність у відповідача повноважень щодо затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення фермерського господарства. При цьому, чинним законодавством чітко встановлено, що за результатами розгляду заяви про затвердження проекту землеустрою, орган місцевого самоврядування приймає одне із рішень визначених Земельним кодексом України. При цьому, зважаючи на норми Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», таке рішення приймається на пленарних засіданнях.

З листа міського голови Новомиргородської міської ради від 01.04.2021 року вбачається, що заява ОСОБА_1 від 17.03.2021 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення фермерського господарства, площею 43,4877 га на пленарне засідання Новомиргородської міської ради Кіровоградської області не виносилося та не розглядалася.

Зважаючи на викладене суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 від 17.03.2021 року не розглянута Новомиргородською міською радою Кіровоградської області у строк та у спосіб встановлені Земельним кодексом України, оскільки відповідачем не прийнято рішення про затвердження чи про відмову у затвердженні проекту землеустрою.

Відсутність належним чином оформленого рішення про затвердження чи про відмову у затвердженні проекту землеустрою, незважаючи на надсилання позивачу листа за наслідками розгляду заяви, свідчить про те, що орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен ухвалити за законом.

Лист -відповідь місцевої ради на заяву про затвердження проекту сам по собі є фактом протиправної бездіяльності місцевої ради, оскільки відмова у наданні дозволу також повинна прийматися у формі рішення місцевої ради, а не листом. При цьому заява повинна бути розглянута місцевою радою в установленому порядку - чого не відбулося.

Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 27.03.2018 у справі 463/3375/15-а.

Таким чином, під час розгляду справи встановлено допущення відповідачем протиправної бездіяльності щодо неприйняття рішення за заявою ОСОБА_1 від 17.03.2021 року.

Отже, виходячи із встановлених фактичних обставин у справі у взаємозв`язку із вказаними положеннями чинного законодавства, суд вбачає порушення чинного законодавства відповідачем при не прийнятті відповідного рішення (відмова у наданні дозволу або надання дозволу), за заявою позивачки, та наголошує на не дотриманні відповідачем вимог Земельного кодексу України та Закону України "Про місцеве самоврядування".

Відповідно до п.4 ч.1 ст.5 КАС України способом захисту прав особи від протиправної бездіяльності є визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. Тобто дії, які він повинен вчинити за законом.

Статтею 13 (право на ефективний засіб юридичного захисту) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 № 3-рп/2003).

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Відтак ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Оскільки протиправна бездіяльність відповідача полягає у неприйнятті ним жодного з тих рішень, які передбачені законодавцем, належним способом захисту прав позивача є зобов`язання Новомиргородську міську раду Кіровоградської області розглянути заяву та прийняти відповідне рішення, тобто рішення про затвердження або рішення про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення бажаної земельної ділянки у власність.

Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом у постанові від 24.12.2019 №823/59/17 (К/9901/32364/18) та ін.

Тому, суд дійшов висновку, що позивачем обрано належний спосіб захисту порушеного права, встановлені судом обставини справи і наведені норми чинного законодавства свідчать, що відповідачем, при допущенні протиправної бездіяльності, не враховано всіх обставин, що мають значення для прийняття правомірного рішення.

Суд вважає за доцільне, на підставі частини 6 статті 245 КАС України, визначити відповідачу розумний строк виконання рішення суду у цій частині - не пізніше 30 днів з дня набрання ним законної сили.

Частиною четвертою статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Законодавчо поняття "дискреційні повноваження" суб`єкта владних повноважень не унормовано. Однак, у судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими необхідно розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення.

Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли йдеться лише про один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

З огляду на наведене, дискреційне повноваження може полягати у виборі суб`єкта діяти чи не діяти, а якщо діяти - то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, прямо або опосередковано закріплених у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

У спірних правовідносинах повноваження сільської ради щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою чи надання вмотивованої відмови у його наданні чітко регламентовано положеннями ЗК України.

Умови, за яких орган відмовляє у наданні дозволу, визначені законом. Якщо такі умови відсутні - орган повинен надати дозвіл. Ці повноваження та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу - надати дозвіл або не надати (відмовити). Згідно з законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями, тому зазначені повноваження не є дискреційними.

В контексті обставин спору, судом надавалась правова оцінка бездіяльності відповідача та стосувалася безпосередньо того, що рішення взагалі не прийняте. Предмет доказування у даній справі не охоплює вичерпності мотивів та дотримання позивачем усіх умов для надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні по справі "Рисовський проти України" (№29979/04) визнав низку порушення пункту 1 статті 6 Конвенції, статті 1 Першого протоколу до Конвенції та статті 13 Конвенції у справі, пов`язаній із земельними правовідносинами; в ній також викладено окремі стандарти діяльності суб`єктів владних повноважень, зокрема, розкрито елементи змісту принципу "доброго врядування".

Цей принцип, зокрема, передбачає, що у разі якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і послідовний спосіб (рішення у справах "Beyeler v. Italy" № 33202/96, "Oneryildiz v. Turkey" № 48939/99, "Moskal v. Poland" № 10373/05).

Щодо вимоги про зобов`язання відповідача подати звіт про виконання прийнятого судового рішення, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Так, встановити судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі суд першої чи апеляційної інстанції може під час прийняття постанови у справі.

Тобто, питання щодо зобов`язання відповідача подати такий звіт вирішується судом під час постановлення судового рішення.

Враховуючи, що встановлення судового контролю за виконанням рішення є правом суду, з огляду на обставини справи та за відсутності підстав, які б свідчили про можливість не виконання даного рішення відповідачем, суд не вбачає підстав для встановлення судового контролю, а тому відмовляє в цій частині позовних вимог.

При вирішенні даної справи судом були враховані положення частини 2 статті 2 та частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (стаття 90 КАС України).

Таким чином, за сукупністю наведених обставин та враховуючи наявність письмових доказів, що підтверджують наведені позивачами доводи у позовній заяві та виходячи з системного аналізу вищезазначених норм чинного земельного законодавства України, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

VI. Судові витрати.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

В матеріалах справи містяться докази щодо понесення ОСОБА_1 , витрат по сплаті судового збору у розмірі 908,00 грн. (а.с.1).

Отже, відшкодуванню підлягають вказані витрати понесені позивачами за рахунок бюджетних асигнувань Новомиргородської міської ради Кіровоградської області.

Керуючись ст. ст. 139, 246, 255, 260-263, 292-297 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Новомиргородської міської ради щодо розгляду заяви від 17.03.2021 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду терміном на 15 років, для ведення фермерського господарства на території Петроострівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області.

Зобов`язати Новомиргородську міську раду не пізніше 30 днів з дня набрання цим рішенням суду законної сили розглянути на засіданні сесії ради заяву ОСОБА_1 від 17.03.2021 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 43,4877 га кадастровий номер :02:000:9025 в оренду терміном на 15 років, для ведення фермерського господарства на території Петроострівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) судові витрати на оплату судового збору в сумі 908,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Новомиргородської міської ради (26001, Кіровоградська обл., Кіровоградський р-н. м. Новомиргород, вул. Соборності, 227/7, код ЄДРПОУ - 04055104).

Копію рішення суду надіслати учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Суддя

Кіровоградського окружного

адміністративного суду Р.В. Жук