Справа № 540/1811/21
Суддя: Дубровна В.А.
Дата ухвалення: 2021-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
__________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2021 р.м. ХерсонСправа № 540/1811/21

Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Дубровної В.А., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання дій та рішення від 27.02.2020 року протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

І. Зміст позовних вимог

ОСОБА_1 (далі - позивачка, ОСОБА_1 ) звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (далі відповідач, ГУ ПФУ в Херсонській області), у якому просить:

- визнати протиправними дії та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (, вул. 28 Армії,6, м. Херсон, 73036) щодо зменшення відсоткового значення розміру щомісячного грошового утримання з 86% до 50 % при перерахунку довічного грошового утримання на підставі довідки ТУ ДСА України в Херсонській області від 27.02.2020 року № 343/02;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (, вул. 28 Армії,6, м. Херсон, 73036) здійснити перерахунок та виплату довічного грошового утримання на підставі довідки ТУ ДСА в Херсонській області від 27.02.2020 №343/20 у розмірі 86 % суддівської винагороди працюючого судді з урахуванням стажу судді 23 роки, починаючи з 19.02.2020 року, з урахуванням фактично виплачених сум.

ІІ. Позиція позивачки та заперечення відповідача

Вказані вимоги позивачка обґрунтовує тим, що з червня 2017 року перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Херсонської області як суддя у відставці та отримує довічне грошове утримання в розмірі 86 % суддівської винагороди працюючого судді з урахуванням стажу який давав мені право на відставку, а саме повних 23 роки та 02 місяця. На виконання рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 10.09.2020 у справі № 540/1903/20, яке набрало законної сили 02.12.2020 року, відповідачем здійснено перерахунок довічного грошового утримання на підставі довідки ТУ ДСА України в Херсонській області від 27.02.2020 р. № 343/20, проте протиправно зменшено відсоткове значення розміру її довічного грошового утримання з 86 % суддівської винагороди до 50 %. У листі-відповіді від 07.04.2021 р. відповідач повідомив позивачку про відсутність підстав для застосування розміру 86 % для розрахунку грошового утримання, оскільки п. 25 розділу XII "Прикінцевих та перехідних положень" на підставі рішення КСУ від 18.02.2020 втратив чинність, а питання перерахунку раніше призначеного грошового утримання врегульовано ч. 4 ст. 142 Закону України № 1402 від 02.06.2016 "Про судоустрій та статус суддів", а розмір грошового утримання регулюється ч. 3 ст. 142 Закону. Позивачка вважає, що відповідачем грубо порушено законодавство, яке регулює спірні правовідносини, внаслідок чого зменшений відсоток для розрахунку її щомісячного довічного грошового утримання порушує її право на відповідне матеріальне забезпечення.

07.06.2021 року за вх. № 10856/211 судом зареєстровано відзив на позов, яким відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог, вказуючи на те, що виплата пенсії за рішенням судів, якими зобов`язано органи Пенсійного фонду України здійснити перерахунок та виплату пенсії без обмеження строком, продовжуються до внесення змін до норм законодавства, якими керувався суд при винесенні рішення, або до зміни умов пенсійного забезпечення одержувача ( постанова Верховного Суду України від 05.11.2013 у справі №21-293а13, постанова Пленуму Вищого адміністративного суду України від 19.12.2011 №8). Враховуючи зазначене, при виконанні рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 10.09.2020 застосовуються норми Закону України від 02.06.2016 №1402 "Про судоустрій і статус суддів". Рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 №2-р/2020 у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень пунктів, зокрема пункту 25 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 02.06.2016 №1402 "Про судоустрій і статус судців", п.25 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" визнаний неконституційним. Так, відповідач відмічає, що Законом України № 2453-УІ розмір довічного грошового утримання судді у відставці визначався у відсотках (80% і більше), виходячи із суддівської винагороди працюючого судді, зокрема з окладу у розмірі 15 мінімальних заробітних плат (з урахуванням рішення КСУ від 04.12.2018 №11-р/2018). Натомість, чинною ч. З ст.142 Закону України від 02.06.2016 №1402 "Про судоустрій і статус суддів" передбачені інші розміри суддівської винагороди та розмір відсотків від неї, для нарахування щомісячного грошового утримання, а саме: щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді. Відтак, для застосування розміру 86% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, відсутні підстави, оскільки зазначений відсоток визначався рішенням Скадовського районного суду Херсонської області від 12.10.2017 та обчислювався відповідно до Закону України від 07.07.2010 №2453 "Про судоустрій і статус суддів". Проте, з 18.02.2020 з моменту проголошення Рішення КСУ від 18.02.2020 №2-р/2020, Закон України від 07.07.2010 №2453 "Про судоустрій і статус суддів" в частині регулювання щомісячного грошового утримання, остаточно втратив чинність.

11.06.2021 за вх. № 11384/211 судом зареєстровано відповідь на відзив, в якій позивачка вказує, що відповідач не оспорює, що її стаж становить 23 роки 03 місяці 11 днів, що в свою чергу дало право отримувати 86 % грошового утримання від забезпечення діючого судді. Проте, відповідач посилаючись на застосування ним норми ч. 3 ст. 142 Закону України від 02.06.2016 №1402 "Про судоустрій і статус суддів" при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання, не надав арифметичного розрахунку яким чином, позивачці, яка має 23 роки стажу нараховано 50% щомісячного довічного грошового утримання, а не навіть 56 % якщо буквально застосовувати цю норму.

ІII. Процесуальні дії у справі

Ухвалою суду від 05.05.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи (у письмовому проваджені) відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України, згідно якої суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом сторін).

Частиною 4 ст. 243 КАС України передбачено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

IV. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини

Рішенням Вищої ради правосуддя від 06.06.2017 року №1401/0/15-17 ОСОБА_1 звільнена з посади судді Скадовського районного суду Херсонської області у зв`язку з поданням заяви про відставку.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Скадовському відділі обслуговування громадян (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області та з 17 червня 2017 року отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці відповідно до Закону України від 02.06.2016 №1402-VIII "Про судоустрій і статус судців" (далі - Закон №1402), що підтверджується рішенням № 33 від 29.06.2017 ( а.с. 32).

На виконання рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 12.10.2017 по справі № 663/2128/17 ОСОБА_1 проведено перерахунок щомісячного грошового утримання судді у відставці, виходячи зі стажу судді 23 роки 03 місяці 11 днів розмірі 86 % місячної суддівської винагороди працюючого судді.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2020 року по справі № 540/1903/20, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 02 грудня 2020 року, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації України в Херсонській області від 27.02.2020 № 343/02, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19 лютого 2020 року.

08.12.2020 рішенням Скадовського об`єднаного управління Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області № 33 перераховано щомісячне довічне грошове утримання ОСОБА_1 , як судді у відставці, у розмірі 50 відсотків грошової винагороди судді, працюючого на відповідній посаді, та його розмір склав 50 448,00 грн. ( а.с. 33)

31.03.2021 р. ГУ ПФУ в Херсонській області листом за № 198-1318/В-02/8-2100/21 на звернення ОСОБА_1 стосовно виконання вказаного судового рішення повідомило, що на виконання рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 10.09.2020 року Головним управління Пенсійного фонду України в Херсонській області рішенням №33 від 08 грудня 2020 року проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивача, як судді у відставці, у розмірі 50 відсотків грошової винагороди судді, працюючого на відповідній посаді, та його розмір склав 50 448,00 грн. (100 896,00 грн. х 50 %). За період з 19.02.2020 по 31.12.2020 нараховані кошти в сумі 73306,16 грн. Для застосування у даному випадку розміру 86% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, немає підстав, оскільки розмір визначався рішенням, Скадовського районного суду Херсонської області від 12.10.2017 та обчислювався відповідно до Закону України від 07.07.2010 № 2453 "Про судоустрій і статус суддів". Але, з 18.02.2020 з моменту проголошення Рішення КСУ від 18.02.2020 № 2-р/2020, Закон України від 07.07.2010 № 2453 "Про судоустрій і статус суддів" в частині регулювання щомісячного грошового утримання, остаточно втратив чинність.

Позивачка, вважаючи порушеним своє право на отримання довічного грошового утримання судді в належному розмірі, звернулась до суду з цим позовом.

V. Норми права, які застосував суд

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законами України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-VIII (далі - Закон № 1402), " Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та деяких законів України щодо діяльності органів суддівського врядування" від 16.10.2019 № 193-IX ( далі - Закон № 193).

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У частині першій статті 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з частиною першою статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України. Підставою для звільнення судді є, зокрема подання заяви про відставку або про звільнення з посади за власним бажанням.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначено Законом № 1402.

Відповідно до пункту 2 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402 визнано таким, що втратив чинність з дня набрання чинності цим Законом, Закон України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 № 2453-VI, крім положень, зазначених у пунктах 7, 23, 25, 36 цього розділу.

Частиною першою статті 142 Закону № 1402 визначено, що суддя, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених Законом № 1402, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.

Частиною третьою статті 142 Закону № 1402 передбачено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Розділом ХІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402 встановлено особливості визначення розміру суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці. Пунктом 22 зазначеного розділу передбачено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом.

Судді, які на день набрання чинності Законом № 1402 пройшли кваліфікаційне оцінювання та підтвердили свою здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді, до 01.01.2017 отримують суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 № 2453-VI. До проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України від 07.07.2010 № 2453-VI "Про судоустрій і статус суддів" (пункт 23 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402).

Законом України від 16.10.2019 № 193-IX "Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та деяких законів України щодо діяльності органів суддівського врядування", що набрав чинності 07.11.2019, виключено пункти 22, 23 розділу ХІІ "Прикінцеві та перехідні положення", якими передбачалося, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом; щодо проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України від 07.07.2010 № 2453-VI "Про судоустрій і статус суддів".

Пунктом 25 розділу ХІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1402 установлено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання в розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності Законом № 1402-VIII розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України від 07.07.2010 № 2453-VI "Про судоустрій і статус суддів". За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 № 2-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 25 розділу ХІІ Прикінцеві та перехідних положень Закону №1402 зі змінами.

У вказаному рішенні Конституційного Суду України зазначено, що судді, які вже перебувають у відставці, з об`єктивних причин не мають можливості пройти кваліфікаційне оцінювання на відповідність займаній посаді і пропрацювати після цього три роки, що є обов`язковою умовою для отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному Законом № 1402. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності.

Відповідно до частини другої статті 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Аналогічна за змістом норма міститься у статті 91 Закону України від 13.07.2017 №2136-VIII "Про Конституційний Суд України".

VI. Оцінка суду

Системний аналіз викладених правових норм, з урахуванням висновків Конституційного Суду України, надає підстави стверджувати, що з 19.02.2020 розмір довічного грошового утримання суддів, незалежно від дати виходу у відставку, становить 50% суддівської винагороди з додаванням 2% за кожний рік роботи понад 20-річний стаж на посаді судді.

Як встановлено судом, у межах спірних правовідносин Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області, на виконання рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 10.09.2020 по справі № 540/1903/20, здійснено перерахунок довічного грошового утримання позивачки, як судді у відставці. При цьому, при здійсненні зазначеного перерахунку пенсійним органом зменшено відсотковий розмір довічного грошового утримання позивачки на виконання вимог ч. 3 ст. 142 ЗУ "Про судоустрій і статус суддів", а саме з 86 % до 50 % від розміру суддівської винагороди.

В свою чергу, позивачка вважає, що пенсійний орган мав зберегти розмір її довічного грошового утримання при здійсненні зазначеного перерахунку, який встановлено при його призначенні, а саме 86 %.

Разом з тим, суд вважає вказану позицію помилковою, оскільки частиною третьою статті 142 Закону №1402-VIII визначено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Вищевказана норма неконституційною не визнавалась.

Суд вважає за необхідне зазначити, що перерахунок грошового утримання судді у відставці в розмірі 86% від заробітної плати працюючого судді, ставить діючих суддів у нерівне становище з тими суддями, які вийшли у відставку за Законом № 2453-VI, та до спірних правовідносин застосуванню підлягають норми одного Закону, а не вибірково з різних законів.

Відтак, для застосування розміру 86 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, про що просить позивачка, немає ніякої підстави, оскільки зазначений розмір був передбачений Законом України "Про судоустрій і статус суддів" № 2453-VI від 07.07.2010, який з моменту проголошення Рішення КСУ №2-р/2020 від 18.02.2020 в частині регулювання щомісячного грошового утримання остаточно втратив чинність.

Разом з тим, судом встановлено, а відповідачем не заперечувалось, що стаж роботи позивачки на посаді судді для обрахунку її щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці складає 23 роки 03 місяці 11 днів (а.с. 30).

Тобто, виходячи з того, що стаж роботи позивачки на посаді судді становить 23 роки, то вона має право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 56 відсотки суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді (50 відсотків (20 років роботи) + 6 відсотків (3 роки роботи на посаді судді понад 20 років х 2).

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод та інтересів людини і громадянина з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже за змістом вказаної норми, при розгляді справи суд обмежений предметом та обсягом заявлених позовних вимог та не може застосовувати інший спосіб захисту ніж той, що зазначив позивач у позовній заяві. Водночас суд може вийти за межі правового обґрунтування, зазначеного у позовній заяві, якщо вбачає порушення інших приписів ніж ті, про які йдеться у позовній заяві.

Таким чином, вихід за межі позовних вимог можливий у справах за позовами до суб`єктів владних повноважень, при цьому, вихід за межі позовних вимог повинен бути пов`язаний із захистом саме тих прав, щодо яких подана позовна вимога.

Вказане підтверджується роз`ясненням поняття "виходу за межі позовних вимог", наведеним у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року "Про судове рішення".

Так, відповідно до п. 3 цієї, Постанови виходом за межі позовних вимог є вирішення незаявленої вимоги, задоволення вимоги позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено.

З огляду на встановлені обставини, суд вважає, що ГУ ПФУ в Херсонській області при проведенні з 19.02.2020 перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , виходячи з суддівської винагороди згідно довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Херсонській області від 27.02.2020 року № 343/02, щодо розрахунку відсоткового значення розміру суддівської винагороди 50 %, діяло протиправно, а тому рішення Скадовського об`єднаного управління Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області № 33 від 08.12.2020 є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України метою адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Ця мета перекликається зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Відповідно до неї кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Європейський суд з прав людини у своїх численних рішеннях сформував сталу практику оцінки ефективності засобу юридичного захисту. Засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13, має бути "ефективним" як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося. Навіть якщо якийсь окремий засіб юридичного захисту сам по собі не задовольняє вимоги статті 13, задоволення її вимог може забезпечуватися за допомогою сукупності засобів юридичного захисту, передбачених національним законодавством (рішення у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України", №40450/04, пункт 64).

Засіб юридичного захисту має бути "ефективним" в теорії права та на практиці, зокрема, в тому сенсі, що можливість його використання не може бути невиправдано ускладнена діями або бездіяльністю органів влади держави-відповідача (рішення у справі "Аксой проти Туреччини" (Aksoy v. Turkey), №21987/93, пункт 95).

При оцінці ефективності необхідно враховувати не тільки формальні засоби правового захисту, а й загальний правовий і політичний контекст, в якому вони діють, й особисті обставини заявника (рішення у справі "Джорджевич проти Хорватії" (Djordjevic v Croatia), № 41526/10, пункт 101; рішення у справі "Ван Остервійк проти Бельгії" (Van Oosterwijck v Belgium), №7654/76 пункти 36-40). Отже, ефективність засобу захисту оцінюється не абстрактно, а з урахуванням обставин конкретної справи та ситуації, в якій опинився позивач після порушення.

З огляду на викладене та метою повного захисту прав та інтересів позивачки, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області здійснити перерахунок і виплату позивачці щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 56 % на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Херсонській області від 27.02.2020 року № 343/02 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із врахуванням раніше проведених виплат.

При цьому, вимога позивачки щодо зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату довічного грошового утримання у розмірі 86 % суддівської винагороди працюючого судді на підставі вказаної довідки ТУ ДСА в Херсонській області є необґрунтованою та спростовується вищенаведеним.

VII. Висновок суду

Частиною 1 ст. 73 КАС України встановлено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.1 ст.77 КАС України).

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та рішення, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

VIIІ. Розподіл судових витрат

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору. (ч. 3 ст.139 КАС України)

Як вбачається з матеріалів справи, при зверненні до суду з даним позовом позивачкою сплачено судовий збір в сумі 908,00 грн. що підтверджується платіжним документом № 55471401 від 19.04.2021 року.

З огляду на викладене та враховуючи часткове задоволення позовних вимог, сплачений позивачкою судовий збір підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивачки пропорційно задоволеним вимогам в сумі 454,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255 КАС України, суд -

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місце проживання: , АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (місцезнаходження: 73036, м. Херсон, вул. 28 Армії, 6, ) про визнання дій та рішення протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Скадовського об`єднаного управління Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області № 33 від 08.12.2020 щодо зменшення відсоткового значення розміру щомісячного грошового утримання з 86 % до 50 % при перерахунку довічного грошового утримання на підставі довідки ТУ ДСА України в Херсонській області від 27.02.2020 року № 343/02.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області здійснити перерахунок і виплату ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 56 % на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Херсонській області від 27.02.2020 року № 343/02 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із врахуванням раніше проведених виплат.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 454,00 (чотириста п`ятдесят чотири грн. 00 коп.) гривні.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя В.А. Дубровна

кат. 112010201