Справа № 420/13046/21
Суддя: Єфіменко К.С.
Дата ухвалення: 2021-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Єфіменка К.С., розглянувши в письмовому провадженні у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Національного університету оборони України імені Івана Черняховського (Повітрофлотський проспект,28, м.Київ, 03049) про визнання бездіяльність протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:
До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 в якій позивач просить:

визнати протиправною бездіяльність Національного університету оборони України імені Івана Черняховського щодо невиплати в повному розмiрi iндексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.12.2015 року по 02.04.2017 року включно із застосуванням місяця за яким починається обчислення індексу споживчих цiн (базового місяця) для розрахунку iндексації грошового забезпечення - січень 2008 року;

зобов`язати Національний університет оборони України імені Івана Черняховського нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 02.04.2017 року включно із застосуванням місяця за яким починається обчислення iндексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку iндексації грошового забезпечення - січень 2008 року в сумі 42893 гривнi 84 копійки iз одночасним відрахуванням 1,5% вiйськового збору та iз одночасною компенсацією сум податку з доходiв фiзичних осіб відповідно до п.2 «Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44;

зобов`язати Національний університет оборони України імені Івана Черняховського подати звіт про виконання судового рішення.

В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_1 з 28.08.2015 року по 02.04.2017 року проходив військову службу у Національному університеті оборони України імені Івана Черняховського.

У період проходження військової служби нарахування грошового забезпечення вiдповiдачем здiйснювалося не в повному обсязі, а саме: у період з 01.12.2015 року по 02.04.2017 року не в повному розмiрi нараховувалася та виплачувалася індексація грошового забезпечення, яка є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці і її проведення, у зв`язку зі зростанням споживчих цiн, є обов`язковим для всiх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи. Індексація грошового забезпечення не виплачена станом і на день подання позову, у зв`язку із чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 02.08.2021 року було відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідач відзив на позовну заяву не надав.

Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 проходив військову службу з 28.08.2015 року по 02.04.2017 року у Національному університеті оборони України імені Івана Черняховського.

Наказом ТВО начальника Національного університету оборони України імені Івана Черняховського генерал майора П.В. Щиппанського від 16.02.2017 року №69, на підставі наказу МОУ (по особовому складу) від 31.03.2017 №220, з 02 квітня 2017 року виключено зі списків особового складу університету, всiх видів забезпечення та вважати такими, що вибули до нового місця служби підполковника ОСОБА_1 , до військової частини НОМЕР_1 , м. Одеса.

Представник позивача, будучи усвідомленим про не виплату індексації грошового забезпечення, з метою встановлення обсягу нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за вказаний період служби 13.05.2021 року звернувся до відповідача із заявою, у якій просив надати довідку про розмір виплату позивачу індексації з 01.12.2015 по 31.03.2017, розрахунок належної позивачу індексації, на яку відповідач надав відповідь від 18.06.2021 року №182/3110.

Згідно відповіді Національного університету оборони України імені Івана Черняховського зазначено, що вiдповідно до пункту 7 роз`яснення директора Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 04 сiчня 2016 року № 248/3/9/1/2, у зв`язку із внесенням змін до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 "Про затвердження Порядку проведення iндексації грошових доходів населення" (зі змінами), індексацію грошового забезпечення не нараховувати до окремого роз`яснення.

В роз`ясненні Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 26 березня 2018 року № 248/1485 зазначено, що обчислення індексу споживчих цiн для проведення подальшої індексації грошового забезпечення необхідно здійснювати з квітня 2018 року.

Враховуючи зазначене інформовано, що за період з 01 грудня 2015 року по 31 березня 2017 року індексація грошового забезпечення не нараховувалась, у зв`язку з цим, вiдповiдну довiдку надати немає можливості.

Порядок проведення iндексації Грошових доходів населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 (зі змінами), не передбачає механізму нарахування та виплати iндексації за попереднi перiоди, тому провести нарахування, виплату iндексації грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 31 березня 2017 року немає можливості.

Вважаючи порушеними свої права, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу не нарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період його служби у Національному університеті оборони України імені Івана Черняховського.

Частиною 1 статті 2 Закону України №2232-XII Про військовий обов`язок і військову службу військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Закон України №2011-XII визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Статтею 9 Закону України №2011-XII встановлено, що грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначені Законом України №1282-ХІІ.

Згідно з статтею 1 Закону №1282-ХІІ індексація грошових доходів населення встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Відповідно до ст. 2 Закону №1282-ХІІ індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Частиною 2 ст. 5 Закону №1282-ХІІ встановлено, що підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.

Законом України №76-VIII від 28.12.2014 року статтю 5 доповнено частиною шостою, якою визначено, що проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік. Вказана частина ст.5 діє в редакції Закону України №2148-VIII від 03.10.2017 року, а саме проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Частиною 5 ст.242 КАС України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Щодо спірних правовідносин по даній справі висновки щодо застосування норм права, викладені в постанові Верховного Суду від 12.12.2018 року по справі №825/874/17, який зазначив, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці. При цьому відповідно до вимог чинного законодавства України, проведення індексації, у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією), є обов`язком для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Положеннями Закону України Про індексацію грошових доходів населення та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМУ від 17.07.2003 року від 17.07.2003 року №1078 визначено джерело коштів на проведення індексації. Разом з тим, виплата індексації не ставиться, вищевказаними нормативно-правовими актами, у залежність від надходження коштів до власника підприємства, установи, організації. Однак, суди попередніх інстанцій правильно зазначили, що відсутність на рахунках відповідача коштів для виплати індексації грошового забезпечення не є належним доказом неможливості здійснення вказаних виплат (доказом наявності поважних причин не проведення розрахунку).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 08 листопада 2005 року у справі Кечко проти України (заява №63134/00) зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм працівникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни до законодавства. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними (пункт 23 рішення). Також Суд не прийняв аргумент Уряду України щодо відсутності бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Верховний Суд зазначив, що реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних, чинних на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Таким чином, відповідач був зобов`язаний нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення. Суд вважає, що розрахунок індексації грошового забезпечення є компетенцією відповідача як органу, в якому позивач проходив службу і отримував грошове забезпечення.

Відповідач відзив на позов не надав. Суд вважає, що відповідач, який є суб`єктом владних повноважень та на якого відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень покладений обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, не надав суду доказів в спростування твердження позивача про невиплату йому індексації грошового забезпечення.

Частиною 4 ст.159 КАС України встановлено, що подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

З урахуванням доводів позову, тієї обставини, що наданий строк для відзиву сплинув, та станом на 23.09.2021 року відзив на позов до суду не надійшов, згідно автоматизованої системи діловодства суду по справі не зареєстровано будь-яких клопотань, заяв відповідача, суд кваліфікує неподання відповідачем - суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин як визнання позову щодо несплати позивачу індексації грошового забезпечення.

У той же час суд вважає, що розрахунок індексації грошового забезпечення є компетенцією відповідача як органу, в якому позивач проходив службу і отримував грошове забезпечення з визначенням базового періоду та нарахування індексації в залежності від посадового окладу та отриманого грошового забезпечення.

Завдання адміністративного судочинства щодо контролю легальності рішення відповідача можливо при здійснені розрахунку індексації грошового забезпечення суб`єктом владних повноважень та виплати його позивачу.

Таким чином, з урахуванням викладених обставин суд дійшов висновку, що підлягають задоволенню позовні вимоги позивача про визнання бездіяльності в/ч НОМЕР_2 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 , індексації грошового забезпечення у період з 01.12.2015 по 31.03.2017 шляхом визнання протиправною вказаної бездіяльності, а також підлягають задоволенню позовні вимоги про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення у період з 01.12.2015 по 31.03.2017, з урахуванням проведених виплат.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Статтею 76 КАС України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує, відповідно до свого внутрішнього переконання.

Враховуючи встановлені обставини суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Щодо встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Судом встановлено, що позивачем не наведено аргументованих доводів, та до матеріалів справи не додано належних, та допустимих доказів на підтвердження того, що прийняте рішення суду відповідачем не буде виконуватись, а тому дана вимога позивача не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 5, 6, 7, 9, 242-246 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Національного університету оборони України імені Івана Черняховського (Повітрофлотський проспект,28, м.Київ, 03049) про визнання бездіяльність протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Національного університету оборони України імені Івана Черняховського щодо невиплати в повному розмiрi iндексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.12.2015 року по 02.04.2017 року.

Зобов`язати Національний університет оборони України імені Івана Черняховського нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 02.04.2017 року, з урахуванням проведених виплат.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили згідно ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст.293,295 та п.15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.С. Єфіменко