Справа № 210/3288/21
Суддя: Вікторович Н. Ю.
Дата ухвалення: 2021-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/3288/21
Провадження № 2-а/210/26/21
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"28" вересня 2021 р.

Суддя Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Вікторович Н.Ю., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до патрульного 2-ї роти 2-го батальйону Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України капрала поліції Дикого Дениса Юрійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

16 червня 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із вищевказаним адміністративним позовом, в якому просить суд визнати протиправними дії суб`єкта владних повноважень: патрульного 2 роти 2 батальйону Полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України капрала поліції Дикого Д.Ю. при винесені постанови серії ЕАН №4335549 про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху від 11.06.2021 року - штрафу в розмірі 510 гривень, за скоєння адміністративного правопорушення передбаченого ст.122 ч.2 КУпАП та скасувати зазначену постанову.

В обґрунтування позовних вимог позивач ОСОБА_1 вказує на те, що постановою серії ЕАН №4335549 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 11 червня 2021 року, патрульним 2 роти 2 батальйону Полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України капралом поліції Диким Д.Ю. до нього, ОСОБА_1 , застосовано адміністративне стягнення - штраф у розмірі 510 гривень, за скоєння адміністративного правопорушення передбаченого ст.122 ч.2 КУпАП., а саме за те що 11.06.2021 року о 10:02:46год. по вул. Лермонтова, 29 в м. Кривому Розі він, керуючи транспортним засобом, проїхав регульований пішохідний перехід на заборонений жовтий сигнал світлофора, чим порушив п.8.7.3.«ґ» ПДР- Порушення проїзду на заборонений жовтий сигнал, що забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів. Вважає зазначену постанову протиправною, а його притягнення до адміністративної відповідальності безпідставним: під`їжджаючи до регульованого пішохідного переходу він звернув увагу на сигнал світлофора, який був зелений миготливий, тобто відповідно до п.8.7.3(в) зелений миготливий дозволяє рух, але інформує про те, що незабаром буде ввімкнено сигнал, який забороняє рух; жовтий сигнал увімкнувся, коли він проїжджав пішохідний перехід, він не мав змоги зупинитися у місці, передбачену п.8.10 ПДР України, не вдаючись до екстреного гальмування, переконався, що не створює небезпеку дорожньому руху для інших і продовжив рух далі, тому ПДР України не порушував.

Відповідно до ч.5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Клопотання про розгляд справ з викликом сторін не заявлялося.

Відповідач - патрульний 2-ї роти 2-го батальйону Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України капрал поліції Дикий Д.Ю. надав відзив на позов, в якому заперечував проти позову, просив у позові відмовити, посилаючись на те, що відповідно до п.8.7.3(ґ) ПДР України жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів. Так, ним, під час патрулювання 11.06.2021 року близько 10год. 02хв. помічено, що у м. Кривому Розі по вулиці Лермонтова, водій який рухався на транспортному засобі «ТАYOTA RAV 4» з державним номерним знаком НОМЕР_1 , поїхав регульований пішохідний перехід на заборонений жовтий сигнал світлофора, чим порушив вимоги п.8.7.3(ґ) ПДР України. Подія зафіксована на службовий відеореєстратор, боді камера АЕ 00095, з якого вбачається, що позивач міг і мав час для зупинки свого транспортного засобу відповідно до вимог ПДР України, але не зробив цього. Позивач здійснив проїзд регульованого пішохідного перехрестя на жовтий сигнал світлофору, що забороняє рух. Вбачається доведеною вина позивача в скоєнні адміністративного правопорушення. Жовтому сигналу світлофора передує зелений миготливий сигнал, який попереджає про його наступне увімкнення. Миготливий зелений сигнал світлофора працює, як правило 3-4 секунди і не забороняє рух транспортних засобів. Проте побачивши такий сигнал, водієві краще зупинитися перед регульованим пішохідним переходом, інакше він ризикує опинитися на ньому під час ввімкнення жовтого світла, що забороняє рух транспортних засобів (постанова Верховного Суду від 26 лютого 2020 року у справі №751/5437/17). Разом з тим, позивач рухаючись, здійснював проїзд на жовтий сигнал світлофора, не зупинив свій автомобіль у місці, визначеному п.8.10 ПДР України, чим порушив вимоги п.8.7.3«ґ» ПДР України. Зокрема, з даного відеозапису вбачається, що від моменту, коли загорівся забороняючий жовтий сигнал світлофору до моменту, коли автівка позивача опинилася на перехресті в положенні, що заважало би іншим учасникам дорожнього руху чи створювало б для них небезпеку, мав місце великий відрізок дороги, що за умови руху транспортного засобу позивача і швидкістю 50км/год. (дозволена швидкість в межах населеного пункту) надавало можливість позивачу виконати вимоги ПДР, зупинившись перед перехрестям. При цьому, в позові, позивач не надав жодних пояснень щодо того, чим була обумовлена його поведінка. Так, в обґрунтування своєї позиції він посилається на те, що він продовжив рух транспортного засобу на перехресті після ввімкнення жовтого сигналу світлофора, оскільки при екстреному гальмуванні не зміг би зупинитися згідно з вимогами правил дорожнього руху без загрози безпеці для інших учасників дорожнього руху, оскільки для гальмування такого транспортного засобу потрібен відповідний гальмівний шлях. Тобто, гальмівний шлях транспортного засобу, яким керував позивач при гальмуванні автомобіля мав закінчитися б на самому пішохідному переході, що спричинило б безпеку для інших учасників дорожнього руху у вигляді створення аварійної ситуації. Проте з такого пояснення неможливо встановити, чому в даному випадку позивач посилається саме на екстрене гальмування за умови невеликої швидкості, сприятливих погодних умов та відсутності небезпечних дій з боку інших учасників дорожнього руху. Натомість, зауважує, що водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, швидкість та зупинитися. Відтак, не відповідають дійсності твердження позивача про те, що рух по регульованому пішохідному переходу він починав на миготливий зелений та про те, що проїхав перехрестя він на жовтий сигнал світлофора, чим уник створення небезпеки дорожнього руху для інших, отже не здійснив порушення ПДР.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 11.06.2021 року о 10:02:46год. по вул. Лермонтова, 29 в м. Кривому Розі ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, проїхав регульований пішохідний перехід на заборонений жовтий сигнал світлофора, чим порушив п.8.7.3«г» ПДР- Порушення проїзду на заборонений жовтий сигнал, що забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів. Відповідачем - патрульний 2-ї роти 2-го батальйону Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України капрала поліції Дикий Д.Ю. винесено постанову серії ЕАН №4335549 від 11 червня 2021 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 гривень у дохід держави (а.с.8).

Згідно з ч.4 ст.258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.283 КУпАП. Частина друга ст.258 КУпАП передбачає, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до Національної поліції. Відповідно до ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту (в тому числі ч.2 ст.122 КУпАП). Частиною 5 ст.258 КУпАП не передбачені винятки щодо необхідності складання протоколу за правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху у разі заперечення особи щодо встановленого порушення.

Постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності складено інспектором патрульної поліції, який відповідно до вимог ст.222 КУпАП має право розглядати справи про адміністративні правопорушення та накладати адміністративні стягнення безпосередньо за ч.2 ст.122 КУпАП.

Оскільки позивачем на думку відповідача було вчинено адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а розгляд справи віднесено до компетенції Національної поліції, у відповідності до вимог ст.258 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення не складався.

В рішенні Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року №5-рп/2015 зазначено, що положення ч.1 ст.276 КУпАП в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого розглядати справу про адміністративне правопорушення. Приймаючи зазначене рішення Конституційний Суд України виходив з того, що в ч.ч.1, 2 ст.258 КУпАП визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, передбачені ч.ч.1, 2 ст.258 КУпАП передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладення адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місця його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Після рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року, 14 липня 2015 року на виконання Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» до ст.258 КУпАП внесені зміни, а саме, після частини першої доповнено новою частиною. Частиною 2 статті 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції. Згідно з ч.4 ст.258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.283 КУпАП. Відповідно до ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту (в тому числі ст.122 КУпАП). Частиною 5 ст.258 КУпАП не передбачені винятки щодо необхідності складання протоколу за правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху у разі заперечення особи щодо порушення. Провадження в справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі за ч.2 ст.122 КУпАП, відбувається в скороченому вигляді, а саме: фіксація адміністративного правопорушення і накладення адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення.

При цьому, відповідно до ст.251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил.

Відповідно до положень ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справа про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позивач заперечує правомірність накладення адміністративного стягнення, заперечує наявність в його діях правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.

Проте, диск наданий відповідачем містить три файли, на одному з яких «video-2021_0611_100047» вбачається, що 11.06.2021 року о 10 годині 02 хвилини, позивач, керуючи транспортним засобом «Tayota Rav 4», днзАЕ3595СН, проїхав регульований пішохідний перехід на заборонений жовтий сигнал світлофора, чим порушив п.8.7.3(ґ) ПДР України порушення проїзду на заборонний жовтий сигнал.

Суд погоджується з висновком відповідача, що від моменту, коли загорівся забороняючий жовтий сигнал світлофору до моменту, коли автівка позивача опинилася на перехресті в положенні, що заважало би іншим учасникам дорожнього руху чи створювало б для них небезпеку, мав місце великий відрізок дороги, що за умови руху транспортного засобу позивача і швидкістю 50км/год. (дозволена швидкість в межах населеного пункту) надавало можливість позивачу виконати вимоги ПДР, зупинившись перед перехрестям.

Відтак, не відповідають дійсності твердження позивача про те, що рух по регульованому пішохідному переходу він починав на миготливий зелений та про те, що проїхав перехрестя на жовтий сигнал світлофора, чим уник створення небезпеки дорожнього руху для інших, отже не здійснив порушення ПДР, оскільки він почав рух саме на жовтий сигнал світлофору, після чого одразу загрівся червоний сигнал.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353, встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Згідно зі ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно з п.1.1 ПДР України вони, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Відповідно до п.8.7.3(ґ) ПДР України жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.

Частиною 2 ст.122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Жодних переконливих підстав своєї невинуватості позивачем не надано, його доводи спростовуються наданим до суду відповідачем відео з реєстратора.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Так, згідно вимог ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Будь-яких доказів, які б свідчили про невчинення позивачем порушення ПДР не надано, натомість, відповідачем надано суду докази порушення позивачем п.8.7.3(ґ) ПДР України, за що передбачена відповідальність ч.2 ст.122 КУпАП, тому відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд справи до компетентного органу(посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Разом з цим, визнання дій протиправними, у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, виходить за межі повноважень суду в розрізі вимог ст.286 КАС України.

Позивачем при зверненні до суду не сплачено судовий збір у розмірі 454,00грн., провадження у справі відкрито без врахування правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 18.03.2020 року у справі №543/775/17, провадження №11-1287апп18, тому суд вважає необхідним, у зв`язку з відмовою у позові, стягнути з позивача в дохід держави судовий збір в сумі 454,00грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.77, 243, 244, 245, 246 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У адміністративному позові ОСОБА_1 до патрульного 2-ї роти 2-го батальйону Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України капрала поліції Дикого Дениса Юрійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у сумі 454,00грн.(чотириста п`ятдесят чотири гривні 00 копійок).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду.

Відповідно до пп. 15.5) п. 15 розділу VІІ Перехідних положень КАС України в редакції, яка набрала чинності з 15.12.2017, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Третього апеляційного адміністративного суду через Дзержинський районний суд м.Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Копію рішення невідкладно направити учасникам справи.

Суддя: Н. Ю. Вікторович