Справа № 160/11781/20
Суддя: Врона Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2021-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Врони О. В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про зобов`язання вчинити певні дії,-
ОСОБА_1 звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просить:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до загального трудового стажу ОСОБА_1 період навчання з 01.09.1980 року по 25.06.1986 рік в Дніпродзержинському індустріальному інституті ім. Арсенічева на денній формі навчання на технологічному факультеті за спеціальністю «Електропривів та автоматизація промислових установок» та провести перерахунок.
В обґрунтування позовної заяви зазначено, що 17.08.2020 року позивач звернулась до відповідача із заявою про перерахунок пенсії за віком, але їй було відмовлено на підставі рішення №145/03-08/18 від 17.08.2020 року, посилаючись на те, що в архівній довідці №11-12-138 від 12.08.2020 року про навчання, виданій Дніпровським Державним Технічним Університетом зазначене ім`я особи не збігається з ім`ям за паспортом та свідоцтвом про народження, а також у довідці присутня описка, а саме дата наказу екзаменаційної комісії по захисту дипломних проектів записано 25.06.1988 замість 25.06.1986 року. От же період навчання в Дніпродзержинському індустріальному інституті ім.Арсенічева з 01.09.1980 року по 25.06.1986 рік на денній формі навчання на технологічному факультеті за спеціальністю «Електропривів та автоматизація промислових установок» не було зараховано відповідачем до загального трудового стажу, який, на думку позивача, надав право на допризначення пенсії. Позивач вказує, що незарахування вказаного періоду роботи звужує її законне право на зарахування вказаних періоду навчання з 01.09.1980 року по 25.06.1986 рік в Дніпродзержинському індустріальному інституті ім. Арсенічева на денній формі навчання на технологічному факультеті за спеціальністю «Електропривів та автоматизація промислових установок», так як вона дійсно навчалась у вище зазначеному навчальному закладі у вказаний період, про що свідчить трудова книжка НОМЕР_1 , диплом НОМЕР_2 виданий 27.06.1986 році, реєстраційний номер 312, архівною довідкою №11-12-138 від 12.08.2020 року видану Дніпровським Державним Технічним Університетом. Вважаючи такі дії Пенсійного органу протиправними, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.09.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи.
У відповідності до ч.1 ст. 262 КАС України, розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.
Оскільки, станом на день закінчення процесуального строку розгляду справи, в суду були відсутні докази отримання відповідачем копії ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.09.2020 року, та з метою недопущення порушення прав учасників процесу на здійснення судочинства на засадах змагальності, свободи в наданні суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, судом було зупинено провадження у справі ухвалою від 01.12.2020 року.
31.05.2021 року відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що позовні вимоги не визнає, просить у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування своєї позиції вказує на те, що згідно заяви позивача від 17.08.2020 в перерахунку пенсії їй відмовлено рішенням про відмову від 18.08.2020 № 145/03-08/18, оскільки в архівній довідці від 12.08.2020 року № 11-12-138 про навчання, виданій Дніпровським Державним Технічним Університетом зазначене ім`я особи не збігається з ім`ям за паспортом та свідоцтвом про народження. А також, у довідці присутня описка, а саме дата наказу екзаменаційної комісії по захисту дипломних проектів записано 25.06.1988 року замість 25.06.1986 року.
Ухвалою суду від 31.05.2021 року поновлено провадження у справі.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_3 .
Починаючи з 25.07.2020 року позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, як отримувач пенсії за віком.
Згідно матеріалів пенсійної справи загальний страховий стаж позивача зараховано по 13.08.2019 року та складає: 31 рік 5 місяців 5 днів.
17.08.2020 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про перерахунок пенсії за віком.
Рішенням відділу з питань перерахунків пенсії №4 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 18.08.2020 року №145/03-08/18 на заяву позивача від 17.08.2020 року було відмовлено. В проведенні допризначення, оскільки в архівній довідці від 12.08.2020 року № 11-12-138 про навчання, виданій Дніпровським Державним Технічним Університетом зазначене ім`я особи не збігається з ім`ям за паспортом та свідоцтвом про народження. А також, у довідці присутня описка, а саме дата наказу екзаменаційної комісії по захисту дипломних проектів записано 25.06.1988 року замість 25.06.1986 року.

Не погоджуючись з такою відмовою відповідача щодо не проведення перерахунку пенсії за віком з підстав незарахування до стажу періоду її навчання, позивач звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За правилами частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, з яким кореспондується обов`язок держави щодо його забезпечення. Реалізація цього обов`язку здійснюється органами державної влади відповідно до їх повноважень.

Зазначене у вказаній статті право деталізоване у Законах України від 05.11.1991 року № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон №1788) та від 09.07.2003 року №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058).

Закон України "Про пенсійне забезпечення" відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій, спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих; та гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

Згідно зі статтею 1 Закону №1788 громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Частиною 1 статті 26 Закону №1058 визначено умови призначення пенсії за віком, відповідно до якої особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років.

Частиною 1 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до абзацу першого ч. 2 ст. 24 Закону України № 1058-ІV страховий стаж обчислюється територіальним органом Пенсійного фонду відповідно вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку з 01.01.2004 року, а за період до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим законом.

Відповідно до ст. 39 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Відповідно до ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637(далі -Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документами про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року за № 637 "Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з п. 20 вказаної постанови, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.

Пунктами 2.2 - 2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року № 58 до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Таким чином, нормою вказаного Порядку № 637 (п. 1) визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. І лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно відповіді Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на заяву позивача від 17.08.2020 року вбачається, що до її трудового стажу Пенсійним фондом не зараховано період навчання в Дніпродзержинському індустріальному інституті ім. Арсенічева з 01.09.1980 року по 25.06.1986 рік на денній формі навчання на технологічному факультеті за спеціальністю «Електропривів та автоматизація промислових установок», а саме не збігається ім`я в архівній довідці із паспортними даними та даними що значаться в свідоцтві про народження, а також маються описки дата наказу екзаменаційної комісії по захисту дипломних проектів записано 25.06.1988 року замість 25.06.1986 року.

Згідно трудової книжки позивача, копія якої долучена до матеріалів справи, встановлено, що позивач дійсно у період з 01.09.1980 року по 25.06.1986 року навчалась в Дніпродзержинському індустріальному інституті ім. Арсенічева на денній формі навчання на технологічному факультеті за спеціальністю «Електропривів та автоматизація промислових установок».

Вказане вище також підтверджується, дипломом НОМЕР_4 та архівною довідкою 11-12-138 від 12.08.2020 року, перехід прізвища ОСОБА_1 та прізвище ОСОБА_1 підтверджується свідоцтвом про шлюб НОМЕР_5 від 04.08.2020 року виданого повторно.

На пострадянському просторі у вжитку були дві форми одного імені російською мовою - « ОСОБА_1 » або « ОСОБА_1 », в українському перекладі « ОСОБА_1 ».

Слід вказати, що викладені обставини підтверджуються долученими до матеріалів справи доказами, а саме: трудовою книжкою НОМЕР_1 , видану 04.09.1978 році на ім`я ОСОБА_1 (російською мовою - ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , де на сторінках 4-5 значиться записи «п. 4. 1.12.1979 Зачислена на подготовительное отделение ДИИ, пр. 163-03 от 26.11.1979г; П. 5. 26.07.1980 зачислена студенткой первого курса дневного отделения, пр. 106-04 уч от 26.07.1980» на сторінках 6-7 внесено запис відділом кадрів Дніпродзержинського виробничого об`єднання «АЗОТ» п. 10 01.09+.1980 по 18.06.1986 студентка Дніпродзержинського ордена Трудового червоного прапора індустріальний інститут ім. М.І. Арсенічева, диплом НОМЕР_4 »; дипломом НОМЕР_4 , виданого 27.06.1986 році, реєстраційний №312, ОСОБА_1 (російською мовою - ОСОБА_1 ), в тому що вона в 1980 році вступила до Дніпродзержинського ордена Трудового Червоного Прапора індустріального інституту ім. М.І. Арсеничева і в 1986 році закінчила повний навчальний курс названого інституту за спеціальністю «Електропривід та автоматизація промислових установок». Рішенням державної екзаменаційної комісії від 18 червня 1986 року ОСОБА_1 присвоєно кваліфікацію інженера-електрика; свідоцтвом про народження НОМЕР_6 , виданого 26 лютого 1961 року Дніпродзержинським Баглійським рай ЗАГС, про те, що (російською мовою) « ОСОБА_1 », народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 у м.Дніпродзержинськ, про що в книзі записів гражданського стану про народження зроблено відповідний актовий запис №180, батьки дитини (російською мовою) «отец - ОСОБА_10 » «мать- ОСОБА_11 »; свідоцтвом про шлюб НОМЕР_5 виданого повторно 04.08.2020 року, Заводським районним у місті Кам`янське відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про те, що 24.11.1979 року ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрували свій шлюб,про що зробблено відповідний актовий запис №1482, після державної реєстрації" шлюбу, а прізвище чоловіка - ОСОБА_12 , дружини - ОСОБА_1; архівною довідкою №11-12-138 від 12.08.2020 року видану Дніпровським Державним Технічним Університетом, де зазначено, що в документах архівного фонду Дніпровського державного технічного університету (перейменований з 27.02.2017 року на підставі наказу Міністерства освіти і науки України від 07.10.2016 року № 1209, раніше Дніпродзержинський державний технічний університет перейменований на основі наказу № 147 від 18.05.1994 року з Дніпродзержинського індустріального інституту ім. М.І.Арсенічева) значиться ОСОБА_1 /російська мова/, особова справа № 17299. «На основании Положения о подготовительных отделениях, а также решения приемной комиссии /протокол № 2 от 15 ноября 1979г./ по отбору абитуриентов на подготовительное отделение зачислить слушателем подготовительного отделения /дневная форма обучения/ ОСОБА_1 »; приказ №163-03 от 26.11.1979г. «На основании решения приемной комиссии института и в соответствии с «Положением о подготовительных отделениях при вузах» утвержденном приказом Минвуза СССР № 712 от 26.09.1969г.и инструктивными письмами Минвуза СССР И-23 от 13.05.79г. и И-36 от 03.10.77г. зачислить на первый курс (дневного отделения) ДИИ выпускника подготовительного отделения ОСОБА_1 на технологический факультет по специальности «Электропривод и автоматизация промышленных установок»; приказ № 106-04/2 от 26.07.1980г.; «На основании результатов вступительных экзаменов, в соответствии с Правилами приема в высшие учебные заведения СССР на 1980 г. и решения приемной комиссии (протокол № 27 от 22.08.1980г.) зачислить на дневное обучение в число студентов первого курса по специальности « ІНФОРМАЦІЯ_4 » технологического факультета гр.ЭП-80-1д ОСОБА_1 »; Приказ №128 от 22.08.1980г; «Студентке второго курса дневного отделения технологического фактультета ОСОБА_1 гр. ЭП-80-1д преждоставить академический отпуск до 01.09.1982 г. по уходу за грудным ребенком»; приказ №178-04/2 от 05.12.1981г.; Восстановить в число студентов второго курса дневного отделения технологического факультета ОСОБА_1 на специальность «Электропривод и автоматизация промышленных установок» гр. ЭП-80-1д с началом занятий 1 сентября 1982г.»; приказ №145-04/2 от 23.08.1982г.; «На основании решения Государственной экзаменационной комиссии по защите дипломных проектов выпуска специалистов 1986г. присвоено звание инженера-электрика и выдан диплом по специальности «Электропривод и автоматизация промышленных установок» (по дневной форме обучения), (протоколи ГЭК №42 от 25.06.1986г. ОСОБА_1 »; приказ №67-03/2 от 25.06.1986г.; диплом НОМЕР_4 . Регистрационный №312 (так у документах) підпис ректору університету, підпис завідуючого архіву.

Згідно пункту 2.4 Інструкції № 58 від 29 липня 1993 року усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення -у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Ведення трудових книжок працівників підприємства, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), оскільки записи до трудової книжки вносяться виключно власником або уповноваженим ним органом, наявність неправильно занесених записів до трудової, не може ставитись в провину власнику трудової книжки.

Відповідно до п.2.12 Інструкції №58, працівник завіряє своїм підписом виключно правильність заповнення титульної сторінки трудової книжки. Вимог до працівника щодо контролю проставлення штампів та печаток роботодавцем жодна Інструкція не містить.

Відповідно до п.4 Постанови КМУ «Про трудові книжки працівників» 301 від 27.04.1993 року відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання, а тому недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітників, а отже, не може впливати на його особисті права.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 06.02.2018 року у справі №677/277/17 (провадження №К/9901/1298/17).

Отже, з боку позивача не встановлено порушень, які б відповідно до чинного законодавства було б підставою для не зарахування до її трудового стажу спірного періоду.

Окрім цього, слід також зазначити, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу, наказу про звільнення з роботи, відсутність підтверджуючої довідки про даний період роботи за наявності належним чином оформленої трудової книжки не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських та інших документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30.09.2019 року у справі №638/18467/15-а.

Відповідно до ч.2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно з ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З метою ефективного захисту прав позивача, суд виходить за межі позовних вимог та вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №145/03-08/18 від 18.08.2020 року про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

Як наслідок, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в частині зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до загального трудового стажу ОСОБА_1 період її навчання з 01.09.1980 року по 25.06.1986 рік в Дніпродзержинському індустріальному інституті ім. Арсенічева на денній формі навчання на технологічному факультеті за спеціальністю «Електропривів та автоматизація промислових установок».

Що стосується позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести перерахунок пенсії, слід зазначити таке.

Як видно з положень Рекомендації Комітету Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом 11.03.1980, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Згідно з пунктом 1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2010 р. № 1380/5, дискреційні повноваження - сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності, вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта, він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але й не має права виходити за її межі.

Дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають у застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень. У більш звуженому розумінні дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 21.05.2013 року № 21-87а13.

Так, призначення та обрахунок/перерахунок пенсії є дискреційним повноваженням пенсійного органу. Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

У силу положень частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до частин 1, 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункту 4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України).

У випадку, визначеному пунктом 4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

З урахуванням наведеного, а також дискреції пенсійного органу в питаннях призначення пенсії, суд з метою ефективного захисту права позивача на пенсію за віком вважає за необхідне зобов`язати відповідача зарахувати спірний період навчання позивача до загального трудового стажу роботи та повторно розглянути питання про перерахунок пенсії ОСОБА_1 , згідно її заяви від 17.08.2020 року, з урахуванням правової позиції, викладеної у цьому рішенні, та зарахованого періоду навчання цим судовим рішенням.

Частиною 2 ст. 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні по справі "Рисовський проти України" (№ 29979/04) визнав низку порушення пункту 1 статті 6 Конвенції, статті 1 Першого протоколу до Конвенції та статті 13 Конвенції у справі, пов`язаній із земельними правовідносинами; в ній також викладено окремі стандарти діяльності суб`єктів владних повноважень, зокрема, розкрито елементи змісту принципу "доброго врядування".

Цей принцип, зокрема, передбачає, що у разі якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і послідовний спосіб (див. рішення у справах "Beyelerv. Italy" № 33202/96, "Oneryildizv. Turkey" № 48939/99, "Moskalv. Poland" № 10373/05).

Згідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи встановлені судом обставини справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

На підставі ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати розподіляються пропорційно до задоволених вимог позивача.

При зверненні до суду позивачем сплачено суду судового збору у розмірі 840,80 грн., що підтверджується квитанцією від 23.09.2020 року.

Отже, оскільки позовну заяву задоволено частково, сплачений судовий збір за подачу позову до суду в сумі 840,80 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у розмірі пропорційному до задоволених позовних вимог у сумі 420,40 грн.

Керуючись статтями 139, 241-262, 246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області (вул. Набережна Перемоги, буд. 26, м. Дніпро, 49094, ) про зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №145/03-08/18 від 18.08.2020 року про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до загального трудового стажу ОСОБА_1 період її навчання з 01.09.1980 року по 25.06.1986 рік в Дніпродзержинському індустріальному інституті ім. Арсенічева на денній формі навчання на технологічному факультеті за спеціальністю «Електропривів та автоматизація промислових установок».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути питання про перерахунок пенсії ОСОБА_1 , згідно її заяви від 17.08.200 року, з урахуванням правової позиції, викладеної у цьому рішенні, та зарахованого періоду навчання ОСОБА_1 цим судовим рішенням.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

В порядку розподілу судових витрат стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області судові витрати з оплати судового збору у сумі 420 грн. 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Врона