Справа № 420/9587/21
Суддя: Білостоцький О.В.
Дата ухвалення: 2021-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/9587/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2021 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Білостоцький О.В., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою від 14.06.2021 року у справі №420/9587/21 було відкрито спрощене позовне провадження, роз`єднано позовні вимоги позивачів у самостійні провадження. Відповідачу запропоновано в 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на адміністративний позов.

При цьому в межах адміністративної справи №420/9587/21 були залишенні позовні вимоги ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 в частині позовних вимог:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо несплати позивачу компенсації вартості за не отримане речове майно в сумі 37 857 гривень 61 коп.;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 виплатити ОСОБА_1 компенсацію вартості не отриманого речового майна в сумі 37 857 гривень 61 коп.

В обґрунтування вказаних позовних вимог позивач зазначив, що його наказом командувача військово-оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » №9-РС від 31.01.2017 року було звільнено з військової служби. Проте з позивачем не було проведеного повного розрахунку при звільненні, зокрема не виплачено грошову компенсацію за недотримане речове майно.

Ухвалою суду від 14.06.2021 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 судом було прийнято до розгляду, у справі було відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами в порядку ч. 5 ст. 262 КАС України.

27.07.2021 року від Військової частини НОМЕР_1 до суду надійшов відзив на адміністративний позов, в якому відповідачем заявлено клопотання про залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду у зв`язку із порушенням позивачем строків звернення до суду.

Згідно приписів частини 6 ст. 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Відповідно до частини 13 статті 171 КАС України суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Відповідно до ч. 15 ст. 171 КАС України позовна заява залишається без розгляду, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Ухвалою суду від 06.08.2021 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 в частині позовних вимог, що розглядаються в межах адміністративної справи №420/9587/21, в порядку, визначеному ч. 13 ст. 171 КАС України було залишено без руху та зазначено, що позивачу необхідно надати до суду заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду з адміністративним позовом разом з доказами поважності причин пропуску такого строку, або зазначити інші підстави для поновлення пропущеного строку звернення до суду.

09.09.2021 року (під час перебування головуючого судді у справі у відпустці) від позивача через канцелярію суду надійшла заява про поновлення пропущеного строку звернення, в обґрунтування якої він зазначив, що Верховний суд в постанові від 30.11.2020 року в справі №480/3105/19 зазначив, що умовою для виникнення обов`язку зі сплати компенсації за невикористане речове майно є подання відповідного рапорту. Такого рапорту позивач не надавав. Тому, зважаючи на правову позицію Верховного суду в справі 480/3105/19, лише з поданням заяви в 2021 році у відповідача виник обов`язок зі сплати такої заборгованості.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, інші письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд доходить висновку про наявність підстав для залишення адміністративно позову без розгляду, з огляду на наступне.

Згідно з положеннями ч. ч. 1,2 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Приписами ч. 5 ст. 122 КАС України передбачено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Відповідно до пункту 17 частини першої статті 4 КАС України публічною службою є, зокрема, військова служба.

Суд зауважує, що спірні правовідносини в даній адміністративній справі виникли у зв`язку з невиплатою позивачу у день звільнення з військової служби компенсації вартості за не отримане речове майно в сумі 37 857 гривень 61 коп.

Статтею 9-1 Закону України від 20 грудня 1991 року №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-XII) передбачено право військовослужбовців на отримання за рахунок держави речового майна.

Речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, у тому числі для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України (абзац другий пункту 1 статті 9-1 Закону №2011-XII).

Військовослужбовці, які звільняються з військової служби в запас або відставку, отримують грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно (далі - грошова компенсація) в порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року №178 «Про затвердження Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно» (далі - Порядок №178).

Згідно з пунктами 3, 4 Порядку №178 грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця. Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації (далі - військова частина), а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації.

З наведеного слідує, що військовослужбовцям гарантується грошова компенсація за неотримане речове майно у разі звільнення з військової служби. Зазначені гарантії реалізуються відповідним зверненням (рапортом) військовослужбовця на підставі наказу, в тому числі, командира (начальника) військової частини про розмір грошової компенсації згідно з довідкою про вартість речового майна, що належить до видачі.

Речове забезпечення не має характеру винагороди за виконану працю, а спрямоване насамперед на задоволення потреб військовослужбовців під час несення ними служби. Чинне законодавство передбачає обов`язок виплатити військовослужбовцю, який звільняється зі служби, грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно на день виключення зі списків особового складу військової частини. Умовою для виникнення такого обов`язку є подання військовослужбовцем відповідного рапорту під час проходження служби.

За правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 19 лютого 2020 року у справі №802/1677/16-а, грошова компенсація за неотримане речове майно, що підлягало видачі під час проходження військової служби, не є грошовим забезпеченням військовослужбовця (чи його складовою).

Відповідно до актуальної правової позиції, висловленої Верховним Судом у постанові від 26 травня 2021 року у справі №380/5093/20, виходячи з правової природи грошової компенсації за неотримане речове майно, спеціальним строком звернення до суду у спорах такої категорії є місячний строк, установлений частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Така ж позиція викладена і у постанові Верховного Суду від 24 червня 2021 року у справі №380/6442/20, у якій зокрема, наголошено, що строки звернення до суду в порядку адміністративного судочинства визначені у статті 122 КАС України і частина п`ята цієї статті, яка передбачає місячний строк звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, є спеціальною нормою щодо частини другої цієї статті з установленим у ній загальним строком у шість місяців, а відтак відсутні підстави для застосування у спірних правовідносинах частини другої статті 122 КАС України.

Тобто, у цій категорії справ, законодавець визнав, що строк в один місяць є достатнім для звернення до суду за захистом свої прав, якщо особа вважає, що під час її прийняття на публічну службу, проходження, звільнення з публічної служби, рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, порушено її права, свободи чи законні інтереси.

Аналогічна правові позиція була висловлена і П`ятим апеляційним адміністративним судом у постанові від 16 червня 2021 року по справі № 540/1951/20.

Як було встановлено судом позивача було звільнено в запас з військової служби наказом від 31.01.2017 року №9-РС. Отже, на день звільнення, йому повинні бути виплачені всі належні платежі, в тому числі і грошова компенсація вартості речового майна, і саме з моменту невиплати такої компенсації позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав.

Разом з тим позивач звернувся до суду з позовом 08.06.2021 року, тобто поза межами встановленого законом місячного строку звернення до суду.

Суд акцентує увагу на тому, що позивачем при поданні позовної заяви не надано будь-яких підтверджуючих доказів, які б обґрунтовували поважність пропуску строку звернення до суду. Позивач не надав доказів неможливості (наявності перешкод) подати рапорт про виплату йому грошову компенсація вартості речового майна при/ або одразу після звільнення.

При цьому суд критично ставиться до тверджень позивача, як на підставу для поновлення йому строку звернення до суду, на висновки Верховного суду викладенні у постанові від 30.11.2020 року в справі № 480/3105/19. Так в зазначеному судовому рішенні Верховним судом не розглядалось питання строків звернення військовослужбовця до суду із позовом про виплату грошової компенсації вартості речового майна. У зазначеному судовому рішенні Верховним судом було виключно описано порядок виплати особі компенсації за невикористане речове майно, зокрема вказано, що така виплата здійснюється на підставі рапорту військовослужбовця.

За таких умов суд не приймає до уваги посилання позивача на висновки Верховного суду у постанові від 30.11.2020 року у справі №480/3105/19, як на поважну причину пропуску строку звернення до суду.

Згідно із ч. 3 ст. 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Згідно з п.8 ч.1 ст.240 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

З огляду на предмет спору у даній справі та зважаючи на дату звернення позивача до суду з адміністративним позовом - 08.06.2021 року, тобто, з пропуском визначеного частиною п`ятою статті 122 КАС України, строку для звернення до адміністративного суду за захистом трудових прав, пов`язаних з проходженням військової служби, а також враховуючи недоведеність позивачем існування підстав вважати причини пропуску цього строку поважними, суд доходить висновку про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду на підставі вимог ст. 123 КАС України.

Керуючись приписами ст.ст. 5-11, 90, 122, 123, 160-161, 166, 171, 241, 243, 248, 256, 293-295 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачу, що залишення позовної заяви без розгляду не позбавляє його права повторного звернення до адміністративного суду в загальному порядку.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 256 КАС України.

Ухвала суду може бути оскаржена до П`ятого апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, встановлені статтями ст.ст. 293, 295 та пп. 15.5 п.15 ч.1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України.

Головуючий суддя Білостоцький О.В.