Справа № 300/3121/21
Суддя: Могила А.Б.
Дата ухвалення: 2021-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" вересня 2021 р. справа № 300/3121/21

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

судді Могили А.Б.,

за участі:

секретаря судового засідання Фолизюк Р.В.,

представника позивача Голуба Г.С.,

представника відповідача Луцишина В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Голуб Григорій Степанович до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Голуб Григорій Степанович звернувся в суд із позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ №824 від 02.06.2021 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників ГУНП в Івано-Франківській області" в частині щодо ОСОБА_1 ;

- визнати протиправним та скасування наказ №172 о/с "По особовому складу" від 03.06.2021;

- поновити майора поліції ОСОБА_1 на посаді начальника сектору кримінальної поліції відділення поліції №1 (м.Тисмениця) Івано-Франківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області з 04.06.2021;

- стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Обґрунтовуючи доводи про протиправність оскаржуваних наказів, позивач посилається на те, що у відповідача були відсутні підстави для застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції. Підставою для застосування найсуворішого покарання за вчинення дисциплінарного проступку, відповідачем вказано вчинення ДТП в стані алкогольного сп`яніння, чому немає жодного належного та допустимого доказу. При цьому, відповідачем взято до уваги довідку КНП «Обласна клінічна лікарня Івано-Франківської обласної ради», згідно якої алкогольне сп`яніння позивача 1.84 проміле. Цього ж дня позивач звернувся до КНП «Прикарпатський наркологічний центр Івано-Франківської обласної ради», де було встановлено відсутність алкогольного сп`яніння позивача. На адвокатський запит, КНП «Обласна клінічна лікарня Івано-Франківської обласної ради» підтвердила, що дана лікарня не входить в перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду на стан сп`яніння. Таким чином, довідка даної установи дисциплінарною комісією взято до уваги протиправно, є неналежним доказом при службовому розслідуванні. Відсутність в діяннях позивача складу кримінального правопорушення встановлена постановою слідчого про закриття кримінального провадження. В урахуванням викладено, вважає що позивач повинен бути поновлений на посаді з 04.06.2021.

Відповідач скористався правом подання відзиву на позовну заяву, який надійшов до суду 13.07.2021. Свою позицію обґрунтовує тим, що в ході службового розслідування з`ясовано, що майор поліції ОСОБА_1 перебуваючи на службі, в цивільному одязі без вогнепальної зброї, керуючи службовим автомобілем марки «ВАЗ-2109», із встановленими номерними знаками, які не належать цьому автомобілю, вчинив зіткнення з автомобілем марки «Мазда», який рухався у зустрічному напрямку з дотримання ПДР. В результаті ДТП водій ОСОБА_1 доставлений до лікарні із діагнозом забійно-рвана рана м`яких тканин нижньої губи, перелом-вивих правої променевої кістки руки. Проведеним медичним оглядом на факт вживання алкогольних напоїв та стану сп`яніння, за допомогою алко тесту «Драгер» у ОСОБА_1 виявлено алкогольне сп`яніння 1,84 проміле. Комісією під час службового розслідування не взято до уваги надану позивачем довідку КНП «Прикарпатський наркологічний центр Івано-Франківської обласної ради», оскільки такий огляд проводився через 4 години після ДТП, в той час, як достовірними даними проведення огляду є дані лише протягом 2-х годин з моменту виявлення підстав для проведення огляду. Основною підставою для звільнення позивача зі служби в поліції стало порушення службової дисципліни, а саме керування транспортним засобом в стані сп`яніння, порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів. При прийнятті оскаржуваних наказів ГУНП в Івано-Франківській області діяло виключно в межах повноважень та у спосіб, що визначені чинним законодавством, а тому просив у задоволенні позову відмовити (а.с.78-92).

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02.07.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві. Просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, заперечення представника відповідача, дослідивши письмові докази, письмові пояснення викладені у заявах по суті справи, зазначає наступне.

ОСОБА_1 проходив службу на посаді начальника сектору кримінальної поліції відділення поліції №1 (м.Тисмениця) Івано-Франківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначені Законом України "Про Національну поліцію" №580-VIII від 02.07.2015.

У відповідності до статті 17 Закону поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону поліцейський зобов`язаний:

1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва;

3) поважати і не порушувати прав і свобод людини;

4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я;

5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків;

6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень (частина 1 статті 59 Закону).

Як слідує з матеріалів справи, 04.02.2021 о 17:36 в чергову службу Івано-Франківського РУ ГУПУ в Івано-Франківській області по телефону «102» поступило повідомлення від перехожих про те, що в м.Івано-Франківськ на Калуському шосе, трапилася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Мазда» та автомобіля «ВАЗ-2109» під керуванням працівника поліції.

Виїздом на місце події встановлено, що водієм автомобіля марки «ВАЗ-2109» є начальник сектору кримінальної поліції відділення поліції №1 (м.Тисмениця) Івано-Франківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області ОСОБА_1 .

За вказаним фактом 04.02.2021 СВ Івано-Франківського ВП ГУНП в Івано-Франківській області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000184 та розпочато кримінальне провадження за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України (порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження) (а.с.102). Вказане кримінальне провадження в подальшому закрите постановою від 29.03.2021 в зв`язку з встановленням відсутності в діяннях складу кримінального правопорушення (а.с.49-51).

Законом України від 15.03.2018 №2337-VIII затверджено Дисциплінарний статут Національної поліції України.

Цей Статут визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження. Дія цього Статуту поширюється на поліцейських, які повинні неухильно додержуватися його вимог.

Згідно статті 1 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників (частина перша).

Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу (частина друга).

Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського, зокрема: бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України (пункт 1 частини третьої); знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки (пункт 2 частини третьої); утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України (пункт 6 частини третьої).

У відповідності до положень частин 1, 2 статті 11 Дисциплінарного статуту, за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.

Статтею 12 Дисциплінарного статуту визначено, що дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Згідно статті 13 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків (частина перша).

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони (частина друга).

Згідно із частинами 1-4 статті 14 Дисциплінарного статуту, службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського. Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків. Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення. Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Частиною 10 статті 14 Дисциплінарного статуту врегульовано, що Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Відповідно до частини 1 розділу 2 Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом МВС №893 від 07.11.2018, службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення. Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Наказом Головного управління Національної поліції України в Івано-Франківській області від 04.02.2021 №169 призначено службове розслідування у формі письмового провадження, а згідно наказу від 03.03.2021 №332 продовжено його термін на один місяць (а.с.97-98).

На підставі вимог Дисциплінарного статуту Національної поліції України та Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом МВС України №893 від 07.11.2018, дисциплінарною комісією проведено службове розслідування, результати якого відображені у Висновку службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни працівником ГУНП в Івано-Франківській області, який затверджений Т.в.о. начальника ГУНП в Івано-Франківській області 01.06.2021 В.Яцюк (а.с.21-43).

В ході службового розслідування встановлено наступні обставини. Майор поліції ОСОБА_1 , 04.02.2021 виписавши службовий автомобіль «ВАЗ 2109» н.з. НОМЕР_1 , який за ним закріплений, виїхав до м.Івано-Франківськ для участі в нараді. Відповідно до журналу щозмінного передрейсового та післярейсового медичних оглядів водіїв Тисменицького ВП 04.02.2021 є запис про проходження позивачем медичного огляду (а.с.107,109-114, 128, 164-167).

Цього дня, близько 17:35, ОСОБА_1 перебуваючи на службі, у цивільному одязі без вогнепальної зброї, керуючи службовим автомобілем марки «ВАЗ-2109», д.н.з. НОМЕР_2 , із встановленими номерними знаками НОМЕР_3 , які не належать вказаному транспортному засобу, рухаючись по вул.Калуське Шосе в м.Івано-Франківськ, в напрямку перехрестя вулиця Галицька, не обрав безпечної швидкості руху, не справився з керуванням та допустив виїзд на смугу зустрічного руху, де вчинив зіткнення з автомобілем марки «Мазда», д.н.з. НОМЕР_4 під керуванням водія ОСОБА_3 , який рухався по своїй смузі руху в зустрічному напрямку з дотриманням ПДР.

У результаті ДТП ОСОБА_1 доставлений в Комунальне некомерційне підприємство «Обласна клінічна лікарня Івано-Франківської обласної ради» з діагнозом: забійно-рвана рана м`яких тканин нижньої губи, переломо-вивих правої променевої кістки руки. Проведеним медичним оглядом на факт вживання алкогольних напоїв та стану сп`яніння, у ОСОБА_1 виявлено алкогольне сп`яніння 1,84 проміле (а.с.101).

В свою чергу водій автомобіля марки «Мазда», як зазначено в акті службового розслідування, був тверезим, тілесних ушкоджень не отримав.

Частинами 1-3 статті 18 Дисциплінарного статуту передбачено, що під час проведення службового розслідування поліцейський має право на захист, що полягає в наданні йому можливості надавати письмові пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій.

Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються; подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають відношення до справи; ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, законами України "Про захист персональних даних", "Про державну таємницю" та іншими законами; подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування; користуватися правничою допомогою.

Як свідчать матеріали службового розслідування, отримати пояснення з приводу дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 04.02.2021, у ОСОБА_1 не вдалося, так як лист відповідача від 22.02.2021 про необхідність прибути до ВІОС УКЗ ГУНП позивач залишив без реагування, на телефонні дзвінки представника Управління не відповідав, що підтверджується рапортом від 26.02.2021. В матеріалах справи наявний також акт від 01.06.2021, який засвідчує відмову позивача надати будь-які пояснення (а.с.105, 108).

Суд зазначає, про те, що відсутність пояснень позивача не вплинуло на повноту, об`єктивність висновків службового розслідування та не спростовує факту недотримання позивачем службової дисципліни.

Під час проведення службового розслідування були опитані та надали пояснення т.в.о. начальника відділення поліції №1 Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області Бурак С.І., заступник начальника слідчого відділення Тисменицького відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області капітан поліції Приймак Л.Я., старший інспектор-чергової частини відділення поліції №1 (м.Тисмениця) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області майор поліції Залізняк І.П., гр. ОСОБА_3 , лікар КНП ОКЦЕМД та МК ІФОР Гарбіч В.П., лікар ортопед-травматолог КНП «Обласна клінічна лікарня Івано-Франківської обласної ради Василечко В.І., лікар-нейрохірург КНП «Обласна клінічна лікарня Івано-Франківської обласної ради» Паскар С.М. (а.с.115-124).

У своєму поясненні громадянин ОСОБА_3 зазначив, що 04.02.2021 на автомобілі марки «Мазда», д.н.з. НОМЕР_4 , рухався з м.Львова до смт.Верховина. На вулиці Галицькій в м.Івано-Франківськ повернув на вулицю Калуське Шосе рухаючись в правій полосі, під`їжджаючи до газової заправки «AVANTGE7» бачив, як на великій швидкості на нього рухався автомобіль «ВАЗ 2109» д.н.з. НОМЕР_3 . Розуміючи, що лобове зіткнення неминуче, почав скеровувати автомобіль в ліву сторону з метою уникнення зіткнення. Однак автомобіль «ВАЗ 2109» здійснив зіткнення з передньою правою частиною його автомобіля (а.с.25, 115).

Згідно довідки КНП «Обласна клінічна лікарня Івано-Франківської обласної ради» від 16.02.2021, ОСОБА_1 після огляду спеціалістами від 04.02.2021 поставлено діагноз: рвана рана м`яких тканин нижньої губи. Переломо-вивих правої променевої кістки. Алкогольне сп`яніння 1,84% (а.с.44).

Таким чином, в ході службового розслідування встановлено, що 04.02.2021 близько 17год.35хв. майор поліції ОСОБА_1 , керуючи службовим автомобілем із використанням державних номерних знаків, що не належать цьому автомобілю, не обрав безпечної швидкості руху, не справився з керуванням та допустив виїзд на смугу зустрічного руху, де вчинив зіткнення з автомобілем марки «Мазда». Комісією також взято до уваги, що дисциплінарний проступок позивачем вчинено в стані алкогольного сп`яніння.

Частинами 7, 8 статті 19 Дисциплінарного статуту визначено, що у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

За припасами статті 21 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення застосовується не пізніше одного місяця з дня виявлення дисциплінарного проступку і не пізніше шести місяців з дня його вчинення шляхом видання дисциплінарного наказу. У разі проведення службового розслідування за фактом вчинення дисциплінарного проступку днем його виявлення вважається день затвердження висновку за результатами службового розслідування. Перебування поліцейського на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності) чи у відпустці не перешкоджає застосуванню до нього дисциплінарного стягнення.

Дисциплінарне стягнення виконується негайно, але не пізніше місяця з дня його застосування, не враховуючи часу перебування поліцейського у відпустці, відрядженні або на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності). Після закінчення зазначеного строку дисциплінарне стягнення не виконується (стаття 22 Дисциплінарного статуту).

Суд звертає увагу, що законодавець чітко визначив, що підставою для застосування до поліцейського дисциплінарних стягнень, перелік яких визначено у статті 13 Дисциплінарного статуту, є вчинення таким поліцейським дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії чи бездіяльності поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

На підставі висновку службового розслідування, наказом Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області від 02.06.2021 №824, за вчинення дисциплінарного проступку, застосовано до начальника сектору кримінальної поліції відділення поліції №1 (м.Тисмениця) Івано-Франківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, майора поліції ОСОБА_1 , дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції (а.с.16-19).

Відповідно до наказу Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області від 03.06.2021 №172 о/с, згідно з пунктом 1 статті 7 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" звільнено зі служби в поліції за підпунктом 6 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) ОСОБА_1 з 04.06.2021 (а.с.20).

Цього ж дня, постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області в справі №300/6464/21 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн., який позивачем сплачено, про що свідчить примірник квитанції від 03.06.2021 (а.с.54-56).

Вважаючи звільнення незаконним, позивач, оспорюючи факт вчинення ним дисциплінарного проступку, об`єктивність службового розслідування та сувору міру покарання, призначеного за висновками цього розслідування, звернувся до суду із даною позовною заявою.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд зазначає наступне.

Службова дисципліна в органах поліції досягається дотриманням поліцейськими Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників, а також неупередженим, гідним та сумлінним виконанням поліцейськими своїх обов`язків та утриманням від вчинення дій, що підривають авторитет поліції.

Відповідно до п.1 Розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України 09.11.2016 № 1179 , під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен, зокрема, поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати; контролювати свою поведінку, почуття та емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на прийняття рішень та службову поведінку; дотримуватися норм ділового мовлення, не допускати використання ненормативної лексики.

Пунктами 3 та 4 Розділу IV Правил передбачено, що за будь-яких обставин і відносно будь-якої людини як у робочий, так і в неробочий час поліцейський зобов`язаний дотримуватися норм професійної етики.

В основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги. Під порушенням Присяги працівника поліції слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

При цьому, суд звертає увагу на той факт, що працівник поліції, керуючись Присягою, відповідно до службового обов`язку, дотримуючись професійних честі і гідності, бере на себе моральне зобов`язання бути прикладом безумовного дотримання вимог законів та службової дисципліни в професійній діяльності та приватному житті, залишатися за будь-яких обставин відданим інтересам служби.

Тобто, поліцейський повинен уникати вчинення дій, що підривають довіру та авторитет органів поліції, їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби. Дотримання вище зазначених вимог Дисциплінарного статуту та Правил є обов`язком кожного поліцейського не залежно від того перебуває він під час виконання службових обов`язків чи у позаслужбовий час, що пов`язане з особливостями проходження служби в Національній поліції.

Підпункти 1, 2, пункту 5 статті 14 Закону України "Про дорожній рух" зобов`язують учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху, а також створювати безпечні умови для дорожнього руху.

Таким чином, виходячи із вищенаведених норм, з урахуванням положень підпункту 1 пункту 1 статті 18 Закону України "Про національну поліцію", поліцейський зобов`язаний дотримуватися усіх законів України, в тому числі, що стосуються правил дорожнього руху та зобов`язаний шляхом бездоганного та неухильного дотримання законодавства, своїми діями подавати приклад громадянам та гідно нести звання поліцейського.

Що стосується цих правовідносин, то службове розслідування було проведено саме за фактом дорожньо-транспортної пригоди, вчиненої позивачем як поліцейським, в стані алкогольного сп`яніння з настанням збитків, спричинених пошкодженням державного майна. Вказана подія слугувала підставою для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато кримінальне провадження за ознаками злочину, передбаченого частиною 1 статті 286 КК України, а також складання стосовно позивача адміністративних матеріалів за статтею 124 КУпАП.

Суд зазначає, що підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача є саме вчинення останнім дисциплінарного проступку як працівником Національної поліції України, а не факт доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за статтею 124 КУпАП та/або кримінального караного діяння за ознаками злочину, передбаченого частиною 1 статті 286 КК України.

Суд вважає безпідставними доводи позивача, які ґрунтуються на позиції, що оскільки постановою закрито кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, а протокол і відповідно постанова про притягнення до дисциплінарної відповідальності за ст.130 КУпАП не виносилися, то відповідно в діях позивача відсутній склад дисциплінарного проступку.

До того ж, постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03.06.2021 у справі № 344/6464/21 позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, тобто доведено вину позивача як учасника дорожнього руху у порушенні правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Верховним Судом сформовано усталену практику, відповідно до якої вчинення працівником поліції діяння, за яке передбачено одночасно різні види юридичної відповідальності, зокрема дисциплінарну, кримінальну та/або адміністративну, не у всіх випадках ставить їх у залежність одне від одного. Підстави притягнення до кримінальної чи адміністративної відповідальності не слід ототожнювати із підставами для притягнення особи до дисциплінарної відповідальності за наслідками службового розслідування, яким встановлено склад дисциплінарного проступку у вигляді порушення службової дисципліни та порушення Присяги поліцейського.

Підставою для застосування до поліцейського дисциплінарних стягнень є вчинення дій, що порушують службову дисципліну. Ці обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини працівника органів поліції, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого прямий начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні порушника складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтувавши при цьому своє рішення у відповідному наказі, зокрема, в частині обрання виду стягнення серед установлених законом.

У свою чергу, адміністративний суд у силу вимог частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку судового контролю за рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єктів владних повноважень повинен дослідити, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, розсудливо, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, пропорційно тощо.

Вирішення питання про правомірність притягнення працівника органів поліції до дисциплінарної відповідальності, передбачає необхідність з`ясовувати склад саме дисциплінарного проступку в його діях, незалежно від того, яку кримінально-правову кваліфікацію, ці ж самі дії особи отримали в рамках кримінального провадження та які наслідки, у підсумку, настали для такої особи, або іншого виду юридичної відповідальності. Адміністративний суд під час розгляду справи на підставі встановлених ним обставин повинен самостійно кваліфікувати поведінку особи і дійти власних висновків щодо правомірності такої поведінки з відповідним застосуванням необхідних матеріально-правових норм.

Матеріалами справи підтверджується, що у цій справі склад дисциплінарного проступку встановлений дисциплінарною комісією на підставі матеріалів службового розслідування, в ході якого встановлено, що ОСОБА_1 , порушивши Правила дорожнього руху керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння та вчинив дорожньо-транспортну пригоду, що безсумнівно, принижує високе звання поліцейського, викликає сумнів у високих моральних якостях і самосвідомості його як поліцейського. Суд вважає, що з точки зору стороннього розсудливого спостерігача наведені обставини можуть свідчити про недодержання вимоги щодо необхідності з гідністю і честю поводитися в службовий/позаслужбовий час та бути прикладом у дотриманні громадського порядку.

Зазначене свідчить про дискредитацію звання поліцейського і негативно впливає на рівень авторитету та довіри до органів Національної поліції з боку суспільства.

Факт вчинення 04.02.201 дорожньо-транспортної пригоди за участю позивача та саме з його вини, є доведеним постановою суду та не заперечується ОСОБА_1 .

За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські відповідно до частин 2 статті 11 Дисциплінарного статуту Національної поліції України несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту.

Отже, вчинення поліцейським адміністративного правопорушення може бути самостійною підставою для відповідної дисциплінарної відповідальності.

При цьому, дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції (стаття 12 Дисциплінарного статуту Національної поліції України).

Таким чином, суд дійшов висновку, що дії позивача самостійно утворюють склад дисциплінарного проступку, оскільки врахована протиправна винна дія позивача, як працівника Національної поліції України, яка проявилася у порушенні правил дорожнього руху із наслідками у вигляді вчинення дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої мало місце значне пошкодження транспортного засобу, допущення такої події на службовому транспортному засобі, в стані алкогольного сп`яніння, при виконанні службових обов`язків і в робочий час, в сукупності обставин справи є такими, що підривають авторитет поліції.

В рамках службового розслідування також взято до уваги довідку КНП «Обласна клінічна лікарня Івано-Франківської обласної ради» (до відділення якої був доставлений позивач в результаті ДТП) від 04.02.2021, згідно якої у ОСОБА_1 виявлено алкогольне сп`яніння 1,84 проміле.

Позивач даний факт заперечує, вказуючи на те, що даний заклад не входить в перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду на стан сп`яніння водіїв (а.с.48). При цьому, позивач зазначає, що до уваги слід брати довідку КНП «Прикарпатський наркологічний центр Івано-Франківської обласної ради», до відділення якого він цього ж дня звернувся самостійно, де було встановлено відсутність алкогольного сп`яніння позивача (а.с.61).

Суд зауважує, що згідно довідки КНП «Прикарпатський наркологічний центр Івано-Франківської обласної ради» час проходження позивачем медичного огляду на стан сп`яніння зазначений 21:30, тобто через 4 (чотири) години від моменту скоєння ДТП.

В силу п.9 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015, вказана довідка не може бути достовірним доказом в цій справі на підтвердження відсутності в позивача стану алкогольного сп`яніння, оскільки достовірність результату огляду може мати місце не пізніше двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

До того ж згідно пояснень лікарів Василечка В.І. та Паскара С.М. , отриманих під час службового розслідування, внаслідок огляду позивача в медичному закладі, окрім зафіксованого стану алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестера «Драгер», такий стан спостерігався виходячи з візуального огляду, а також підтверджувався його поведінкою, характерною для осіб, що перебувають у стані алкогольного сп`яніння.

Важливим є також той факт, що огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 проведений з використанням газоаналізатора «Драгер 5820», за наявності сертифікату відповідності та свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки (а.с.151-153).

Таким чином, будь-яких доказів, які б спростовували висновки службового розслідування, проведеного відносно позивача, останнім під час розгляду справи не надано.

Отже, враховуючи встановлені обставини та оцінюючи дії, що ставляться в провину позивачеві, суд погоджується із висновком службового розслідування, яким встановлені достатні підстави для застосування до позивача такого виду дисциплінарного стягнення як звільнення з поліції.

За приписами ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи викладене, суд погоджується з висновками відповідача, що дії позивача, які виразилися в допущенні поведінки, яка несумісна із званням поліцейського, не виконанні вимог Закону України "Про Національну поліцію" в частині неухильного дотримання Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, Правил етичної поведінки поліцейських, що підтверджується матеріалами справи, є проступком несумісним з перебуванням на службі в поліції.

Аналіз матеріалів службового розслідування по факту порушення позивачем службової дисципліни, свідчить про те, що при визначенні дисциплінарного стягнення позивачу звільнення зі служби, відповідач, врахувавши обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, його поведінку під час з`ясування обставин її вчинення, вважав, що проступок позивача відноситься до важких, оскільки порочить високе звання поліцейського та підриває авторитет Національної поліції України.

Згідно із підпунктом 6 частини 1 статті 77 Закону "Про національну поліцію", поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Суд вважає, що застосований до позивача крайній захід дисциплінарного впливу -звільнення зі служби, визначений відповідачем з врахуванням всіх обставин проступку, його наслідків, характеризуючих даних позивача, а також його відношення до вчиненого та є співмірним правопорушенню.

Слід також відмітити, що судом в межах розгляду цієї справи не досліджується питання наявності або відсутності вини в діях позивача щодо вчинення адміністративного правопорушення, а надано правову оцінку обставинам наявності або відсутності вчинення ним дисциплінарного проступку. При цьому, суд наголошує що наявність факту притягнення до адміністративної відповідальності або відсутність такого факту не спростовує можливості притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності за наявності відповідних підстав.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини не є порушенням статті 6 Конвенції притягнення до дисциплінарної відповідальності на основі відомостей про факти, що встановлені у кримінальному провадженні, якщо такі відомості аналізувалися під кутом зору правил службової етики, навіть якщо особа була у кримінальному провадженні виправданою (див. mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 06.10.1982 у справі «X. v. Austria» про неприйнятність заяви № 9295/81) чи таке провадження було закрите (див. mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 07.10.1987 у справі «C. v. the United Kingdom» про неприйнятність заяви № 11882/85).

Гарантована пунктом 2 статті 6 Конвенції презумпція невинуватості застосовується до процедури, яка за своєю суттю є кримінальною, і в межах якої суд робить висновок про вину особи саме у кримінально-правовому сенсі (рішення Європейського суду з прав людини від 11.02.2003 у справі «Ringvold v. Norway», заява № 34964/97). Відтак, зазначена гарантія не може бути поширена на дисциплінарні й інші провадження, які згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції охоплюються поняттям спору щодо прав та обов`язків цивільного характеру.

Так, вирішення питання про правомірність притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності передбачає необхідність з`ясувати саме наявність складу дисциплінарного проступку в його діяннях, незалежно від того, яку кримінально-правову кваліфікацію ці ж самі діяння отримали в рамках кримінального провадження та які наслідки, у підсумку, настали для такої особи.

Однією із загальних рис дисциплінарної відповідальності, якою вона відрізняється від інших видів юридичної відповідальності, є можливість її застосування без рішення суду на підставі вчинення дисциплінарного проступку.

На відміну від адміністративної відповідальності, дисциплінарна відрізняється тим, що підставою її застосування завжди є порушення встановленої організації праці або порушення загальновстановлених зобов`язань, які можуть бути передбачені службовими обов`язками суб`єкта проступку.

Відтак, наявність справи про адміністративне правопорушення стосовно особи поліцейського, не виключає можливості застосування стосовно нього звільнення у разі встановлення службовою перевіркою дій, що підривають авторитет поліції в очах громадськості і є несумісним з подальшим проходженням служби.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним судом у постанові від 12 квітня 2018 року у справі № 815/3636/15.

Одночасно, суд зазначає, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки. Професійний обов`язок поліцейського полягає в безумовному виконанні закріплених законами та іншими нормативно-правовими нормами та Присягою поліцейського завдань щодо захисту особистої безпеки громадян. Поліцейський як представник держави зобов`язаний постійно на належному рівні виконувати покладені на поліцію повноваження, сприяти припиненню вчинення правопорушень, з честю та гідністю поводити себе як в службовий, так і позаслужбовий час, з метою недопущення зниження рівня авторитету та довіри громадян до Національної поліції України.

Застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням певних обставин та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 07.03.2019 по справі №819/736/18 (адміністративне провадження №К/9901/69758/18).

Службовим розслідуванням встановлено недотримання позивачем обмежень і заборон, порушення службової дисципліни, що виразилося у вчиненні діяння, яке викликало суспільний резонанс (а.с.134-136) та негативно впливає на довіру населення до органів і підрозділів поліції та як наслідок зменшує її.

Європейським судом з прав людини у рішенні від 12 січня 2012 року в справі "Горовенки та Бугара проти України" (заяви №№ 36146/05 та 42418/05 пункт 28) зазначено, що від держав очікується встановлення високих професійних стандартів у рамках їх правоохоронних систем і забезпечення того, щоб особи, які перебувають на службі в таких системах, відповідали необхідним критеріям.

Зазначені вище обставини дають підстави вважати, що позивачем вчинено проступок, який є несумісним з подальшим проходженням служби, що виразилося у недотриманні принципів діяльності поліції та вчиненні дій не сумісних з вимогами, що пред`являються до професійно-етичних якостей поліцейського.

При цьому, звільнення зі служби, як вид стягнення, може провадитися як за систематичне порушення дисципліни, так і за вчинення проступку, несумісного з перебуванням на службі в Національній поліції України.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що в діях позивача були наявні порушення вимог Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, Закону України "Про дорожній рух", Закону України "Про Національну поліцію", Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII та Правила етичної поведінки поліцейських, затверджені наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, тобто, вчинено дисциплінарний проступок, що виразився у порушенні службової дисципліни - недотриманні принципів діяльності поліції та вчиненні дій не сумісних з вимогами, що пред`являються до професійно-етичних якостей поліцейського, що призвело до приниження авторитету органу Національної поліції.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що при винесенні оскаржених наказів, відповідач діяв в межах та у спосіб, що передбачені діючим законодавством із дотриманням критеріїв правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, передбачених частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку із чим позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Зважаючи на те, що позовні вимоги про поновлення позивача на посаді та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу є похідними від вимог про скасування наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності та звільнення позивача зі служби, то підстави для їх задоволення також відсутні.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують.

Згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

У адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що підстави для задоволення адміністративного позову відсутні.

Оскільки в задоволенні позову відмовлено, згідно приписів статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України підстави для стягнення судових витрат з відповідача у суду також відсутні.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , АДРЕСА_1 ) в інтересах якого діє адвокат Голуб Григорій Степанович до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області (, вул.Академіка Сахарова,15, м.Івано-Франківськ) про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення коштів, відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається через Івано-Франківський окружний адміністративний суд або безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя /підпис/ Могила А.Б.

Рішення складене в повному обсязі 27 вересня 2021 р.