Справа № 240/796/21
Суддя: Чернова Ганна Валеріївна
Дата ухвалення: 2021-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2021 року м. Житомир справа № 240/796/21

категорія 109020100

Житомирський окружний адміністративний суд у складі: судді Чернової Г.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Любарської селищної ради Любарського району Житомирської області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Любарської селищної ради Любарського району Житомирської області, в якому просить:

- визнати протиправною діяльність Любарської селищної ради Любарського району Житомирської області щодо неприйняття рішення про надання дозволу на замовлення проекту із землеустрою щодо відведення йому у власність земельної ділянки площею 1.0015 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земельної ділянки розташованої на території Меленецького старостинського округу Любарської селищної ради Житомирської області;

- зобов`язати Любарську селищну раду Любарського району Житомирської області повторно розглянути клопотання про надання дозволу на замовлення проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні, та за відсутності визначених законом підстав для відмови, прийняти рішення про надання дозволу на розроблення проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 1.0015 га для ведення особистого селянського господарства.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що звернувся до відповідача із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 1,0015 га для ведення особистого селянського господарства, на території Меленецького старостинського округу Любарська селищна рада Любарського р-ну Житомирської області. Однак, відповідач рішенням 34 сесії 8 скликання №1189 самостійно зменшив розмір земельної ділянки, яку позивач мав намір набути у власність на безоплатній основі з 1,0015 га до 0,01 га. Позивач вважає рішення відповідача таким, що суперечить нормам чинного законодавства і порушує його права.

Ухвалою суду від 10.02.2021 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження по справі, розгляд ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження.

18.03.2021 відповідач подав до суду відзив, у якому позов не визнав та зазначив, що Любарська сільська рада, розглядаючи заяву позивача діяла в межах норм чинного законодавства та в інтересах місцевої громади, оскільки законодавством встановлено лише максимальний розмір земельної ділянки, що може бути виділено, а не її обов`язковий розмір. Пропозиція щодо надання позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, винесена депутатами сільської ради під час обговорення звернення позивача на пленарному засіданні, що відповідає чинному законодавству України.

Суд, перевіривши матеріали справи, повно та об`єктивно оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 11.08.2020 ОСОБА_1 звернувся з заявою до відповідача в якій просив надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення частини сформованої земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0201 з правом передачі у власність площею 1,0015 га. для ведення особистого селянського господарства на території Меленецького старостинського округу Любарська селищна рада, Любарського району, Житомирської області.

Рішенням 34 сесії 8 скликання Любарської селищної ради від 28.09.2020 № 1189 "Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок комунальної власності в межах та за межами населених пунктів " позивачу надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,01 га для ведення особистого селянського господарства.

Не погодившись з таким рішенням, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Стаття 14 Конституції України гарантує право власності на землю. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частина 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Підстави набуття права на землю із земель державної та комунальної власності визначенні у статті 116 Земельного кодексу України.

Так, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом (ч.ч. 1, 2, 3 ст. 116 ЗК України).

У статті 121 ЗК України передбачено норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам, зокрема, для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

З огляду на це, позивач, який є громадянином України, має право на набуття права власності на земельну ділянку для особистого селянського господарства.

Підставою для набуття прав на земельну ділянку є відповідне рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування. Водночас, ухвалення рішення є результатом певної правової процедури, яка йому передує.

Порядок передачі земельних ділянок у власність громадян врегульовано ст.118 Земельного кодексу України відповідно до частин 6-7 якої громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення, серед іншого, особистого селянського господарства, у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

У частині сьомій статті 118 ЗК України зазначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

У цій же частині статті 118 ЗК України наведено два альтернативні варіанти правомірної поведінки органу, у разі звернення до нього особи з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою: а) надати дозвіл; б) надати мотивовану відмову у наданні дозволу.

Дозвіл або відмова у його наданні є змістом відповідного індивідуального правового акту, а не листа.

Відповідно до частини першої статті 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Повноваження відповідних органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або користування та порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування встановлені статтями 118, 122, 123 Земельного кодексу України, статтями 26, 33, 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Згідно з п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" питання з приводу земельних відносин вирішується виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради.

Відповідно до ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Отже, питання щодо передачі земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства Вільшанської сільської ради є повноваженнями сільської ради, що реалізовується шляхом розгляду на засіданнях сільської ради, за результатами яких приймаються рішення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до Любарської селищної ради із заявою від 11.09.2020, в якій просив надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки розміром 1,0015 гектара для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться на території Меленецького старостинського округу Любарська селищна рада, Любарського р-ну, Житомирської області.

Суд зауважує, що відповідач, розглядаючи заяву ОСОБА_1 повинен був прийняти одне з двох рішень: надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надати мотивовану відмову у його наданні.

При цьому, рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або про відмову в його наданні повинне оформлятися розпорядчим індивідуальним правовим актом у формі рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач розглянув заяву ОСОБА_1 лише частково, та рішенням від 28.09.2020 № 1189 надав дозвіл гр. ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 0,01 гектара відповідно до доданих графічних матеріалів.

При цьому, інша частина вимог заяви ОСОБА_1 , а саме стосовно надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 0,9915 га була залишена відповідачем поза увагою, та з цього приводу не було прийнято жодного рішення, ані про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, ані вмотивованої відмови у його наданні.

Відсутність належним чином оформленого рішення Любарської селищної ради про надання дозволу або про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки після спливу встановленого законом місячного строку розгляду клопотання особи, свідчить про те, що орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен ухвалити за законом.

З таких обставин має місце протиправна бездіяльність Любарської селищної ради стосовно розгляду заяви ОСОБА_1 від 11.09.2020 в частині вимог про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки розміром 0.9915 гектара для ведення особистого селянського господарства.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 5 КАС України способом захисту прав особи від протиправної бездіяльності є визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Оскільки протиправна бездіяльність відповідача полягає у неприйнятті ним жодного з тих рішень, які передбачені у частині шостій статті 118 ЗК України, у визначений законом строк, належним способом захисту прав позивача є зобов`язання Любарської селищної ради прийняти відповідне рішення, тобто рішення про надання або рішення про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

Частиною десятою статті 118 ЗК України визначено, що відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Згідно з ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб правового захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Отже, з метою повного та належного захисту прав позивача, відповідно до частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправною бездіяльність Любарської селищної ради щодо не прийняття рішення за наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 від 11.09.2020 в частині надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 0,9915 га для ведення особистого селянського господарства, на території Меленецького старостинського округу Любарська селищна рада, Любарського району Житомирської області; зобов`язати Любарську селищну раду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 11.09.2020 в частині вимог про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 0,9915 га для ведення особистого селянського господарства, на території Меленецького старостинського округу Любарська селищна рада, Любарського району, Житомирської області, та прийняти рішення по вказаній заяві з урахуванням правової оцінки, наданої судом.

Стосовно розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 908,00 грн., відповідно до квитанції №79від 15.01.2021.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи часткове задоволення позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати на сплату судового збору в розмірі 908.00 грн.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , і.н. НОМЕР_1 ) до Любарської селищної ради Любарського району Житомирської області (вул. Незалежності, 38, Любар, Житомирська область, 13100, ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Любарської селищної ради Любарського району Житомирської області щодо не прийняття рішення за наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 від 11.09.2020 в частині надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 0,9915 га для ведення особистого селянського господарства, на території Меленецького старостинського округу Любарська селищна рада, Любарського району, Житомирської області.

Зобов`язати Любарську селищну раду Любарського району Житомирської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 11.09.2020 в частині вимог про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 0,9915 га для ведення особистого селянського господарства, на території Меленецького старостинського округу Любарська селищна рада, Любарського району, Житомирської област, та прийняти рішення по вказаній заяві з урахуванням правової оцінки, наданої судом.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Любарської селищної ради Любарського району Житомирської області витрати на сплату судового збору у розмірі 908,00 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.В. Чернова