Справа № 460/1152/21
Суддя: Д.П. Зозуля
Дата ухвалення: 2021-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про залишення позову без розгляду в частині позовних вимог
24 вересня 2021 року м. Рівне №460/1152/21
Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Зозулі Д.П., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_1 в інтересах дитини ОСОБА_2 до Управління соціального захисту населення Дубровицької районної державної адміністрації про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинення певних дій,
ОСОБА_1 в своїх інтересах та в інтересах дитини ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Управління соціального захисту населення Дубровицької районної державної адміністрації, в якому просить суд :
визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо зняття з обліку як отримувача виплат, коли дію ст. 37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" було зупинено та не поставлено на облік, коли дію статті відновлено;
визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати відповідно до статті 37 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи їй та неповнолітній дитині щомісячної грошової допомоги, у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства; зобов`язати відповідача провести нарахування та виплату щомісячної грошової допомоги, у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, встановленої статтею 37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в розмірі 40% від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на відповідний рік, з 01.01.2020.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач та неповнолітня дитина мають статус осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, проживають на території, яку відповідно до Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.1991 № 106, віднесено до зони гарантованого добровільного відселення, та у спірний період має право на отримання щомісячної грошової допомоги, у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства у розмірах, визначених ст. 37 Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а не постановою Кабінету Міністрів України.
У заяві про поновлення строків звернення до суду позивачем вказано, що про відповідні виплати дізнався лише з відповіді відповідача. При цьому, з покликанням на ч.2 ст.46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" позивач стверджує, що обмеження чи строків позовної давності не існує. Також позивач звертає увагу на те, що несвоєчасне звернення до суду з даним позовом було зумовлене обмеженнями, встановленими у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19). Тобто, фактично позивач вказує про дотримання строку звернення до суду з цим позовом, оскільки такий позов може бути поданий без обмеження будь-яким строком.
Ухвалою суду від 01.03.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні).
Відповідно до вимог статті 263 КАС України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.
Оскільки розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), то відповідно до вимог частини четвертої статті 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Розглянувши письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позовну заяву слід залишити без розгляду в частині позовних вимог, з огляду на таке.
Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Для реалізації конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб`єктів у сфері управлінської діяльності в Україні створено систему адміністративних судів.
Порядок здійснення судочинства в адміністративних судах визначає КАС України, частиною першою статті 5 якого визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Частина перша статті 118 КАС України визначає, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких учиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.
Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.
Відповідно до частини першої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Згідно із частиною другою статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Вважливо зазначити, що предметом позову в категорії справ стосовно соціального захисту є дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, пов`язані з соціальними виплатами, які можуть бути регулярними, періодичними, одноразовими, обмеженими в часі платежами, а тому строк на соціальний захист та строки звернення до суду залежать також від виду відповідного платежу як форми соціального захисту з боку держави.
За приписами частини третьої статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Так, під поняттям дізнався необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.
Поняття повинен був дізнатися необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 № 340/1019/19).
Суд звертає увагу, що Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-XII (далі - Закон № 796) не встановлює спеціального строку звернення до суду за захистом порушеного права на отримання щомісячної грошової допомоги у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, а відтак у спірних правовідносинах застосуванню підлягає шестимісячний строк звернення до суду, визначений частиною другою статті 122 КАС України, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Більше того, суд роз`яснює, що грошова допомога, передбачена статтею 37 Закону № 796, спрямована компенсувати громадянам втрати, які ті зазнали у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Тобто, вказана грошова допомога не відноситься до соціальних виплат та допомог, що є основним джерелом існування.
З огляду на вказане вище, при вирішенні даного спору не можуть застосовуватися строки звернення до суду, передбачені чинним законодавством для вирішення спорів пов`язаних з отриманням соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, як от заробітна плата, пенсія та інші.
Право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.
Як свідчать матеріали справи, позивач звернувся до суду з даним позовом 18.02.2021, що стверджується вхідною датою штемпеля суду, при оформленні позовної заяви, тобто поза межами шестимісячного строку звернення до суду.
Суд констатує, що отримання стороною позивача листа сторони відповідача у відповідь на її заяву не змінює момент, з якого сторона позивача повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли сторона позивача почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в даному випадку, оскільки такі дії сторона позивача почала вчиняти більше ніж через два роки після того, як виплату такої грошової допомоги не було поновлено не зважаючи на Рішення Конституційного Суду України №6-р/2018 від 17.07.2018.
Щодо посилання позивача на положення ст. 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", то таке є безпідставним, оскільки за змістом наведених норм строк давності не застосовується лише до вимог щодо нарахованих пенсій, в спірних же правовідносинах предметом спору є питання виплати грошової допомоги у зв`язку із обмеженим споживанням продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Крім того, суд зазначає, що покликання позивача на запровадження на території України карантину, суд вважає безпідставними, оскільки карантин на території України було запроваджено лише з березня 2020 року, а до запровадження карантину у позивача було достатньо часу для своєчасного звернення до суду з цим позовом.
За таких обставин, причини пропуску строку звернення до суду, в частині позовних вимог щодо визнання бездіяльності протиправною щодо виплати грошової допомоги та зобов`язання вчинення певних дій з 17.07.2018 по 17.08.2020, не можуть вважатися поважними.
Як наслідок за наведених обґрунтувань, позовна вимога про визнання протиправною бездіяльності Управління соціального захисту населення щодо зняття з обліку позивача, як отримувача виплат, коли дію ст.37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" було зупинено та не поставлення на облік, коли рішенням Конституційного Суду України з 17.07.2018 по 17.08.2020 відновлено дію ст.37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", також підлягає залишенню без розгляду.
Пунктом 8 ч.1 ст.240 КАС України визначено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.
Керуючись статтями 240, 241, 256, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
У Х В А Л И В :
Позов ОСОБА_1 в своїх інтересах та в інтересах дитини ОСОБА_2 до Управління соціального захисту населення Дубровицької районної державної адміністрації залишити без розгляду, в частині позовних вимог:
- визнання протиправною бездіяльність Управління соціального захисту населення Дубровицької районної державної адміністрації, щодо зняття з обліку ОСОБА_1 та дитини ОСОБА_2 , як отримувача виплат, коли дію ст.37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" було зупинено та не поставлення облік, коли рішенням Конституційного Суду України з 17.07.2018 відновлено дію ст.37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та визнання протиправною бездіяльності Управління соціального захисту населення Дубровицької районної державної адміністрації, яка призвела до не нарахування та невиплати ОСОБА_1 та дитині ОСОБА_2 з 01.01.2020 по 17.08.2020 щомісячної грошової допомоги у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства встановленої ст.37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", як потерпілий, який проживає у зоні гарантованого добровільного відселення у розмірі 40% від прожиткового мінімуму для працездатних осіб;
- зобов`язання Управління соціального захисту населення Дубровицької районної державної адміністрації провести нарахування та виплату ОСОБА_1 та дитині ОСОБА_2 з 01.01.2020 по 17.08.2020 щомісячної грошової допомоги у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства встановленої ст.37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі, що дорівнює 40% від прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Повну ухвалу суду складено 24 вересня 2021 року

Суддя Д.П. Зозуля