Справа № 520/8074/21
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2021-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2021 р. Справа № 520/8074/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: П`янової Я.В. , Любчич Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.06.2021 (головуючий суддя І інстанції: Зінченко А.В.) по справі № 520/8074/21

за позовом ОСОБА_1

до Управління соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради

про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з позовом , в якому просила:

визнати протиправною відмову Управління соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради у встановленні статусу та видачі «Посвідчення члена сім`ї загиблого» відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Управління соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради видати ОСОБА_1 «Посвідчення члена сім`ї загиблого»;

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 07.06.2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просила його скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначила, що при вирішенні справи судом першої інстанції не вірно надана оцінка доказам, а саме рішенню Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 21.02.2021р. у справі №645/6031/20, яким встановлено факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 з загиблим військовослужбовцем ОСОБА_2 без реєстрації шлюбу з березня 2015 року по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , ведення спільного господарства, виховання дитини ОСОБА_2 від першого шлюбу, а також не врахововано рішення Конституційного Суду України від 03.06.1999 №5-рп/99.

Зазначає, що вона є членом сім`ї загиблого в авіакатастрофі літака Ан -26 ЗС України військовослужбовця ОСОБА_2 , на якого поширюється чинність Законів №3551-ХІІ та № 2011-ХІІ , повністю перебувала на утримання свого чоловіка, оскільки займалася вихованням його сина, інваліда дитинства (ДЦП) , має право на відповідний соціальний захист та пільги, а тому відмова в наданні їй "Посвідчення члена сім`ї загиблого" є неправомірною.

Відповідач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалася.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції розглянув справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно з ч. 4 ст.229 КАС України при розгляді справи в порядку письмового провадження, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено апеляційним судом, що старший бортовий механік авіаційного загону пошуково-рятувального забезпечення транспортної авіаційної ескадрильї прапорщик ОСОБА_2 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .

З 01.09.20р. ОСОБА_2 , терміном на 3 доби до штабу ООС, згідно розпорядження ОКП ООС від 29.08.20р., відряджено для виконання бойових завдань в зоні ООС, згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №166 від 01.09.20р. (а.с. 23).

Відповідно до витягу з наказу командувача об`єднаних сил (по стройовій частині) №236/дск від 23.09.20р. прапорщика ОСОБА_2 , старшого бортового механіка авіаційного загону пошуково-рятувального забезпечення транспортної авіаційної ескадрильї військової частини НОМЕР_1 , вважати таким, що був залучений до складу сил та засобів здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях та брав безпосередню участь в операції об`єднаних сил, з метою виконання службових (бойових) завдань (а.с. 24).

В період з 01.09.20р. прапорщик ОСОБА_2 брав участь у здійсненні заходів у м. Краматорськ Донецької області із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпечення їх здійснення, перебування безпосередньо в районах та в період зазначених заходів, набув підстави для надання йому статусу учасника бойових дій, що вбачається з довідки №1045 від 23.09.2020р. військової частини НОМЕР_1 (а.с.22)

25.09.2020р. ОСОБА_2 загинув внаслідок аварії на повітряному транспортному засобі, отримавши термічний опік 90% тіла, причина смерті пов`язана з виконанням обов`язків військової служби, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 03.10.2020, витягом з протоколу №464 від 15.10.20р. засідання 12 регіональної військово-лікарняної комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишніх військовослужбовців (а.с. 26,28).

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 №44-РС від 15.10.20р. прапорщика ОСОБА_2 , старшого бортового механіка авіаційного загону пошуково-рятувального забезпечення транспортної авіаційної ескадрильї виключено зі списків особового складу Збройних Сил України у зв`язку зі смертю (а.с. 25).

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 23.02.2021р. у справі №645/6031/20 встановлено факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 разом з ОСОБА_2 без реєстрації шлюбу з березня 2015 року по день смерті ОСОБА_2 - 25.09.2020 року. (а.с. 16-18)

12.04.2021р. ОСОБА_1 звернулася до відповідача з заявою щодо надання їй статусу члена сім`ї загиблого військовослужбовця та видачі відповідного посвідчення.

Листом від 23.04.2021р. №У-8-201/0/326-21-220/0/540-21 Управління соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради відмовило позивачу у наданні їй статусу члена сім`ї загиблого, оскільки вона не перебувала з ОСОБА_2 у шлюбі і, відповідно, вони не мали статус подружжя. (а.с. 14-15)

Вважаючи таку відмову відповідача протиправною, позивач звернулась до суду з цим позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з правомірності рішення Управління щодо відмови у задоволенні заяви позивача про надання їй статусу члена сім`ї загиблого військовослужбовця та видачі «посвідчення члена сім`ї загиблого».

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до абзацу 8 пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (Закон №3551-ХІІ) чинність цього Закону поширюється на сім`ї військовослужбовців (резервістів, військовозобов`язаних) Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовців військових прокуратур, осіб рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейських, осіб рядового, начальницького складу, військовослужбовців Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, та загинули (пропали безвісти), померли внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, у забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.

У абзаці 16 пункту 1 статті 10 Закону №3551-ХІІ визначено, що до членів сімей загиблих (тих, які пропали безвісти) військовослужбовців, партизанів та інших осіб, зазначених у цій статті, належать: утриманці загиблого або того, хто пропав безвісти, яким у зв`язку з цим виплачується пенсія; батьки; один з подружжя, який не одружився вдруге, незалежно від того, виплачується йому пенсія чи ні; діти, які не мають (і не мали) своїх сімей; діти, які мають свої сім`ї, але стали особами з інвалідністю до досягнення повноліття; діти, обоє з батьків яких загинули або пропали безвісти.

Згідно абзацу 9 пункту 1 цієї статті порядок надання статусу особи, на яку поширюється чинність цього Закону, особам, зазначеним в абзацах п`ятому - восьмому цього пункту, визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до абзацу 5 пункту 2 Порядку надання статусу особи, на яку поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», деяким категоріям осіб (затв. постановою Кабінету Міністрів України від 23.09.2015р. №740) статус особи, на яку поширюється чинність Закону, згідно з цим Порядком надається сім`ям військовослужбовців (резервістів, військовозобов`язаних) і працівників Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, військовослужбовців військових прокуратур, осіб рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції ДФС, поліцейських, осіб рядового, начальницького складу, військовослужбовців, працівників МВС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, ДСНС, Державної кримінально-виконавчої служби, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет і територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, та загинули (пропали безвісти), померли внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.

Пунктом 3 цього Порядку №740 передбачено, що до членів сімей загиблих, померлих (тих, що пропали безвісти) осіб, зазначених у пункті 2 цього Порядку, належать: утриманці загиблого або того, хто пропав безвісти, яким у зв`язку з цим виплачується пенсія; батьки; один з подружжя, який не одружився вдруге, незалежно від того, виплачується йому пенсія чи ні; діти, які не мають (і не мали) своїх сімей; діти, які мають свої сім`ї, але стали особами з інвалідністю до досягнення повноліття; діти, обоє з батьків яких загинули або пропали безвісти.

Відповідно до пункту 7 Порядку №740 посвідчення з написом «Посвідчення члена сім`ї загиблого» видається відповідно до Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 р. №302.

Пунктом 2 цього Положення №302 передбачено, що посвідчення є документом, що підтверджує статус ветеранів війни та інших осіб, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», на основі котрого надаються відповідні пільги і компенсації.

Згідно з пунктом 4 Положення №302 особам, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (стаття 10 зазначеного Закону) видаються посвідчення з написом «Посвідчення члена сім`ї загиблого».

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що у Законі України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» визначено, що до членів сім`ї загиблих військовослужбовців належать один з подружжя, який не одружився вдруге, до яких жінка чи чоловік, які проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу , не належать.

Встановлення в судовому порядку факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без шлюбу і визнання за її учасниками статусу члена сім`ї не легітимізує і не може легітимізувати правове становище неодруженої сімейної пари як подружньої, оскільки за законом подружжя утворюється не від тривалості чи стійкості взаємин, а після реєстрації шлюбу в державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Як вірно встановлено судом, позивач хоч і проживала спільно з загиблим військовослужбовцем, однак у зареєстрованому шлюбі з ним, на час його загибелі, не перебувала, статус члена його сім`ї не мала, а тому суд першої інстанції обгрунтовано дійшов висновку щодо правомірності відмови відповідача у встановленні позивачу такого статусу та прийняв рішення про відмову у задоволенні позову.

Посилання апелянта на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 23.02.2021р. у справі №645/6031/20, яким встановлено факт проживання однією сім`ю з ОСОБА_2 правомірно не взято до уваги судом, оскільки встановлення такого факту не є безумовною підставою для набуття статусу члена сімї загиблого.

Також, колегія суддів враховує правову позицію викладену в постанові Верховного Суду України від 10.03.2012 № 21-615а14, в якій зазначено :

"У повсякденному житті може скластися правова ситуація, коли жінка та чоловік проживають разом, ведуть спільне господарство, разом виховують дітей, ведуть спільний побут, набувають певних взаємних прав та обов`язків, притаманних сім`ї. Але при цьому вони не перебувають у шлюбі. В окремих сферах правовідносин (житлових, цивільно-майнових, сімейних, трудових та інших) такі відносини можуть підпадати під поняття сім`ї, а її учасники визнаватися членами сім`ї, яким з огляду на об`єктивну відмінність їх змісту у відповідних галузях законодавства надаються або не надаються (обмежуються) відповідні права та обов`язки.

ОСОБА_3 такі відносини подібні до шлюбних. Однак попри цю схожість, вони не уподібнюються (не ототожнюються) з ними, і жінка та чоловік, які утворили неодружену сімейну пару та за певних унормованих правовідносин можуть вважатися членами сім`ї, що не є рівнозначним поняттям «чоловік» та «дружина», позаяк саме цими термінами закон персоніфікує кожного з подружжя як суб`єкта правовідносин між собою»

Колегія суддів відхиляє посилання позивача на правові позиції, викладені Верховним Судом у постанові від 15.08.2019р. №588/350/15 та постанові від 30.10.2019р. по справі №643/6799/17, оскільки встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу не є безумовною умовою для набуття статусу члена сім`ї загиблого.

Посилання апелянта, що не врахування судом перебування позивача на утриманні свого чоловіка ОСОБА_2 , виховання його неповнолітнього сина, що згідно рішення Конституційного Суду України від 03.06.1999р. №5-рп/99 відносить її до члена сімії, що перебуває на утриманні військовослужбовця, колегія суддів вважає не доведеним, оскільки жодних належних та допустимих доказів вказаних обставин, ні суду першої, ні суду апеляційної інстанції не надано.

Посилання позивача на рішення Конституційного Суду України від 03.06.1999р. №5-рп/99 також є безпідставним, оскільки за роз`ясненнями, які надав Конституційний Суд України у цьому рішенні, умови постійного проживання і ведення спільного господарства розширюють коло членів сім`ї загиблого військовослужбовця лише в частині тих родичів, які не належать до близьких (неповнорідні брати, сестри; зять, невістка; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки та інші).

Крім того, Верховний Суд у постанові від 09.09.2020р. у справі №205/5929/17 (2-а/205/214/17) висловив позицію, відповідно до якої Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» не містить відсилки на застосування до правовідносин, пов`язаних із наданням групі осіб відповідних пільг і компенсацій у разі загибелі військовослужбовця, положень Сімейного кодексу України, і колегія суддів не вбачає підстав для відступу від таких висновків.

При вирішенні даної справи, судом апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України враховані висновки Верховного Суду викладені в постанові від 19.03.2021 по справі № 1840/2940/18.

Під час апеляційного провадження, судом не встановлено порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Таким чином, враховуючи викладене вище, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийнятим на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та є таким, що ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням того, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін, відсутні правові підстави, в розумінні ст.139 КАС України, для розподілу судових витрат.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.06.2021 по справі № 520/8074/21 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді Я.В. П`янова Л.В. Любчич