Справа № 620/1983/20
Суддя: Тихоненко О.М.
Дата ухвалення: 2021-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

28 вересня 2021 року м. Чернігів Справа № 620/1983/20

Чернігівський окружний адміністративний суд під головуванням судді Тихоненко О.М., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у справі №620/1983/20,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , заявник) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі ГУ ПФУ в Чернігівській області, відповідач) про визнання протиправними дій відповідача щодо відмови здійснити позивачу перерахунок та виплату пенсії за віком з урахуванням пільг по обчисленню середнього заробітку згідно статті 57 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи за період роботи з 13.05.1986 по 31.05.1986 в населених пунктах в зоні відчуження в м. Чорнобилі на підставі довідки ДП НАК Надра України Чернігівнафтогазгеологія № 124/12 від 14.09.2018 та зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії за віком на підставі довідки ДП НАК Надра України Чернігівнафтогазгеологія № 124/12 від 14.09.2018 про заробітну плату позивача за період роботи з 13.05.1986 по 31.05.1986 в населених пунктах в зоні відчуження в м. Чорнобилі з урахуванням проведених раніше виплат пенсії.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 08.07.2020 у справі №620/1983/20, позов було задоволено повністю: визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо відмови здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії за віком з урахуванням пільг по обчисленню середнього заробітку згідно статті 57 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи за період роботи з 13.05.1986 по 31.05.1986 в населених пунктах в зоні відчуження в м. Чорнобилі на підставі довідки ДП НАК Надра України Чернігівнафтогазгеологія № 124/12 від 14.09.2018; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії за віком на підставі довідки ДП НАК Надра України Чернігівнафтогазгеологія № 124/12 від 14.09.2018 про заробітну плату ОСОБА_1 за період роботи з 13.05.1986 по 31.05.1986 в населених пунктах в зоні відчуження в м. Чорнобилі з урахуванням проведених раніше виплат пенсії.

Позивачем подано до суду заяву про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення. Вказана заява обґрунтована тим, що на даний час рішення суду не виконано.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 07.09.2021 призначено до розгляду дану заяву в письмовому провадженні.

Відповідачем надано пояснення на заяву, в яких зазначає про відсутність підстав для її задоволення в зв`язку з необгрунтованістю.

Вирішуючи вказану заяву, суд зважає на наступне.

В силу ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку; контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ст.14 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Аналогічні положення містяться в ст.370 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення (абзац третій п.2.1 мотивувальної частини Рішення від 26.06.2013 №5-рп/2013). Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п.2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п.3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 №11-рп/2012).

На підставі аналізу ст.3, ст.8, ч.1 та ч.2 ст.55, ч.1 та ч.2 ст.129-1 Конституції України в системному взаємозв`язку Конституційний Суд України в п.2.1 мотивувальної частини Рішення від 15.05.2019 №2-р(II)/2019 констатував, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.

Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених ст.129-1 Конституції України, ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст.14 та ст.370 Кодексу адміністративного судочинства України.

З метою забезпечення виконання судового рішення ст.382 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено дві форми судового контролю за виконанням судового рішення: 1) зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання рішення суду; 2) накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штрафу в сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Так, згідно з положеннями ч.1 та ч.2 ст.382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати в установлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Суд зазначає, що встановлення судового контролю залежить від обставин, зокрема, наявності суттєвих перешкод у реалізації виконання судового рішення.

Як слідує з матеріалів заяви, останні не містять доказів існування перешкод у реалізації виконання судового рішення, що дає підстави для висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 .

Таким чином, у задоволенні заяви ОСОБА_1 слід відмовити повністю.

Керуючись статтею 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у справі №620/1983/20 відмовити повністю.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її підписання та може бути оскаржена в порядку, встановленому ст. 294-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст ухвали суду складено 28.09.2021.

Суддя О.М. Тихоненко