Справа № 340/5200/21
Суддя: Р.В. Жук
Дата ухвалення: 2021-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2021 року м. Кропивницький справа № 340/5200/21

Суддя Кіровоградського окружного адміністративного суду Жук Р.В., розглянувши матеріали адміністративної справи

за позовомОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 )
до третя особаВідділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (25006, м. Кропивницький, вул. Дворцова, 6/7, код ЄДРПОУ - 43314918) Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (вул. Соборна, 7-а, м. Кропивницький, Кіровоградська область, 25009, код ЄДРПОУ - 20632802)
провизнання протиправною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження, -

ВСТАНОВИВ:

І. Зміст позовних вимог.

ОСОБА_1 звернулась до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову головного державною виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південію-Східтіого міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Борисенко Любов Петрівни про закінчення виконавчого провадження №64321404 від 10 серпня 2021 року з примусового виконання виконавчого листа №340/2208/20, виданого Кіровоградським окружним адміністративним судом.

ІІ. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що оскаржувана постанова про закінчення виконавчого провадження №64321404 від 10 серпня 2021 року з примусового виконання виконавчого листа №340/2208/20 винесена з порушенням приписів Закону України «Про виконавче провадження», оскільки рішення суду не виконано в повному обсязі. Так, не здійснено виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за період з 23 травня 2020 року по 31 грудня 2020 року у точній відповідності з приписами судового рішення, яке набрало законної сили. Тому, на думку позивачки відповідач не мав права виносити оскаржувану постанову.

Відповідач у відзиві на позовну заяву просив суд в задоволенні адміністративного позову відмовити з підстав викладених в ньому. Крім того зазначив, що державним виконавцем під час здійснення примусового виконання рішення вчинено заходи, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», зокрема, ст.63, а також враховано вимоги ст.7 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень". Тобто, державним виконавцем вжито усіх, передбачених Законом заходів, спрямованих на виконання рішення суду немайнового характеру (застосовано штрафні санкції за невиконання рішення суду, направлено повідомлення про вчинення кримінального правопорушення до правоохоронних органів, звернуто до суду із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення суду). Відповідач дійшов висновку про те, що судове рішення не може бути виконане без участі боржника, а тому винесена відповідно до ч.3 ст.63 Законом України «Про виконавче провадження» винесена оскаржувана постанова.

Представником Головного управління Пенсійного фонду у Кіровоградській області подано пояснення по справі, в якому висловлено свою позицію та наголошено на відмові в задоволенні позовних вимог.

ІІІ. Заяви (клопотання) учасників справи інші процесуальні дій у справі.

Ухвалою суду від 20.09.2021 року відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін на 28.09.2021 року.

28.09.2021 року від позивачки надійшло клопотання про розгляд справи без її участі.

В судове засідання 28.09.2021 року представник відповідача не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Приписами статті 287 КАС України визначено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця.

Так, частиною 4 зазначеної статті встановлені спеціальні строки розгляду відповідно до якої, справа вирішується судом протягом 10 днів після відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч.9 ст.205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи приписи ст.ст.124, 194, 205 та 287 КАС України, суд вважає, що неприбуття сторін, належним чином повідомлених про дату, час і місце судового розгляду, не є перешкодою для розгляду і вирішення справи за наявними у справі матеріалами, в порядку письмового провадження.

ІV. Обставини встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Розглянувши подані сторонами документи, з`ясувавши зміст спірних правовідносин з урахуванням доказів судом встановлені відповідні обставини.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 03.08.2020 року у справі №340/2208/20 позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Кіровоградській області та зобов`язано зарахувати ОСОБА_1 в суддівський стаж для виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці 03 роки 10 місяців 28 днів строку навчання за денною формою у вищому навчальному закладі Волгоградська вища слідча школа МВС СРСР, який прирівнюється до проходження військової служби; строк роботи на посаді слідчого Слідчого відділення УВС Кіровоградського райвиконкому - 2 роки 03 місяці 17 днів; строк роботи на посаді виконуючої обов`язки слідчого Слідчого відділення Южноукраїнського MB УМВС України в Миколаївській області в період: з 15.02.1989 року по 15.11.1989 року - 09 місяців 01 день, з 31.12.1993 року по 23.02.1994 року - 01 місяць 23 дні, з 30.05.1994 року по 28.06.1994 року - 29 днів, 04.07.1994 року по 04.08.1994 року - 01 місяць 01 день, з 20.12.1995 року по 25.11.1996 року - 11 місяців 06 днів; здійснити перерахунок призначеного щомісячного довічного утримання судді у відставці з 23 травня 2020 року та виплатити перераховане з урахуванням виплачених сум щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за цей період.

06.11.2020 року на виконання зазначеного рішення суду видано виконавчий лист №340/2208/20.

29 січня 2021 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південно-Східного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Борисенко Л.П. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа 340/2208/20, виданого Кіровоградським окружним адміністративним судом ВП №64321404.

Боржнику - Головному управлінню Пенсійного фонду України в Кіровоградській області головним державним виконавцем встановлено строк для добровільного виконання рішення суду протягом 10 робочих днів.

На виконання рішення суду боржником до відділу 10 лютого 2021 року надано лист №1100-0802-8/7479 з додатками, згідно яких позивачці зараховано в суддівський стаж для виплати щомісячного грошово утримання судді у відставці строк навчання та строк роботи в посаді слідчого зазначений в рішенні Кіровоградського окружного адміністративного суду від 03 серпня 2020 року, а також здійснено перерахунок призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 23 травня 2020 року по 31 січня 2021 року та сума доплати складає 241 527,94 грн. Повідомлено, що виплата донарахованої суми, яка перевищує бюджетні призначення на поточний рік буде здійснена за наявності відповідною фінансування з Державного бюджету України.

30 березня 2021 року головним державним виконавцем направлено на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області вимогу за вих. №9366/04.1-27 в якій зазначено, що у межах даного виконавчого провадження боржник здійснив нарахування, але зобов`язаний здійснити виплату за вказаним нарахуванням у повному обсязі відповідно до рішення суду. Оскільки рішення суду в часини виплати перерахованих з урахуванням виплачених сум щомісячною довічного грошового утримання судді у відставці не виконано, доказів виконання рішення суду в цій часі пні не надано, державним виконавцем вимагається від боржника протягом п`яти робочих днів з моменту отримання вимоги, повідомити Відділ з наданням підтверджуючих документів, про вжиті заходи задля повного виконання даного рішення суду.

На виконання вищезазначеної вимоги Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області надано лист від 09 квітня 2021 року за вих. №1100-08-8/16153 з додатками, згідно яких повідомлено державного виконавця про розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 01 січня 2021 року, про розмір заборгованості з виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за період і 23 грання 2020 року по 31 грудня 2020 року. Крім того, боржник зазначив, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 лютого 2021 року№ 126 бюджет Пенсійною фонду України на 2021 рік не передбачені ним суми на поточний рік для погашення пенсійних виплат за рішеннями судів, зокрема для Кіровоградської області.

Оскільки, доказів щодо виконання вимоги в частині виплати позивачці перерахованих сум щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці не надано, державним виконавцем 14 квітня 2021 року направлено боржнику вимогу за вих. №13868/04.1-27 щодо повідомлення, у встановлений ним строк з наданням підтверджуючих документів щодо про вжиті заходи для повного виконання рішення суду, зокрема звернення до Пенсійного фонду України щодо збільшення видатків на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду та попереджено про відповідальність за невиконання вимог державною виконавця відповідно до ст.75 Закону України «Про виконавче провадження».

У свою чергу, УПФ в Кіровоградській області листом від 23.04.2021 року №1100-0802-8/18077 повідомило, що органами Пенсійного фонду України щомісячне грошове утримання суддям у відставці виплачується за рахунок Державного бюджету України, за окремою бюджетною програмою, в межах фінансування та в порядку їх календарної черговості надходження. Разом з тим, управлінням направлено лист на Пенсійний фонд України від 22.04.2021 № 1100-0802-5/17844 щодо виділення коштів на виконання рішень суду по справі №340/2208/20.

Про будь-які результати розгляду вказаного листа до теперішнього часу відділ не повідомлено.

Оскільки, боржником рішення суду не виконано без поважних причин, державним виконавцем 21.05.2021 р. у ВП №64321404 винесено постанову про накладення штрафу в розмірі 5 100 грн.

Проте, боржником не надано до відділу інформації та документів, що підтверджують виконання рішення суду у повному обсязі чи невиконання рішення суду і поважних причин, рішення суду боржником повторно не виконано, тому державним виконавцем відділу 14 червня 2021 року у виконавчому провадженні №64321404 винесено постанову про накладення на боржника штрафу на користь держави у розмірі 10 200 грн., зобов`язано боржника виконати рішення суду протягом десяти робочих днів та попереджено про кримінальну відповідальність.

05.07.2021 року державним виконавцем направлено до ГУНП в Кіровоградській області повідомлення про вчинення кримінального правопорушення.

10 серпня 2021 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південно-Східного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Борисенко Л.П. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

Постанову обґрунтовано тим. що єдиними заходами примусового виконання рішення суду зобов`язального характеру є застосування штрафних санкцій до боржника га внесення подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності, передбаченої Законом, державним виконавцем в межах повноважень, наданих Законом, вжито усіх заходів щодо примусового виконання рішення суду, рішення суду не може бути виконано без участі боржника, тому виконавче провадження №64321404 підлягає закінченню на підставі п.11 ч.1 ст.39 Закону України "Про виконавче провадження».

Не погоджуючись вказаною постановою про закінчення виконавчого провадження та вважаючи її передчасною та безпідставною, позивачка звернулася з даним позовом до суду.

V. Оцінка суду.

Надаючи правову оцінку обґрунтованості аргументам, наведеними учасниками справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частина 1 статті 5 Закону № 1404-VIII передбачає, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" закріплено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції кожному гарантовано право на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру.

Європейський суд з прав людини (надалі - "ЄСПЛ") у рішенні "Юрій Миколайович Іванов проти України" наголосив на тому, що право на суд, захищене статтею 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок.

У такому контексті відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном. Відповідно, необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції. Обґрунтованість такої затримки має оцінюватися з урахуванням, зокрема, складності виконавчого провадження, поведінки самого заявника та компетентних органів, а також суми і характеру присудженого судом відшкодування.

Саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції. Держава не може виправдовувати нестачею коштів невиконання судових рішень, винесених проти неї або проти установ чи підприємств, які перебувають в державній власності або контролюються державою. Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади.

Так, ЄСПЛ неодноразово наголошував, що у таких категоріях справ, коли державні органи належним чином сповіщені про наявність судового рішення, вони мають вживати всіх належних заходів для його виконання або направлення до іншого органу для виконання. Сама особа, на користь якої ухвалено рішення, не повинна ще займатись ініціюванням виконавчих процедур.

Відтак, виконання судового рішення як завершальна стадія судового провадження є невід`ємним елементом права на судовий захист, складовою права на справедливий суд.

З аналізу правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин судом вбачається, що закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 11 частини 1 статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" можливо лише за умови виконання послідовності вказаних виконавчих дій, а саме:

- накладення на боржника штрафу і перевірка стану виконання рішення (у разі невиконання вимог державного виконавця без поважних причин);

- накладення штрафу в подвійному розмірі (у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин);

- звернення до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

Якщо після вжиття державним виконавцем усіх заходів примусового виконання рішення боржник відмовляється виконувати рішення немайнового характеру, а виконати його без участі боржника неможливо, державний виконавець звертається до правоохоронних органів із повідомленням про злочин, після чого закінчує виконавче провадження.

Водночас, суд наголошує на тому, що невиконання боржником рішення після накладення на нього штрафу не може свідчити про вжиття заходів примусового виконання рішення й не свідчить про неможливість його виконання.

Так, у постановах Верховного Суду від 18 червня 2019 року в справі № 826/14580/16, від 07 жовтня 2020 року у справі №461/6978/19 викладено правовий висновок проте, що накладення на боржника повторного штрафу та звернення до правоохоронних органів із поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності є лише заходами з метою притягнення до відповідальності боржника за невиконання беї поважних причин виконавчого документа. Вчинення таких дій не є достатніми заходами виконання рішення суду, якщо при цьому відсутні докази, які б підтверджували факт реального виконання судового рішення чи вжиття вичерпних заходів з його виконання.

Верховний Суд в постанові від 18 червня 2019 року у справі №826/14580/16 (пункти 40-43) підтримав правову позицію, відповідно до якої накладення на боржника повторного штрафу і звернення до правоохоронних органів із поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності є лише заходами з метою притягнення до відповідальності боржника за невиконання без поважних причин виконавчого документа.

За цією позицією накладення штрафів і внесення подання (повідомлення) правоохоронним органам не є достатніми заходами виконання рішення суду, якщо при цьому відсутні докази, які б підтверджували факт реального виконання судового рішення чи вжиття вичерпних заходів з його виконання. Тож звернення з таким повідомленням до правоохоронних органів не є підставою для висновку про те, що державним виконавцем ужито всіх можливих заходів для виконання рішення суду та встановлено неможливість його виконання.

Направлення повідомлення про притягнення до кримінальної відповідальності боржника, не є останньою дією після вчинення державним виконавцем усіх можливих дій із виконання рішення суду, після якої державний виконавець повинен винести постанову про закінчення виконавчого провадження, а свідчить лише про вжиття ним передбачених Законом заходів щодо повідомлення уповноважених органів про невиконання обов`язкового рішення суду.

Отже, розглядаючи адміністративний позов про законність дій державного виконавця органу виконавчої служби, суд має враховувати, що Законом України "Про виконавче провадження" на виконавця покладено функції із забезпечення виконання обов`язкового рішення суду, на виконання якого останній має вжити усі передбачені Законом заходи в межах встановлених повноважень.

У свою чергу, суд звертає увагу, що за наслідками прийняття оскаржуваної постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження рішення суду не лише залишилось невиконаним, а й не буде виконаним у майбутньому, що суперечить основним завданням виконавчого провадження.

Частиною третьою статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону (пункт 1); звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз`яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення (пункт 10); здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом (пункт 22).

Разом з цим, матеріалами справи не підтверджено виконання державним виконавцем вказаних приписів чинного законодавства.

У поданому до суду відзиві на позовну заяву державний виконавець стверджує, що ним здійснено належні заходи, в межах наявних у нього повноважень, для повного та своєчасного виконання судового рішення. Вказує, що державним виконавцем вчинені всі виконавчі дії (перевірка виконання судового рішення, винесення постанов про накладення на боржника штрафу і надіслання подання про вчинення злочину), тому є належними і достатніми заходами виконання судового рішення.

Між тим, суд акцентує на безпідставності таких висновків, оскільки постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження винесена передчасно й за відсутності доказів, які б підтверджували факт реального виконання судового рішення чи вжиття вичерпних заходів з його виконання.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі №750/9782/16-а, від 7 серпня 2019 року у справі №378/1033/17, від 4 вересня 2019 року у справі №286/1810/17, від 7 жовтня 2020 року у справі №461/6978/19.

Згідно з ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Окрім цього, досліджуючи спірні правовідносини судом встановлено, що матеріали виконавчого провадження не містять доказів виконання державним виконавцем приписів чинного законодавства щодо вжиття усіх заходів примусовою виконання рішення суду.

Так, в матеріалах виконавчого провадження відсутні будь-які відомості щодо внесення органом досудового розслідування відповідних відомостей до ЄРДР та початку досудового розслідування щодо боржника, а так само щодо реалізації державним виконавцем його права, передбаченого п.1 ч.1 ст.303 КПК України, у випадку прояву бездіяльності органом досудового розслідування щодо вирішення вказаного питання.

Частинами 1 та 2 статті 77 КАС України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На думку Кіровоградського окружного адміністративного суду, відповідачем не доведено правомірність своєї поведінки з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України, Закону України "Про виконавче провадження" та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

VІ. Судові витрати.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачкою за подання позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 908,00 грн., тому підлягають присудженню на її користь за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 73, 74, 75, 76, 77, 90, 143, 242-246, 250, 255, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову головного державною виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південію-Східтіого міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Борисенко Любов Петрівни про закінчення виконавчого провадження №64321404 від 10 серпня 2021 року з примусового виконання виконавчого листа №340/2208/20, виданого Кіровоградським окружним адміністративним судом.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (25006, м. Кропивницький, вул. Дворцова, 6/7, код ЄДРПОУ - 43314918) сплачені позивачкою судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 908,00 грн.

Копію рішення суду надіслати учасникам справи.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання до Третього апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його складання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя

Кіровоградського окружного

адміністративного суду Р.В. Жук