Справа № 200/2598/21-а
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2021-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2021 року справа №200/2598/21-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Компанієць І.Д. (суддя-доповідач),

суддів Блохіна А.А., Міронової Г.М.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 травня 2021 року по справі №200/2598/21-а (суддя 1-ї інстанції Бабаш Г.П.) за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, товариство з обмеженою відповідальністю «БМВ ТРАНС», про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:

-визнати протиправною та скасувати постанову Управління Укртрансбезпеки у Донецькій області від 18.08.2020 року № 177435 про застосування адміністративно-господарського штрафу.

В обґрунтування позову зазначив, що постанова є безпідставною, оскільки відповідачем при вирішенні питання про накладення штрафу неповно з`ясовано всі обставини.

Позивач дійсно є власником транспортного засобу DAF номерний знак НОМЕР_1 , проте господарською діяльністю на теперішний час він не займається.

Транспортний засіб переданий ТОВ «БМВ ТРАНС», і саме ця особа здійснює вантажні перевезення. Тобто штраф відповідач застосував не до того суб`єкта господарювання, який порушив правила ведення господарської діяльності.

Відповідач заперечував проти позову, зазначивши, що під час зупинки транспортного засобу водієм були пред`явлені документи. Під час перевірки у водія були відсутні щоденні реєстраційні листки режиму праці та відпочинку (тахокарти). Вказане порушення призвело до застосування до позивача штрафу.

Третя особа ТОВ «БМВ ТРАНС» надала пояснення, що в 2020 році підприємство користувалось транспортним засобом DAF номерний знак НОМЕР_1 відповідно до договору позички. 07.10.2020 року перевезення вантажу даним автомобілем не здійснювалось, а тому товарно-транспортна накладна не складалась. У цей день автомобіль після вивантаження у м. Хмельницький було скеровано порожнім для нового завантаження до Львівської області.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 19 травня 2021 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з судовим рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти постанову, якою позов задовольнити у повному обсязі.

Обґрунтування апеляційної скарги.

Суд першої інстанції безпідставно не прийняв роздруківку з мобільного трекінгу в якості доказу перебування автомобілю DAF номерний знак НОМЕР_1 в іншому місці, ніж зазначено в акті від 07.10.2020 року.

Відповідачем протиправно застосовано штраф до суб`єкта, який не був перевізником, тобто до фізичної особи, яка не здійснювала господарську діяльність з перевезення вантажів.

В судовому засіданні позивач підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановив наступне.

Фактичні обставини справи.

07.10.2020 року посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Тернопільській області о 17 год. 00 хв. проведено перевірку транспортного засобу марки DAF номерний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_2 по автодорозі Р-41 об`їздна м. Тернопіль. За наслідком перевірки складено акт № 231763, в якому визначено порушення ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» - надання послуг з перевезення вантажу, на момент перевірки у водія були відсутні заповнені тахокарти у кількості, що передбачено законодавством (а.с.7)

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 вантажний сідловий тягач DAF номерний знак НОМЕР_1 належить позивачу, ОСОБА_1 (а.с.9)

У зв`язку із виявленими порушеннями відповідач прийняв постанову № 177597 від 04 грудня 2020 року про застосування адміністративно-господарського штрафу, згідно якої до позивача за порушення ст.48 та на підставі абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» застосовано штраф у розмірі 1700 грн (а.с.6)

Позивач заперечував знаходження вказаного транспортного засобу 07.10.2020 року о 17.00 годин в місці перевірки: Тернопільська область, а/д Р-41, об`їздна м. Тернопіль.

На підтвердження зазначеного позивачем надано суду:

-лист менеджера з логістики ОСОБА_3 ТОВ «БМВ ТРАНС» від 05.03.2021 року, в якому повідомлено, що за даними мобільного трекінгу автомобіль DAF номерний знак НОМЕР_1 07 жовтня 2020 року не рухався по автодорозі Р-41 об`їздна м. Тернопіль (а.с.10);

-пояснення водія ОСОБА_2 , що 07.10.2020 року він не рухався по автодорозі Р-41 об`їздна м. Тернопіль, а об`їжджав місто по іншій дорозі. Ніякі інспектори в цей день його не зупиняли, ніяких актів не складали (а.с.11);

-копію мобільного трекінгу, в якій не визначено транспортний засіб, що рухався вказаним маршрутом (а.с.12);

-податкову декларацію платника ЄП ФОП за 2020 рік, підписану позивачем (а.с.13,14).

-договір позички №5023 від 01.02.2020 року, за яким позивач передав у тимчасове безоплатне користування на 12 місяців автомобіль DAF номерний знак НОМЕР_1 Товариству з обмеженою відповідальністю «БМВ ТРАНС» (а.с.69-70)

-договір заявку №62012 про надання транспортних послуг від 02.10.2020 року, укладений ТОВ «БМВ ТРАНС» з ТОВ «Швидкий світ», за яким ТОВ «БМВ Транс» надає послуги з перевезення вантажу автомобільним транспортом (будівельних матеріалів), пункт завантаження: м. Соледар 02.10.2020 року о 14.00 годин, пункт розвантаження: м. Хмельницький згідно ТТН 05.10.2020 року до 14.00 годин; автомобіль DAF номерний знак НОМЕР_1 , водій ОСОБА_2 (а.с.73);

-товарно-транспортну накладну від 05.10.2020 року №5218987 (автомобіль DAF номерний знак НОМЕР_1 , водій ОСОБА_2 , пункт навантаження м. Соледар, пункт розвантаження м. Хмельницький (а.с.74);

-заявку на надання транспортних послуг від 09.10.2020 року (експедитор «Автотрансекспедиція», перевідник «БМВ Транс», маршрут Тернопіль-Харків, Дніпро (а.с.76)

-товарно-транспортну накладну від 09.10.2020 року №649 (автомобіль DAF номерний знак НОМЕР_1 , водій ОСОБА_2 , пункт навантаження м. Новояворівськ, пункт розвантаження м. Харків (а.с.77)

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що надані позивачем докази не спростовують обставин надання позивачем послуг з перевезення вантажу, коли на момент перевірки у водія були відсутні заповнені тахокарти у кількості, що передбачено законодавством. Отже відповідачем правомірно прийнято постанову про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу.

Оцінка суду.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту, визначаються Законом України «Про автомобільний транспорт» від 05 квітня 2001 року № 2344-ІІІ (далі - Закон № 2344-ІІІ).

Відповідно до частини четвертої статті 6 Закону №2344-ІІІ реалізація державної політики у сфері автомобільного транспорту здійснюється через центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Згідно частини шостої статті 6 Закону №2344-ІІІ центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює, зокрема, державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм та стандартів на автомобільному транспорті.

Рейдові перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом визначається Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 листопада 2006 року № 1567 (далі Порядок № 1567).

На підставі абзацу 1 пункту 15 Порядку № 1567 під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно, зокрема, наявність визначених статтями 39 і 48 Закон № 2344-ІІІ документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

Частинами другою та третьою статті 48 Закон № 2344-ІІІ визначено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

- для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

- для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Таким чином, законодавство зобов`язує автомобільного перевізника та водія під час здійснення своїх функцій мати при собі документи, на підставі яких здійснюється перевезення.

Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 року № 385 затверджена Інструкція з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті (далі - Інструкція №385).

Відповідно до пункту 3.3. Інструкції №385 водій транспортного засобу, обладнаного тахографом має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом.

Згідно пунктів 3.5. та 3.6. Інструкції №385 перевізники забезпечують водіїв, які відправляються в рейс, необхідною кількістю тахокарт або паперу для роздруківки даних, що відповідають типу тахографа (аналоговий, цифровий); а також забезпечують належну експлуатацію тахографів та транспортних засобів з установленими тахографами.

На підставі абзацу 3 частини першої статті 60 Закону № 2344-ІІІ, за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як визначено статтею 1 Закону №2344-ІІІ автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Як свідчать матеріали справи, вантаж перевозився на транспортному засобі - автомобілі DAF номерний знак НОМЕР_1 , який належить на праві власності позивачу, послуги з перевезення вантажу автомобільним транспортом надається ТОВ «БМВ Транс», директором якого є позивач ОСОБА_1 .

Отже, відповідачем правильно прийнято постанову від 18.08.2020 року № 177435 про застосування адміністративно-господарського штрафу саме до ОСОБА_1 , як автомобільного перевізника, який порушив приписи ст. 48 Закону №2344-ІІІ-надавав послуги з перевезення вантажу, на момент перевірки у водія були відсутні заповнені тахокарти у кількості, що передбачено законодавством.

З огляду на вищезазначене є безпідставними доводи апелянта, що він є фізичною особою, яка не здійснювала господарську діяльність з перевезення вантажів, тому суд не приймає в якості доказів зазначеного надану позивачем податкову декларацію платника єдиного податку ФОП ОСОБА_1 та зауважує, що здійснення позивачем господарської діяльності як керівника товариства, а не в якості підприємця, не може бути підставою звільнення його від відповідальності за встановлені законом порушення.

Обґрунтовуючи протиправність спірної постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу, позивач вказує, що надані ним доказит підтверджують, що належний позивачу транспортний засіб НОМЕР_3 здійснював рейс за іншим маршрутом, ніж визначено в постанові, водія інспектори не зупиняли, акт не складали, заповнені тахокарти були у водія в наявності.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 77 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Оглянувши надані позивачем докази, суд погоджує висновок суду першої інстанції, що ці докази не спростовують обставин, викладених в постанові від 18.08.2020 року № 177435 з огляду на наступне.

Доводи апелянта, що автомобіль марки DAF номерний знак НОМЕР_1 використовувався не позивачем, а ТОВ «БМВ Транс» є неприйнятними, оскільки згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (https://usr.minjust.gov.ua/content/free-search/person-result) Товариство з обмеженою відповідальністю «БМВ ТРАНС» зареєстровано 18.12.2017 року, номер запису: 0000761. Кінцевим бенефіціарним власником товариства є ОСОБА_5 , керівником (без обмежень) - позивач ОСОБА_1 .

Крім того, міцезнаходження юридичної особи ТОВ «БМВ Транс» та адреса реєстрації позивача співпадають: АДРЕСА_1 .

Таким чином, саме позивач є керівником товариства, якому переданий транспортний засіб та фактично транспортний засіб перебуває в його розпорядженні та користуванні.

Суд не приймає до уваги лист ТОВ «БМВ ТРАНС» від 05.03.2021 року, пояснення водія ОСОБА_2 , що 07.10.2020 року автомобіль марки DAF номерний знак НОМЕР_1 не рухався по автодорозі Р-41 об`їздна м. Тернопіль, а об`їжджав місто по іншій дорозі, оскільки ці обставини не підтверджуються жодними належними доказами та спростовуються актом перевірки посадових осіб відповідача № 231763 від 07.10.2020 року.

При цьому суд зауважує, що водій ОСОБА_2 не заперечував перебування вказаного автомобіля в рейсі 07.10.2020 року.

Товарно-транспортні накладні від 05.10.2020 року та 09.10.2020 року не можуть бути належним доказом того, що автомобіль марки DAF номерний знак НОМЕР_1 не рухався по автодорозі Р-41 об`їздна м. Тернопіль 07.10.2020 року, оскільки ці ТТН є підтвердженням перебування вказаного транспортного засобу в певних місцях, за певними маршрутами саме в дати 05 та 09 жовтня 2020 року.

Як правильно зазначив суд першої інстанції, здійснення перевезення вантажів на транспортному засобі DAF 05.10.2020 року та 09.10.2020 року не виключає можливості здійснення вантажного перевезення цим автомобілем в день здійснення перевірки 07.10.2020 року.

Є неприйнятним доказ того, що автомобіль марки DAF номерний знак НОМЕР_1 не рухався по автодорозі Р-41 об`їздна м. Тернопіль 07.10.2020 року, надана позивачем копія мобільного трекінгу, оскільки вона не містить даних, що зазначений в трекінгу маршрут та хронометраж відноситься саме до автомобілю марки DAF номерний знак НОМЕР_1 .

Таким чином, матеріали справи не містять належних, достовірних та допустимих доказів, які б спростовували обставини того, що 07.10.2020 року о 17 год. 00 хв. транспортний засіб марки DAF номерний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_2 , рухався по автодорозі Р-41 об`їздна м. Тернопіль.

При цьому ані позивачем, ані третьою особою не надано жодного доказу, який спростовує встановлене актом перевірки порушення - надання послуг з перевезення вантажу за відсутності у водія заповнених тахокарт у кількості, що передбачено законодавством.

За вказаних обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для визнання протиправною та скасування постанови Управління Укртрансбезпеки у Донецькій області від 18.08.2020 року № 177435, що обумовлює відсутність підстав для задоволення позову.

У контексті оцінки доводів апеляційної скарги колегія суддів звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.

Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги правильно встановлені обставини справи, судове рішення є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Відповідно до положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 травня 2021 року по справі №200/2598/21-а - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 травня 2021 року по справі №200/2598/21-а - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття 27 вересня 2021 року.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення в порядку, визначеному статтею 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 27 вересня 2021 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді А.А. Блохін

Г.М. Міронова