Справа № 460/11188/21
Суддя: Д.П. Зозуля
Дата ухвалення: 2021-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

28 вересня 2021 року м. Рівне №460/11188/21

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Зозулі Д.П., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом

Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону
доВідділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1
про визнання протиправними дій та скасування постанови, -
В С Т А Н О В И В:
Спеціалізована прокуратура у військовій та оборонній сфері Західного регіону (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі Відділ, відповідач) про визнання протиправними та скасування постанов старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Григорян О.Г. від 21.07.2021 про відкриття виконавчого провадження № 66147606, стягнення виконавчого збору у сумі 24000,00 грн. та витрат виконавчого провадження в розмірі 401,85 грн.

В обґрунтування позовних вимог вказала, що відкриття виконавчого провадження є передчасним оскільки рішення суду містить описку у його резолютивній частині в даті підзаконного акту, яка має вплив на його виконання. Враховуючи наведене, вважає, що стягувач чи заінтересована особа спершу мали звернутися до суду із заявою про виправлення описки, допущеної у резолютивній частині судового рішення, у виконавчому листі та відповідно у подальшому, у постановах державного виконавця. Крім того, позивач вказує, що виконавчий лист, на підставі якого відкрито виконавче провадження, стосується стягнення коштів, визначених у виконавчому листі, а боржником за виконавчим листом є державний орган, а тому, в силу ч. 2 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» та ч. 1 ст. 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», даний виконавчий документ має виконуватися органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів. Також, позивач зазначає, що обов`язковими умовами стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження є фактичне виконання виконавчого документа та вжиття державним виконавцем заходів з примусового виконання рішень. Як зазначив позивач, в даному випадку державним виконавцем не вживалось будь-яких заходів чи дій, направлених на примусове виконання рішення суду, що є необхідною підставою для стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження. Крім того, позивач вказує, що пріоритетними у даному випадку, є положення п. 3 ч. 5 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», згідно якої виконавчий збір не стягується, якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», як вже зазначалося вище. Відтак, позивач вважає зазначені вище постанови державного виконавця протиправними та такими, що підлягають скасуванню. Просив позов задовольнити повністю.

Ухвалою суду від 16.08.2021 позовна заява залишалася без руху. Позивачу встановлювався строк для усунення недоліків позовної заяви. У вказаний строк позивач допущені недоліки усунув, відтак позовна заява вважається поданою у день первинного її подання до адміністративного суду.

Ухвалою суду від 16.09.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд справи призначено у відкритому судовому засіданні на 28.09.2021 о 11:00 год. та встановлено строк відповідачу для подання до суду відзиву на адміністративний позов разом з усіма доказами, що обґрунтовують доводи.

У строк встановлений судом відповідач подав відзив на адміністративний позов, який мотивовано тим, що на виконанні у Відділі перебуває ВП № 66147606 з примусового виконання виконавчого листа № 460/7602/20 виданого 02.07.2021 Рівненським окружним адміністративним судом про зобов`язання Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону нарахувати та виплатити з 01.10.2018 прокурору військової прокуратури Рівненського гарнізону капітану юстиції ОСОБА_1 грошові кошти, які складають різницю між отриманим ОСОБА_1 та належним ОСОБА_1 грошовим забезпеченням та додатковими видами грошового забезпечення, а саме, матеріальною допомогою на вирішення соціально-побутових питань, матеріальною допомогою на оздоровлення тощо, розрахованими з урахуванням окладу за військове звання «старший лейтенант юстиції» в розмірі:

з 01.10.201 8 по 31.12.2018 - 1270.00 грн.;

з 01.01.2019 по 24.04.2019- 1420.00 грн.

Та з 24.04.2019 з урахуванням окладу за військове звання «капітан юстиції» в розмірі:

з 24.04.2019 по 31.12.2019- 1500,00 грн.;

з 01.01.2020 по 03.11.2020 - 1700,00 грн.

Отже, вказує, що на виконання до Відділу пред`явлено виконавчий лист зобов`язального характеру, а не стягнення коштів, тому твердження позивача в цій частині є безпідставними.

Крім того, зазначає, що статтею 124 Конституції України встановлено, що рішення ухвалюються судами іменем України і с обов`язковими до виконання на всій її території. Судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише Закону, отже у рішеннях суду втілюється волевиявлення самої держави, а тому обов`язковість рішень суду є однією з основних засад судочинства, згідно з положеннями статті 129 Конституції України.

Державним виконавцем Відділу 21.07.2021 було винесено постанову в межах зазначених виконавчих проваджень про відкриття виконавчого провадження. Копію зазначеної постанови направлено сторонам виконавчого провадження. В тому числі в межах зазначених виконавчих проваджень державним виконавцем 21.07.2021 винесено постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження. Копію зазначеної постанови направлено сторонам виконавчого провадження. Згідно вимог статті 27 Закону України «Про виконавче провадження», за примусове виконання рішень немайнового характеру виконавчий збір, стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи. Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів). У відповідності до статті 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» мінімальна заробітна плата з 1 січня становить - 6000 гривень. Так, керуючись статтями 3, 27, 40 Закону України «Про виконавче провадження» в межах зазначеного виконавчого провадження державним виконавцем 21.07.2021 винесено постанову про стягнення виконавчого збору в розмірі 24000,00 гривень. Копія вказаної постанови направлена учасникам виконавчого провадження. Згідно ст. 19 ч. 8 Закону особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і ним Законом. Враховуючи вищенаведене, вважає, що державним виконавцем не порушено вимоги Закону, а підстави для визнання протиправними та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження № 66147606, стягнення виконавчого збору у сумі 24000,00 грн. та витрат виконавчого провадження у розмірі 401,85 грн. відсутні. Просить в задоволенні позову відмовити повністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 49 КАС України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права, свободи, інтереси або обов`язки.

Відповідно до заяви від 22.09.2021 у справу, як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача вступив ОСОБА_1 , який є стягувачем у ВП № 66147606 з примусового виконання виконавчого листа № 460/7602/20 виданого 02.07.2021 Рівненським окружним адміністративним судом.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 подав до суду пояснення щодо позову, у яких вказав, що рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 14.12.2020 у справі № 460/7602/20 за своєю природою є рішенням зобов`язального характеру, а тому твердження позивача щодо виконання даного рішення органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів є безпідставними. Просив в задоволенні позову відмовити повністю.

В судове засідання призначене на 28.09.2021, учасники справи, яких належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду справи, не прибули. Про причини неявки суд не повідомили.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 КАС України встановлено, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Оскільки у судове засідання не з`явилися всі учасники справи, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце його проведення та враховуючи приписи ч. 9 ст. 205 КАС України, суд здійснив розгляд справи у письмовому провадженні, за наявними у суду матеріалами.

Враховуючи, що розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження, то у відповідності до вимог ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, судом встановлено наступне.

З матеріалів справи судом встановлено, що у липні 2021 року до відповідача надійшов виконавчий лист Рівненського окружного адміністративного суду № 460/7602/20 виданий 02.07.2021 про зобов`язання Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону нарахувати та виплатити з 01.10.2018 прокурору військової прокуратури Рівненського гарнізону капітану юстиції ОСОБА_1 грошові кошти, які складають різницю між отриманим ОСОБА_1 та належним ОСОБА_1 грошовим забезпеченням та додатковими видами грошового забезпечення, а саме, матеріальною допомогою на вирішення соціально-побутових питань, матеріальною допомогою на оздоровлення тощо, розрахованими з урахуванням окладу за військове звання старший лейтенант юстиції в розмірі:

- з 01.10.2018 по 31.12.2018 - 1270,00 грн.;

- з 01.01.2019 по 23.04.2019 - 1420,00 грн.

Та з 24.04.2019 з урахуванням окладу за військове звання капітан юстиції в розмірі:

- з 24.04.2019 по 31.12.2019 - 1500,00 грн.;

- з 01.01.2020 по 03.11.2020 - 1700,00 грн.

Тобто, у спосіб та в розмірі передбаченому приміткою до Додатку 14 Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2018 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб".

21.07.2021 старшим державним виконавцем Відділу Григорян О.Г. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 66147606 з примусового виконання вищевказаного виконавчого листа.

Також, державним виконавцем в рамках здійснення виконавчого провадження № 66147606 було прийнято постанову від 21.07.2021 про стягнення з боржника (позивача) виконавчого збору у розмірі 24000,00 грн. та постанову від 21.07.2021 про стягнення з боржника (позивача) витрат виконавчого провадження у розмірі 401,85 грн.

Вважаючи вказані постанови старшого державного виконавця Відділу протиправними та такими, що підлягають скасуванню позивач звернувся до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, положеннями ст.1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року №1404-VIII (надалі Закон №1404-VIII) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом пункту 1 частини 1 статті 3 названого Закону, відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону №1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2, ч. 4 ст.18 цього Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Отже, виконавець зобов`язаний вживати передбачених Законом №1404-VIII заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, а також зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

За змістом частин 5, 6 статті 26 Закону №1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Частиною 1 статті 27 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Згідно з частиною 3, 4 статті 27 Закону №1404-VIII за примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Отже, виносячи, не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа, постанову про відкриття виконавчого провадження одночасно з постановою про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 24000,00 грн., державний виконавець діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 63 Закону № 1404-VІІІ за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

З аналізу вказаної правової норми, судом встановлено, що рішеннями немайнового характеру, які підлягають примусовому виконанню, є виконавчі листи щодо зобов`язання боржника особисто вчинити певні дії.

Так, судом встановлено, що згідно виконавчого листа Рівненського окружного адміністративного суду № 460/7602/20 виданого 02.07.2021 було зобов`язано Спеціалізовану прокуратуру у військовій та оборонній сфері Західного регіону нарахувати та виплатити з 01.10.2018 прокурору військової прокуратури Рівненського гарнізону капітану юстиції ОСОБА_1 грошові кошти, які складають різницю між отриманим ОСОБА_1 та належним ОСОБА_1 грошовим забезпеченням та додатковими видами грошового забезпечення, а саме, матеріальною допомогою на вирішення соціально-побутових питань, матеріальною допомогою на оздоровлення тощо, розрахованими з урахуванням окладу за військове звання старший лейтенант юстиції в розмірі:

- з 01.10.2018 по 31.12.2018 - 1270,00 грн.;

- з 01.01.2019 по 23.04.2019 - 1420,00 грн.

Та з 24.04.2019 з урахуванням окладу за військове звання капітан юстиції в розмірі:

- з 24.04.2019 по 31.12.2019 - 1500,00 грн.;

- з 01.01.2020 по 03.11.2020 - 1700,00 грн.

Тобто, у спосіб та в розмірі передбаченому приміткою до Додатку 14 Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2018 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб".

Оскільки виконавчим листом Рівненського окружного адміністративного суду № 460/7602/20 виданого 02.07.2021 було зобов`язано особисто Спеціалізовану прокуратуру у військовій та оборонній сфері Західного регіону нарахувати та виплати певні кошти, а сума коштів, яка підлягає стягненню відсутня, то вказане рішення є рішенням немайнового характеру та виконується у порядку передбаченому статтею 63 Закону № 1404-VІІІ.

Таким чином, твердження позивача щодо застосування ч. 2 ст. 6 Закону № 1404-VІІІ та положень ч. 1 ст. 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», є безпідставними та відхиляються судом, оскільки стосуються рішень суду майнового характеру щодо стягнення суми коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ, яка зазначена у рішенні суду.

Твердження позивача, обґрунтоване наявністю описки у судовому рішенні, є безпідставним та відхиляється судом, оскільки наявність описки у судовому рішенні відповідно до вимог ст. 26 Закону № 1404-VІІІ не є перешкодою для відкриття виконавчого провадження, а відкриття виконавчого провадження є обов`язком державного виконавця.

Крім того, у разі коли описка допущена у судовому рішенні чинить перешкоди при його виконанні, то ні сторони виконавчого провадження, ні державний виконавець на стадії примусового виконання рішення суду не позбавлені можливості усунути дану перешкоду у порядку визначеному статтею 253 Кодексу адміністративного судочинства України.

Також, відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 27 Закону №1404-VIII виконавчий збір не стягується якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень".

Разом з тим, позивачем не зазначено жодної бюджетної програми для забезпечення виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 14.12.2020 у справі № 460/7602/20 в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень".

Таким чином, твердження позивача про відсутність правової підстави для стягнення виконавчого збору, відхиляється судом, як безпідставне та необґрунтоване.

Зміст викладених правових норм дає підстави для висновку про те, що умовою для стягнення виконавчого збору (за виключенням визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) є початок примусового виконання, відкриття якого здійснюється з огляду на відповідний виконавчий документ. При цьому, виконавець одночасно із відкриттям виконавчого провадження повинен вирішити питання про стягнення виконавчого збору. Стягнення з боржника виконавчого збору є обов`язком виконавця, спрямованим на перерахування цих коштів до Державного бюджету України.

Так, відповідно до пункту 8 Розділу III Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5 стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону (далі Інструкція №512/5).

Про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження.

Виконавчий збір стягується з боржника на підставі постанови про стягнення виконавчого збору, у якій зазначаються розмір та порядок стягнення нарахованого виконавчого збору.

Постанову про стягнення виконавчого збору державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) та не пізніше наступного робочого дня після її винесення надсилає сторонам виконавчого провадження.

Якщо рішення про стягнення коштів було виконано боржником частково до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, виконавчий збір стягується із суми, яку не було сплачено боржником до відкриття виконавчого провадження.

За виконавчим документом про стягнення аліментів у разі, якщо розмір заборгованості боржника перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, державний виконавець зобов`язаний нарахувати виконавчий збір із суми заборгованості зі сплати аліментів.

Розрахунок нарахування виконавчого збору (додаток 17) обчислюється державним виконавцем в автоматизованій системі виконавчого провадження та долучається до матеріалів виконавчого провадження.

Також, згідно до пунктів 1, 2 Розділу VI Інструкції № 512/5, фінансування виконавчого провадження здійснюється за рахунок коштів виконавчого провадження, визначених статтею 42 Закону.

Використання коштів виконавчого провадження органами державної виконавчої служби здійснюється відповідно до Порядку використання коштів виконавчого провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2004 року № 554.

Витрати виконавчого провадження складаються з мінімальних та додаткових витрат виконавчого провадження.

Виконавець виносить постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини) та надсилає її сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення.

Мінімальні витрати виконавчого провадження складаються з плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження та витрат, пов`язаних з винесенням постанов про: відкриття виконавчого провадження; стягнення виконавчого збору (крім випадків, коли виконавчий збір не стягується); стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім випадків, коли основна винагорода не стягується); стягнення витрат виконавчого провадження; закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа стягувачу).

Витрати, пов`язані з винесенням постанов, включають такі види витрат виконавчого провадження: виготовлення постанов та супровідних листів до них (папір, копіювання (друк) документів, канцтовари); пересилання постанов (конверти, знаки поштової оплати (марки) або послуги маркувальної машини (послуги поштового зв`язку)).

До додаткових витрат виконавчого провадження належать витрати виконавчого провадження, які не визначені цим пунктом як мінімальні витрати виконавчого провадження.

Аналізуючи зазначені положення Закону № 1404-VIII та Інструкції № 512/5, в аспекті спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що стягнення виконавчого збору, мінімальних витрат виконавчого провадження, крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується, пов`язується з початком примусового виконання. Останнє виконавець розпочинає на підставі виконавчого документа, відтак одночасно з відкриттям виконавчого провадження, виконавець зобов`язаний зазначити про стягнення з боржника суми виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону, яка підлягає стягненню, та витрати виконавчого провадження у тому числі мінімальні. Тобто, стягнення виконавчого збору та мінімальних витрат виконавчого провадження при відкритті виконавчого провадження є обов`язком державного виконавця.

Суд встановив, що 21.07.2021 старшим державним виконавцем Відділу було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 66147606 з примусового виконання виконавчого листа Рівненського окружного адміністративного суду №460/7602/20 виданого 02.07.2021, а також постанови про стягнення виконавчого збору у розмірі 24000,00 грн. та про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження у розмірі 401,85 грн. від 21.07.2021.

Отже, суд зазначає, що прийняттям спірних постанов старший державний виконавець Відділу діяв лише на підставі та в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Посилання позивача, що державним виконавцем не вчинено жодних дій з примусового виконання судового рішення суд вважає безпідставними, оскільки положеннями статті 27 Закону №1404-VIII прямо передбачений обов`язок державного виконавця одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження винести постанову про стягнення виконавчого збору.

Крім того, позивач посилається на висновки Верховного Суду, які стосуються правових норм Закону України "Про виконавче провадження", а саме ч. 2 ст. 27 Закону, у редакції, яка була чинною до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання" від 03.07.2018 № 2475-VIII.

Також позивачем не зазначено, а судом не встановлено підстав, передбачених частиною 9 статті 27 Закону №1404-VIII, за яких виконавчий збір не стягується, а саме виконання позивачем рішення до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Інших підстав позову, які б доводили порушення відповідачем вимог чинного законодавства, прав та інтересів позивача при вчиненні спірних дій та винесенні оскаржуваних постанов не зазначено.

За правилами частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, суд приходить до висновку, що заявлені в даному адміністративному позові позовні вимоги до задоволення не підлягають, оскільки є безпідставними та не ґрунтуються на приписах законодавства, що регулюють спірні правовідносини.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до статті 139 КАС України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відшкодування позивачеві сплаченого при зверненні до суду судового збору у зв`язку із відмовою у задоволенні позовних вимог.

Керуючись статтями 242-246, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :
В задоволенні адміністративного позову Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону (79007, вул. Клепарівська, 20, м. Львів, ) до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (01001, вул. Городецького, 13, м. Київ, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України серія НОМЕР_1 ) про визнання протиправними та скасування постанов старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Григорян О.Г. від 21.07.2021 про відкриття виконавчого провадження № 66147606, стягнення виконавчого збору у сумі 24000,00 грн. та витрат виконавчого провадження в розмірі 401,85 грн., - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

У разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 28 вересня 2021 року

Суддя Д.П. Зозуля