Справа № 300/4879/21
Суддя: Чуприна О.В.
Дата ухвалення: 2021-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про повернення позовної заяви
"28" вересня 2021 р. справа № 300/4879/21
м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Чуприна О.В., діючи як суд, розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Калуської міської ради про визнання протиправними дій щодо нарахування і виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік як учаснику бойових дій у розмірі меншому, ніж передбачено статтею 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", та зобов`язання до здійснення перерахунку і виплати недоплаченої частини разової допомоги, -
ОСОБА_1 (надалі по тексту також - позивач, ОСОБА_1 ) 06.09.2021 звернувся в суд з адміністративним позовом до Управління соціального захисту населення Калуської міської ради (надалі по тексту також - відповідач, Управління), у якому просить:
- визнати протиправними дії відповідача щодо не нарахування і виплати (недоплати) ОСОБА_1 щорічної грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік відповідно до положень статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту";
- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком з урахуванням вже виплачених сум.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10.09.2021 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та встановлено десятиденний строк з дня вручення (отримання) копії ухвали для усунення недоліків шляхом подання обґрунтованої заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду з даним адміністративним позовом та належні докази поважності причин пропуску встановленого строку.
23.09.2021 на адресу суду від позивача надійшла заява від 17.09.2021 про поновлення строку звернення до суду, за змістом якої, на думку ОСОБА_1 , на період дії введених Урядом України на усій території держави карантинних обмежень для запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS-CoV-2, обчислення процесуальних строків зупиняється. Також позивач звернув увагу суду на окрему позицію Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду щодо застосування законодавства про продовження процесуальних строків під час дії карантину. На думку позивача слід врахувати й те, що спірні протиправні дії відповідача є триваючим правопорушенням.
У поданій заяві про поновлення строку звернення до суду ОСОБА_1 вказує, що саме з листа-відповіді від 23.04.2021 за №О-132 Управлінням йому відмовлено у виплаті недоплаченої частини грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік, тому ним не пропущений шестимісячний строк звернення до суду, з дня коли позивач дізнався про порушене право, за захистом якого він звернувся до суду.
Дослідивши подані позивачем письмові пояснення, суддя дійшов висновку про необґрунтованість доводів ОСОБА_1 , що свідчить про наявність підстав для визнання причин пропуску шестимісячного строку звернення до суду неповажними, зважаючи на таке.
У мотивувальній частині ухвали суду про залишення позову без руху ОСОБА_1 роз`яснено про дію положень частини 4 статті 171 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", за змістом яких особи, які не отримали разової грошової допомоги до 5 травня, мають право звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги.
Відтак, як зазначено в ухвалі суду від 10.09.2021, права на отримання разової грошової допомоги до 5 травня визначені Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" особи мають до 30 вересня, однак лише відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги, та саме до вказаної дати зацікавлена особа має звернутися до належного суб`єкта владних повноважень щодо виплати йому разової грошової допомоги.
Така позиція суду у повній мірі відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним, зокрема, у постановах від 06.02.2018 по справі №607/7919/17, від 14.08.2018 по справі №472/2190/17, від 14.05.2019 у справі №815/3087/18, від 03.10.2019 по справі №577/3931/16-а і від 22.07.2021 у справі №420/718/21.
Вказуючи на помилковість мотивів суду, визначених в ухвалі від 10.09.2021, про необхідність дотримання позивачем шестимісячного строку звернення до суду із даним позовом, ОСОБА_1 не врахував правової позиції Верховного Суду у постановах по справах №607/7919/17, №472/2190/17, №815/3087/18 та №577/3931/16-а, №420/718/21, які стосуються конкретно даного виду правовідносин і визначають строк звернення до суду із позовними вимогами про виплату одноразової грошової допомоги до 5 травня відповідно року.
При цьому, суд виходить із того, що посилання позивача на рішення Конституційного Суду України від 22.09.2005 у справі №5-рп/2005 не можуть бути підставою для обчислення початку перебігу строку звернення до суду з позовними вимогами стосовно виплати/доплати грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік, оскільки стосуються зовсім інших правовідносин.
Суд, наголошує, що як вбачається зі змісту статті 171 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", законодавцем чітко визначено строк, до якого особа може звернутись до відповідного органу із заявою про виплату недотриманої грошової допомоги до 5 травня, яким є 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги.
Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, яка звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.
За загальним правилом, перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Незнання про порушення своїх прав через байдужість або небажання, аналогічно, як і незнання позивачем особливостей, визначених статтею 171 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", не можуть бути поважними причинами пропуску строку звернення до суду.
Верховний Суд у своєму рішенні від 14.05.2019 по справі №815/3087/18 вказав на те, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.
Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.
32. При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття дізнався та повинен був дізнатись.
33. Так, під поняттям дізнався необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.
34. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.12.2020 у справі №510/1286/16-а вказала на те, що у спорах, що виникають з органами Пенсійного фонду України, особа може дізнатися, що її права порушені, зокрема, при отриманні від органу Пенсійного фонду України відповіді (листа-відповіді, листа-роз`яснення) на надісланий запит щодо розміру пенсії, нормативно-правових документів (про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку), на підставі яких був здійснений саме такий розрахунок.
35. Поняття повинен був дізнатися необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 у справі №340/1019/19).
39. Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав звертає увагу на те, що таке обмеження на законодавчому рівні права звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів відповідними строками узгоджується із принципом Leges vigilantibus non dormientibus subveniunt, згідно з яким закони допомагають тим, хто пильнує.
46. Аналіз практики Європейського суду з прав людини (надалі по тексту також ЄСПЛ) свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, ЄСПЛ виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних причин, внаслідок непереборних, незалежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.
48. Так, колегія суддів наголошує, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.
49. До того ж, Верховний Суд вважає, що чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. А для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного поновлення судами пропущеного строку.
Відтак, процесуальний строк звернення ОСОБА_1 до суду із даним позовом становить 6 місяців, його перебіг починається з 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги.
Подання позивачем до Управління письмової заяви про доплату спірної частини допомоги жодним чином не може переривати перебіг відповідного строку.
При цьому, суд вказує, що в даній справі процесуальні строки, не були продовжені, зокрема, відповідно до пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України.
Не підлягає застосуванню положення пункту 2 розділу ІІ Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 18.06.2020 за №731-IX (надалі по тексту також - Закон №731-IX), який набрав чинності 17.07.2020, так як процесуальні строки, які були продовжені, зокрема, відповідно до пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" №540-IX від 30.03.2020 (надалі по тексту також - Закон №540-IX), закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мали право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.
Строк же у спірному випадку завершився 30.03.2021 (дата реєстрація позовної заяви 06.09.2021), а строки, обумовлені коментованими вище законами №731-IX і №540-IX - 07.08.2020.
Більше того, посилаючись на введення в державі карантинних обмежень у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), позивач за період з 01.04.2021 по 06.09.2021 не зазначив чи мало місце особисте зараження ним гострою респіраторною хворобою COVID-19, спричиненої короновірусом SARS-CoV-2, необхідності у зв`язку із цим дотримання власної тривалої самоізоляції, інших карантинних заходів, в тому числі не надав докази на підтвердження таких обставин, пов`язаних із такими подіями, які мали місце у відношенні безпосередньо до ОСОБА_1 та перешкоджали своєчасному зверненні до суду.
Попри вказане, позивач не довів власну обмеженість чи неможливість звернення до суду через Електронний кабінет та/або засобами поштового зв`язку.
Позивач, серед іншого, послався також на позицію Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, однак не зазначив конкретні реквізити та інші ідентифікуючі дані методичної інформації суду касаційної інстанції в частині висновків "щодо зупинення обчислення процесуальних строків на час дії карантинних обмежень". Більше того, у досліджуваному випадку суд застосовує правові висновки Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних спорів Касаційного адміністративного суду, про які зазначено вище по тексту ухвали.
Оскаржуване порушення не можна вважати триваючим, оскільки допомога виплачена разово у визначеному відповідачем розмірі. В свою чергу, порушення є триваючим, коли дія/бездіяльність суб`єкта владних повноважень пов`язана з неперервним невиконанням обов`язків, передбачених правовою нормою та припиняється виконанням регламентованих обов`язків. Відповідач свої обов`язки щодо проведення виплати одноразової допомоги виконав, виходячи із змісту постанови Уряду України. Разом з тим, належність і повнота виконання обов`язку за його змістом, а не формою, може бути встановлена судом у випадку оскарження. При цьому, така можливість оскарження (звернення) до суду обмежена процесуальними строками.
Заява ОСОБА_1 не містить посилання на обґрунтовані, поважні причини пропуску строку звернення до суду, а доводи позивача не спростовують позиції суду щодо наявності підстав для обмеження права позивача на звернення до суду шестимісячним строком.
Формуючи власні висновки по даному випадку суддя також звертає увагу на пункти 37 та 38 рішення Європейського Суду з прав людини від 18 листопада 2010 року у справі "Мушта проти України" нагадав, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, і має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби.
У рішенні від 3 квітня 2008 року у справі "Пономарьов проти України" Європейський Суд з прав людини визнав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Від судів вимагається вказувати підстави. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні в часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41).
Отже, за практикою Європейський Суд з прав людини застосування судами наслідків пропущення строків звернення до суду не є порушенням права на доступ до суду.
Так, відповідно до вимог пункту 1 частини 4 статті 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною 2 статті 123 цього Кодексу.
За змістом вимог частини 1 і 2 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву
Частиною 5 статті 169 Кодексу встановлено, що суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.
Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом (частина 8 статті 169 КАС України).
Враховуючи наведене, керуючись статтею 171 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", статями 122, 123, 169, 243, 248, 256, 295, підпунктом 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Калуської міської ради про визнання протиправними дій щодо нарахування і виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік як учаснику бойових дій у розмірі меншому, ніж передбачено статтею 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", та зобов`язання до здійснення перерахунку і виплати недоплаченої частини разової допомоги - повернути позивачу з усіма доданими до неї матеріалами.
Копію цієї ухвали, разом з позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами, невідкладно надіслати особі, яка подала позовну заяву
Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя /підпис/ Чуприна О.В.