Справа № 240/16598/21
Суддя: Лавренчук Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

(про відмову у забезпеченні позову)

27 вересня 2021 року м. Житомир справа № 240/16598/21

категорія 109020100

Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лавренчук О.В., розглянувши заяву про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Райгородоцької сільської ради Бердичівського району Житомирської області про визнання протиправним та скасування пункту рішеня, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Райгородоцької сільської ради Бердичівського району Житомирської області у якому просить:

- визнати протиправним та скасувати п. 20 рішення Райгородоцької сільської ради Бердичівського району Житомирської області рішення десятої сесії VIII скликання від 10.06.2021 № 314 "Про відмову у наданні дозволу громадянам на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства на території Райгородоцької сільської ради" про відмову ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, площею 2,00 га;

- зобов`язати Райгородоцьку сільську раду Райгородоцької сільської ради Бердичівського району Житомирської області області надати ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою земельної ділянки орієнтовною площею 2,000 га., для отримання безоплатно у приватну власність в межах норм безоплатної приватизації даної земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства поза межами населених пунктів Маркушівського старостинського округу Райгородоцької сільської ради Бердичівського району.

Ухвалою від 02.08.2021 відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи.

До суду 22.09.2021 надійшла заява про забезпечення позову шляхом: заборони Райгородоцькій сільській раді Бердичівського району вносити зміни в п. 20 рішення Райгородоцької сільської ради Бердичівського району Житомирської області рішення десятої сесії VIII скликання від 10.06.2021р. №314 "Про відмову у наданні дозволу громадянам на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства на території Райгородоцької сільської ради" про відмову ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, площею 2,00 га.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 вказує, що внесення змін рішення на сесії 24.09.2021 призведе до того, що для захисту своїй прав позивачу доведеться повторно звертатися до суду чим зробить неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до частини першої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Однак, у період із 13.09.2021 по 24.09.2021 головуюча суддя перебувала у відпустці, а тому суд здійснює розгляд заяви у перший робочий день після закінчення відпустки.

Суд, розглянувши заява про забезпечення позову та додані до неї документи, зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Частиною 2 статті 150 КАС України встановлено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Отже, законодавець встановив такі підстави для постановлення ухвали про забезпечення позову у справі: існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; захист прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат; наявні ознаки очевидної протиправності оскаржуваного рішення, дій чи бездіяльності.

Приписами ч. 1 ст. 151 КАС України встановлено, що позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Суд наголошує, що забезпечення позову - це заходи адміністративного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим. Вони повинні гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову. Значення цього інституту адміністративного процесуального права в тому, що ним захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення. Мета забезпечення позову це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового рішення, а також перешкоджання спричинення значної шкоди заявнику.

Під час вирішення питання про забезпечення позову адміністративний суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Разом з цим, суд відмічає, що при розгляді заяви про забезпечення позову суд має ураховувати докази, надані заявником на підтвердження своїх вимог та пересвідчитись в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність способу забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, заявник вказує на те, що зміна підстав для відмови у задоволенні клопотання позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки суперечить вимогам Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" та рішенню Конституційного Суду України №7-рп/2009 та фактично призведе до необхідності повторно звертатись з позовом до суду.

Суд, оцінивши зазначені доводи позивача, з урахуванням викладеного регулювання питання вжиття заходів забезпечення позову, не вбачає підстав для задоволення заяви позивача про забезпечення позову.

Окрім того, предметом спору у даній адміністративній справі є п. 20 рішення Райгородоцької сільської ради Бердичівського району Житомирської області десятої сесії VIII скликання від 10.06.2021 №314, суд не наділений повноваженнями давати оцінку проектам майбутніх рішень Райгородської сільської ради Бердичівського району Житомирської області. Тим більше, факт ухвалення будь-яких рішень є ймовірним, а не доконаним фактом. Ймовірне ухвалення рішень відповідачем не є тією підставою, з якою процесуальний закон пов`язує можливість вжиття заходів забезпечення позову.

Суд не наділений повноваженнями втручатись у діяльність органу місцевого самоврядування, оскільки до компетенції суду належить лише перевірка рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень критеріям, встановленим у ч. 2 ст. 2 КАС України.

У випадку ухвалення відповідного рішення на наступній сесії Райгородської сільської ради Бердичівського району Житомирської області, позивач не позбавлений права вирішити у судовому порядку питання його законності у межах інших спірних правовідносин та довести своє право на отримання відповідного дозволу.

Інститут забезпечення позову не покликаний гарантувати незмінність обставин, за яких відбулось звернення з позовом до суду, а тому спосіб, обраний позивачем для забезпечення позову, що передбачає втручання у діяльність органу місцевого самоврядування, не є таким, що може бути застосований в якості забезпечення позову.

Згідно з частиною п`ятою статті 154 КАС України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви позивача про вжиття заходів забезпечення позову, оскільки заявником не доведено наявність обставин, передбачених ч. 2 ст. 150 КАС України, для вжиття заходів забезпечення позову.

Керуючись статтями 150, 151, 156, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її підписанняя та може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів пп. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Лавренчук