Справа № 937/9323/21
Суддя: Юрлагіна Т. В.
Дата ухвалення: 2021-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу 28.09.2021
Справа № 937/9323/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2021 року м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області в складі:

головуючого - судді Юрлагіної Т.В.,

за участю секретаря судового засідання - Бондаренко Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Мелітопольського Управління Державної міграційної служби в Запорізькій області до громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_1 про примусове видворення та затримання з метою забезпечення видворення за межі України,

за участю:

представника позивача - Ликова О.В.

відповідача - ОСОБА_1

представника відповідача адвоката - Ненашевої Я.В.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом до громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про примусове видворення та затримання з метою забезпечення видворення за межі України

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до Положень «Про Державну міграційну службу України», затверджених Постановою Кабінету Міністрі України від 20.08.2014 року №360, Державна міграційна служба України є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидій нелегальній (незаконній) міграції.

08.09.2021 року співробітниками Мелітопольського РУП ГУНП в Запорізькій області у відношенні ОСОБА_1 був складений протокол про адміністративне правопорушення ААБ № 252353, за ознаками ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме керування автомобілем у стані наркотичного сп`яніння.

Під час перевірки інформації про особу ОСОБА_1 співробітниками Мелітопольського РУП ГУНП в Запорізькій області було встановлено, що громадянин Республіки Азербайджан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходиться в Україні без наявних законних підстав та документів, які б надавали право законного перебування його на території України, у зв`язку з чим 08.09.2021 р. вищезазначеного громадянина було запрошено до Мелітопольського відділу УДМС у Запорізькій області для надання ним пояснень щодо причин його незаконного перебування на території України.

Громадянин Республіки Азербайджан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пояснив, що 18.07.2019 року він прибув на територію України через КПП «Гоптівка» у приватних справах по паспорту громадянина Азербайджан НОМЕР_1 , виданого МВС Республіки Азербайджан 12.07.2019 року строком дії до 11.07.2029 року. Після закінчення терміну перебування на території України вчасно не виїхав у зв`язку з відсутністю коштів на придбання квитка.

Таким чином, 08.09.2021 року за порушення п. 2.2 Постанови Кабінету Міністрів «Про затвердження Порядку продовження строку перебування, та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України» від 15 лютого 2012 року № 150 Мелітопольським відділом УДМС у Запорізькій області у відношенні громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення ПР МЗП № 001432 за ознаками ч.1 ст. 203 КУпАП. Начальником Мелітопольського відділу УДМС у Запорізькій області 08.09.2021 року було винесено постанову ПН МЗН № 001445 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700 гривен. Адміністративне стягнення ОСОБА_1 виконав, штраф сплачено.

Крім того, під час здійснення перевірки інформації про особу ОСОБА_1 було встановлено, що 26.05.2020 року, відповідно до статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», Приморським РС УДМС України в Запорізькій області було прийнято рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідно до зазначеного рішення ОСОБА_1 був зобов`язаний покинути територію України у термін до 24.06.2020 року.

Згідно з тексту рішення про примусове повернення з України громадянину Республіки Азербайджан ОСОБА_1 було роз`яснено, що у випадку невиконання ним цього рішення, до нього буде застосоване примусове видворення, що передбачено ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Однак, до теперішнього часу громадянин Республіки Азербайджан ОСОБА_1 рішення Приморського РС УДМС України в Запорізькій області про примусове повернення від 26.05.2020 року - не виконав, територію України не покинув та продовжує порушувати міграційне та адміністративне законодавство України.

У громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_1 не має жодної з обставин, на підставі яких, відповідно до статті 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» він не може бути примусово видворенний за межі України.

Отже наявно достатньо законних підстав для застосування до Громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 процедури примусового видворення за межі України.

Громадянин ОСОБА_1 не має зареєстрованого місця проживання, не може легалізувати своє проживання на території України та отримати законне джерело доходів, не може бути працевлаштованим, згідно чинного законодавства та не може забезпечувати власні потреби.

Зважаючи, що громадянин ОСОБА_1 порушує міграційне та адміністративне законодавство України, самостійно не вживає заходів щодо повернення в країну громадянської належності, та існує ймовірність що громадянин ОСОБА_1 буде ухилятися від виконання рішення про його примусове повернення та перешкоджатиме проведенню процедури видворення.

За вказаних обставин є достатні та обґрунтовані підстави вважати, що відповідач буде продовжувати ухилятися від виконання рішення про його примусове повернення та перешкоджатиме проведенню процедури видворення, що відповідно до частини 1 статті 289 КАСУ є підставою для його затримання з подальшим поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 27.09.2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження по даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Представник позивача Ликов О.В. в судовому засіданні наполягав на задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що йому відомо, що він мешкає на території України незаконно пояснив, що 18.07.2019 року він прибув на територію України через КПП «Гоптівка» до дружини, у 2020 році у них народилась третя дитина, однак з дружиною він не одружений, та відповідно у свідоцтвах про народження дітей батьком дітей його не зазначено, дружина вказала відомості про батька з її слів. Після закінчення терміну перебування на території України вчасно не виїхав у зв`язку з карантином та страхом летіти на літаку. А виїхати автобусом йому повідомили, що неможливо. В даний час він згоден самостійно покинути країну, також обурений тим, що працівники міграційної служби не зазначили про можливість усиновлення ним його дітей, для перебування на законних підставах на території України. Проти позову заперечує. Згоден піти до лікаря якій підтвердить, що він боїться літати.

Представник відповідача - адвокат Ненашева Я.В. підтримала думку свого підзахисного та заперечувала проти затримання ОСОБА_1 , з метою забезпечення видворення за межі України, оскільки він має кошти самостійно покинути країну.

Заслухавши пояснення учасників процесу, з`ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши докази, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч.1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно ст. 288 КАС України передбачено, що позовні заяви центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України подаються до адміністративного суду за місцезнаходженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органу охорони державного кордону чи Служби безпеки України або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Відповідно до ч.1 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Як встановлено у судовому засіданні, громадянин Республіки Азербайджан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно його пояснень, що 18.07.2019 року він прибув на територію України через КПП «Гоптівка» у приватних справах по паспорту громадянина Азербайджан НОМЕР_1 , виданого МВС Республіки Азербайджан 12.07.2019 року строком дії до 11.07.2029 року. Після закінчення терміну перебування на території України вчасно не виїхав у зв`язку з карантином, страхом літати, та неможливістю виїхати автобусним сполученням.

Згідно п.2.2 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 150 від 15 лютого 2012 р., іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території не більш як 90 днів протягом 180 днів у разі в`їзду іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком в`їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України. Порядок обчислення зазначеного строку встановлюється МВС.

08.09.2021 року співробітниками Мелітопольського РУП ГУНП в Запорізькій області у відношенні ОСОБА_1 був складений протокол про адміністративне правопорушення ААБ № 252353, за ознаками ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме керування автомобілем у стані наркотичного сп`яніння.

Під час перевірки інформації про особу ОСОБА_1 співробітниками Мелітопольського РУП ГУНП в Запорізькій області було встановлено, що громадянин Республіки Азербайджан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходиться в Україні без наявних законних підстав та документів, які б надавали право законного перебування його на території України, у зв`язку з чим 08.09.2021 р. вищезазначеного громадянина було запрошено до Мелітопольського відділу УДМС у Запорізькій області для надання ним пояснень щодо причин його незаконного перебування на території України.

Відповідно до п. 26 постанови пленуму Вищого адміністративного суду України від 25 червня 2009 року № 1 «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов`язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні» іноземець та особа без громадянства можуть бути примусово видворенні за межі України з підстав та в порядку, що визначені ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст. 13 Закону України «Про імміграцію». Примусове видворення не застосовується до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту».

Так у разі виявлення іноземців або осіб без громадянства, які не мають підстав для перебування в Україні, або строк дії таких підстав закінчився, такі особи підлягають притягненню до адміністративної відповідальності за статтею 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), після чого вони можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну. У разі невиконання рішення про примусове повернення, матеріали скеровуються до суду для винесення рішення про примусове видворення.

Згідно матеріалів справи за порушення правил перебування іноземців в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні, 08.09.2021 року за порушення п. 2.2 Постанови Кабінету Міністрів «Про затвердження Порядку продовження строку перебування, та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України» від 15 лютого 2012 року №150 Мелітопольським відділом УДМС у Запорізькій області у відношенні громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення ПР МЗП № 001432 за ознаками ч.1 ст.203 КУпАП. Начальником Мелітопольського відділу УДМС у Запорізькій області 08.09.2021 року було винесено постанову ПН МЗН № 001445 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700 гривен. Адміністративне стягнення ОСОБА_1 виконав, штраф сплачено.

Відповідно до пункту 1.8 Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрацією державної прикордонної служби України та Служби безпеки України від 23 квітня 2012 року № 353/271/150, примусове видворення передбачає: виявлення порушника, поміщення його в пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, документальне оформлення примусового видворення, подальше супроводження іноземця до пункту пропуску через державний кордон України чи до країни походження.

Статтею 26 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено, що іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства. Іноземці та особи без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

У судовому засіданні встановлено, що громадянин Республіки Азербайджан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , досяг 18-річного віку, статус біженця їй не надано, в процедурі отримання статусу біженця або особи яка потребує додаткового захисту в Україні не перебуває, батьком неповнолітніх дітей в свідоцтвах про народження не вказаний, тобто відсутні підстави за яких примусове видворення не застосовується.

Враховуючи викладене, 26.05.2020 року, відповідно до статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», Приморським РС УДМС України в Запорізькій області було прийнято рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідно до зазначеного рішення ОСОБА_1 був зобов`язаний покинути територію України у термін до 24.06.2020 року. Рішення про примусове повернення до суду не оскаржувалось. Відповідно до Закону та прийнятого рішення про примусове повернення, ОСОБА_1 , який повинен був самостійно залишити територію України, тобто виїхати до будь-якої країни світу, в строк зазначений у рішенні про примусове повернення, а саме до 24.06.2020.

Відповідно до статті 30 Закону України № 3773-VI від 22.09.2011 року «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції може лише на підставі винесеної за його позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення та на підставі відповідного рішення з наступним повідомленням протягом 24 годин прокурора розміщує іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першої цієї статті, у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Судом встановлено, громадянин Республіки Азербайджан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не виконав в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення від 26.05.2020. Це було встановлено працівниками Мелітопольського МВ УДМС України в Запорізькій області під час перевірки інформації про особу ОСОБА_1 .

Аналіз наведених норм чинного законодавства та приписи ст. 289 КАС України дає підстави вважати, що клопотання про затримання щодо іноземця може бути подано стосовно особи, до якої подано та розглядається адміністративний позов про примусове видворення, при цьому підставою затримання повинні слугувати докази на підтвердження обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого подано адміністративний позов про примусове видворення, не має документа, що дає право на виїзд з України, ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення або якщо існує ризик його втечі. Тобто рішення судом про таке видворення повинно бути прийнято до вирішення питання про затримання або якщо такі позовні вимоги заявлені в одній позовній заяві, то під час вирішення такої позовної заяви.

Відповідно до ч. 1 ст. 289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: 1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України; 2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації; 4) зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Згідно з пункту 12 Розділу ІІ Інструкції № 141 іноземці та особи без громадянства утримуються в ПТПІ протягом строку, необхідного для виконання постанови адміністративного суду: про примусове видворення з України; затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення з України; затримання з метою ідентифікації та забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, але не більш як 12 місяців.

Частиною 11 статті 289 КАСУ встановлено, що строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Таким чином, судом встановлено і підтверджено матеріалами справи, що у відповідача відсутні законні підстави для знаходження на території України, оскільки термін перебування його на території України закінчився, у відповідача коштів для виїзду з території України не має, працевлаштуватись на території України не має змоги, а тому у добровільному порядку до теперішнього часу відповідач територію України не покинув та продовжує порушувати міграційне законодавство України, існує ризик перешкоджання видворенню за межі території України, оскільки у нього відсутні документи на право перебування на території України, з заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту не звертався. Не навчається та не працює, не має постійного заробітку.

Враховуючи викладене, керуючись конституційним принципом верховенства права, оцінивши всебічно, повно та об`єктивно всі наявні у справі докази окремо та у сукупності, застосовуючи відповідні норми матеріального права, утверджуючи та забезпечуючи права людини і основоположні свободи сторін, враховуючи принципи справедливості та неупередженості, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги Мелітопольського міського відділу Управління Державної міграційної служби Запорізької області є законними, обґрунтованими, а відтак підлягають задоволенню у повному обсязі.

Крім того, суд вважає необхідним роз`яснити, що у відповідності до ч.1 ст. 32 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", іноземці та особи без громадянства, які відповідно до рішення суду підлягають примусовому видворенню за межі України, відшкодовують витрати, пов`язані з видворенням, в установленому законом порядку. Якщо зазначені іноземці та особи без громадянства не мають коштів для відшкодування витрат, пов`язаних із видворенням їх за межі України, видворення здійснюється за рахунок державного бюджету.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 371 КАС України, постанова суду в частині примусового видворення відповідача підлягає негайному виконанню.

Керуючись ст.ст. 12, 241, 244, 257, 246, 288, 289, 371 КАС України, ст. ст. 4, 9, 16, 29, 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», суд,

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов Мелітопольського Управління Державної міграційної служби в Запорізькій області до громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_1 про примусове видворення та затримання з метою забезпечення видворення за межі України - задовольнити .

Примусово видворити громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспорт громадянина Азербайджан НОМЕР_1 , виданого МВС Республіки Азербайджан 12.07.2019 року строком дії до 11.07.2029 року) за межі території України.

Затримати громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспорт громадянина Азербайджан НОМЕР_1 , виданого МВС Республіки Азербайджан 12.07.2019 року строком дії до 11.07.2029 року), до шести місяців з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України Державної міграційної служби.

Допустити негайне виконання рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На підставі частини 1 статті 295 КАС України, строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: Т.В. Юрлагіна