Справа № 160/10745/21
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2021-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2021 року Справа № 160/10745/21

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Конєвої С.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

29.06.2021р. (згідно штемпеля поштового зв`язку) ОСОБА_1 звернулась з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та просить:

- визнати протиправними дії відповідача, які виразилися у здійсненні позивачеві перерахунку пенсії за вислугу років у безпідставно зменшеному розрахунковому розмірі 60 відсотків від суми місячної заробітної плати з обмеженням її максимальним розміром, що не перевищує десяти прожиткових мінімумів, установлений для осіб, які втратили працездатність, які оформлено рішенням №98 від 26.12.2020р.;

- зобов`язати відповідача здійснити позивачеві з 23.12.2020р. перерахунок та виплату пенсії за вислугу років згідно з вимогами ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 №1789-ХІІ (в редакції Закону України від 12.07.2001 №2663-ІІІ) без обмеження її максимальним розміром, що не перевищує десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, із розрахунку 80% від суми місячної (чинної) заробітної плати, зазначеної у довідці Дніпропетровської обласної прокуратури №21-96вих-20 від 14.12.2020р. про розмір заробітної плати за посадою начальника відділу обласної прокуратури, що враховується для перерахунку пенсії, з урахуванням раніше здійснених виплат, виплативши різницю між перерахованою та фактично виплаченою раніше пенсією за вислугу років усією сумою разово, без застосування постанови Кабінету Міністрів України №649 від 22.08.2018р. "Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду", якою затверджено Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що на підставі рішення суду їй було призначено пенсію за вислугу років згідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ у редакції чинній до 01.10.2011р. (до внесення змін до ст.50-1 Закону №1789-ХІІ Законом України від 08.07.2011р. №3668 «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», які набули чинності з 01.10.2011р.), виходячи із 80% від заробітку. Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2019р. №7-р(ІІ)/2019 визнано неконституційними положення частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014р. №1697 зі змінами, якими передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України. 23.12.2020р. позивач звернулась до пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії, до якої надала довідку Дніпропетровської обласної прокуратури №21-96вих-20 від 14.12.2020р. про розмір заробітної плати за посадою начальника відділу обласної прокуратури. Згідно рішення №98 від 26.12.2020р. пенсійний орган провів перерахунок пенсії позивачеві на підставі довідки Дніпропетровської обласної прокуратури №21-96вих-20 від 14.12.2020р., виходячи з розміру 60% від суми заробітної плати та з обмеженням її максимальним розміром, що не перевищує десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Позивач вважає такі дії відповідача протиправними та такими, що грубо порушують її права на соціальний захист і пенсійне забезпечення, гарантовані Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, Європейською соціальною хартією від 03.05.1996р., Конституцією та Законами України, так як при проведенні перерахунку пенсії застосуванню підлягає редакція статті Закону, яким визначався порядок та розмір (у відсотках) відповідного пенсійного забезпечення працівника прокуратури за відповідною посадою виключно на момент призначення йому пенсії за вислугу років; застосування положень щодо обмеження максимального розміру пенсії, у тому числі і за нормою статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014р. №1697, щодо правовідносин з питань пенсійного забезпечення прокурорів, які винили до набрання ними чинності, суперечить вимогам ч.1 ст.58 Конституції України. В обґрунтування своєї правової позиції позивач посилається на рішення Європейського Суду з прав людини, рішення Конституційного Суду України та постанови Верховного Суду.

Ухвалою суду від 19.07.2021р. було відкрито провадження у даній адміністративній справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у відповідності до вимог ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України та зобов`язано відповідача, зокрема, надати відзив на позов та докази в обґрунтування відзиву з дотриманням вимог ст.ст. 162, 261 Кодексу адміністративного судочинства України та виходячи з вимог ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України (а.с.56).

31.08.2021р. засобами поштового зв`язку, на виконання вимог вищевказаної ухвали суду, від відповідача надійшов письмовий відзив на позов, у якому останній просив у задоволенні позовних вимог позивача відмовити в повному обсязі посилаючись на те, що позовна вимога позивача про здійснення перерахунку пенсії за нормами статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991р. №1789 є безпідставною, оскільки на час виникнення спірних правовідносин, чинною нормою, що регулює підстави та порядок перерахунку пенсії працівникам прокуратури є стаття 86 Закону України «Про прокуратуру» №1697; питання щодо відсоткового розміру заробітної плати для перерахунку пенсії і питання обмеження пенсії максимальним розміром є похідними і повинні вирішуватись після вирішення питання про наявність відповідного права на перерахунок, а відповідно, вимога про визначення відсоткового розміру (80%) заробітної плати для перерахунку пенсії та вимога здійснити перерахунок та виплату пенсії без обмеження максимальним розміром є передчасними та не підлягають задоволенню. В обґрунтування своєї правової позиції відповідач посилається на рішення Верховного Суду від 14.09.2020р. (а.с.61-63).

Згідно ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

У відповідності до вимог ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

У зв`язку із перебуванням судді Конєвої С.О. з 13.09.2021р. по 17.09.2021р. включно на підготовці суддів, рішення у даній адміністративній справі приймається 20.09.2021р.

Відповідно до ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі розгляду адміністративної справи за відсутності учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Із наявних в матеріалах справи документів судом встановлені наступні обставини у даній справі.

З 11.10.2011р. ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за вислугою років, призначену відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ (у редакції, що діяла на момент призначення пенсії), у розмірі 80 відсотків від суми місячної заробітної плати, що підтверджується копією протоколу №133 від 03.03.2014р. про призначення пенсії за вислугу років, наявною у справі (а.с.70).

14.12.2020р. Дніпропетровською обласною прокуратурою позивачеві видано довідку №21-96вих-20 про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії, яка видана, зокрема, відповідно до Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014р. №1697-VІІ (а.с.44,71-ворот).

ОСОБА_1 звернулась до пенсійного органу із заявою від 23.12.2020р. про перерахунок пенсії, до якої надала довідку Дніпропетровської обласної прокуратури №21-96вих-20 від 14.12.2020р. про розмір заробітної плати за посадою начальника відділу обласної прокуратури, що підтверджується змістом копій відповідної заяви та розписки -повідомлення (а.с.42-43).

Згідно рішення №98 від 26.12.2020р. Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провело перерахунок пенсії позивачеві на підставі довідки Дніпропетровської обласної прокуратури №21-96вих-20 від 14.12.2020р., виходячи з розміру 60% від суми заробітної плати 74158,24 грн. та з обмеженням її максимальним розміром, що не перевищує десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, що підтверджується змістом копії відповідного рішення, наявної у справі (а.с.38-41).

Вказаний спір виник у зв`язку із незгодою позивача з діями відповідача які виразилися у здійсненні позивачеві перерахунку пенсії за вислугу років у безпідставно зменшеному розрахунковому розмірі 60 відсотків від суми місячної заробітної плати з обмеженням її максимальним розміром, що не перевищує десяти прожиткових мінімумів, установлений для осіб, які втратили працездатність, які оформлено рішенням №98 від 26.12.2020р., у зв`язку з чим позивач просить відновити її права шляхом визнання таких дій протиправними та зобов`язання відповідача дійснити позивачеві з 23.12.2020р. перерахунок та виплату пенсії за вислугу років згідно з вимогами ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 №1789-ХІІ (в редакції Закону України від 12.07.2001 №2663-ІІІ) без обмеження її максимальним розміром, що не перевищує десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, із розрахунку 80% від суми місячної (чинної) заробітної плати, зазначеної у довідці Дніпропетровської обласної прокуратури №21-96вих-20 від 14.12.2020р. про розмір заробітної плати за посадою начальника відділу обласної прокуратури, що враховується для перерахунку пенсії, з урахуванням раніше здійснених виплат, виплативши різницю між перерахованою та фактично виплаченою раніше пенсією за вислугу років усією сумою разово, без застосування постанови Кабінету Міністрів України №649 від 22.08.2018р. "Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду", якою затверджено Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, перевіривши доводи та давши їм належну правову оцінку, проаналізувавши норми чинного законодавства України, оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для часткового задоволення позовних вимог позивача, виходячи з наступного.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Згідно до статті 64 Конституції України гарантовано, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

На час призначення позивачу пенсії (з 11.10.2011 року) особливості пенсійного забезпечення прокурорів і слідчих визначалися статтею 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 №1789-ХІІ (далі ? Закон №1789-ХІІ), в редакції Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011р. №3668-VI (далі - Закон №3668-VI):

- прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років 6 місяців, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Така пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії (частина перша статті 50-1);

- призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи (частина вісімнадцята статті 50-1).

14.10.2014р. ухвалено новий Закон України «Про прокуратуру» №1697-VІІ (далі ? Закон №1697-VІІ), який набрав чинності 15.07.2015 р. та на цій підставі втратила чинність ч.18 ст.50-1 Закону №1789-ХІІ.

Статтею 86 Закону №1697-VІІ визначено право прокурора на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення відповідної вислуги років.

За приписами ч.2 ст.86 Закону №1697-VІІ пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Частина двадцята статті 86 Закону №1697-VІІ (в первинній редакції) мала такий текст: «Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки».

Отже, первісна редакція частини двадцятої статті 86 Закону №1697-VІІ та частина вісімнадцята статті 50-1 Закону №1789-ХІІ містили аналогічні за змістом положення щодо підстав та порядку перерахунку пенсій за вислугу років, призначених працівникам прокуратури.

1 січня 2015 року набрав чинності Закон України від 28 грудня 2014 року №76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» (далі - Закон № 76-VIII), яким, з-поміж іншого, внесено наступні зміни:

- частину вісімнадцяту статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ (діяла до 15.07.2015) викладено в такій редакції: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України»;

- частину двадцяту статті 86 Закону України від 14 жовтня 2014 року «Про прокуратуру» №1697-VІІ (набрала чинності 15.07.2015) викладено у такій редакції: « 20. Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України».

Отже, починаючи з 1 січня 2015 року в Україні жоден закон не визначав ані умов (підстав), ані порядку перерахунку пенсій за вислугу років, призначених на підставі Закону України «Про прокуратуру»; законодавець делегував повноваження щодо встановлення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури Кабінету Міністрів України.

Кабінет Міністрів України впродовж 2015-2019 років не визначив умов та порядку перерахунку пенсій працівникам прокуратури.

Разом з тим, у грудні 2019 року Конституційний Суд України за результатами розгляду справи №3-209/2018 (2413/18, 2807/19) ухвалив рішення від 13.12.2019 №7-р(II)/2019 та вирішив таке:

- визнав таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України;

- положення частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Відповідно до частини другої статті 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Конституційний Суд України встановив наступний порядок виконання рішення №7-р(II)/2019, а саме:

- частина двадцята статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами не підлягає застосуванню з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення;

- частина двадцята статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII підлягає застосуванню в первинній редакції:

«20. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки».

Отже, рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 р. №7-р(II)/2019 змінило законодавче регулювання для правовідносин, що мають місце з дати його ухвалення.

З аналізу вищевикладеного вбачається, що з 13.12.2019р. особи, яким пенсії призначені відповідно до Закону №1789-ХІІ або Закону №1697-VII мають право на перерахунок пенсії у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам (зокрема на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №657).

Так, на час звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії (23.12.2020р.) ч.2 ст.86 Закону №1697-VII визначає, що пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Зі змісту копії рішення пенсійного органу №98 від 26.12.2020р. вбачається, що Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з 01.10.2020р. провело перерахунок пенсії позивачеві на підставі довідки Дніпропетровської обласної прокуратури №21-96вих-20 від 14.12.2020р., виходячи з розміру 60% від суми заробітної плати 74158,24 грн. та з обмеженням її максимальним розміром, що не перевищує десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, що підтверджується змістом копії відповідного рішення (а.с.38-41).

Тобто, максимальний відсоток розрахунку пенсії позивачеві за вислугу років, відповідачем обчислений відповідно до ч. 2 ст. 86 Закону №1697-VII, згідно якої він не повинен перевищувати 60% від суми місячної (чинної) заробітної плати працівників прокуратури.

Разом з тим, слід зазначити, що вказана норма введена в дію Законом №1697, який набрав чинності з 15.07.2015р., тобто після призначення позивачеві пенсії за вислугу років.

На момент призначення пенсії позивачеві (11.10.2011 рік) максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до ч. 2 ст. 50-1 Закону №1789-ХІІ, не повинен був перевищувати 80 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати працівників прокуратури, і саме з урахуванням даного максимального розміру, позивачеві була призначена пенсія, що підтверджується копією протоколу №133 від 03.03.2014р. про призначення пенсії за вислугу років, наявною у справі (а.с.70).

Тобто, внаслідок внесення змін до ст.50-1 Закону №1789-ХІІ, а також набрання чинності Законом №1697-VII рівень фінансового забезпечення пенсіонерів, яким призначена пенсія відповідно до Закону № 1789-ХІІ, в частині визначення максимального відсотку розрахунку пенсії за вислугу років, погіршився.

Разом з цим, частина 2 статті 86 Закону №1697-VII врегульовує порядок призначення пенсій, а не її перерахунок. Призначення та перерахунок пенсії не є тотожними, є різними за змістом та механізмом їх проведення.

Враховуючи соціальну спрямованість держави, базові гарантії позивача при призначенні пенсії не можуть бути звужені в подальшому, при здійсненні перерахунку пенсії. Зазначене твердження, обґрунтоване положеннями ст.22 Конституції України, відповідно до якої закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані та при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсязі існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції. Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення від 06.07.1999 р. № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20.03.2002 р. № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян, як і під час проходження служби, так і після її закінчення, зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей.

Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто, комплексу організаційно - правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Таким чином, при перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір місячної заробітної плати, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислювалося при її призначенні відповідно до наявної у позивача вислуги років, є незмінним.

За викладеного, здійснивши аналіз норм чинного законодавства у сукупності з встановленими обставинами у цій справі, суд приходить до висновку, що зменшивши позивачеві відсотковий розмір пенсії з 80% до 60% від заробітку при проведенні перерахунку з 01.10.2020р. відповідач порушив права позивача, а відповідно, дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо зменшення позивачеві відсоткового розміру пенсії з 80% до 60% від заробітку при проведенні перерахунку з 01.10.2020р. на підставі довідки Дніпропетровської обласної прокуратури №21-96вих-20 від 14.12.2020р., є протиправними.

Зазначеної правової позиції дотримується Верховний Суд, зокрема, у своїх постановах від 10.09.2021р. у справі №580/5238/20, від 28.10.2020р. у справі №686/2428/16-а, від 21.05.2020р. у справі №554/10510/16-а, яка підлягає врахуванню адміністративним судом згідно ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частина 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Проте, відповідачем не було надано суду жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про правомірність дій пенсійного органу щодо зменшення позивачеві відсоткового розміру пенсії з 80% до 60% від заробітку при проведенні перерахунку з 01.10.2020р. на підставі довідки Дніпропетровської обласної прокуратури №21-96вих-20 від 14.12.2020р., з урахуванням норм вищенаведеного законодавства, обставин справи, встановлених судом та з урахуванням правової позиції Конституційного Суду України та позиції Верховного Суду, яка наведена вище та не спростована відповідачем жодними доказами.

Є безпідставними, необґрунтованими та відхиляються судом посилання відповідача на те, що вимога про визначення відсоткового розміру (80%) від розміру заробітної плати для перерахунку пенсії є передчасною та не підлягають задоволенню, оскільки судом встановлено, що пенсійним органом було проведено перерахунок пенсії позивачеві з 01.10.2020р. на підставі довідки Дніпропетровської обласної прокуратури №21-96вих-20 від 14.12.2020р., під час проведення якого позивачеві було зменшено відсотковий розмір пенсії з 80% до 60% від заробітку, що підтверджується копією рішення №98 від 26.12.2020р. (а.с.38-41) і свідчить про порушення прав позивача по зменшенню при перерахунку її пенсії до 60% від розміру її заробітку, а тому спростовує та виключає твердження відповідача про передчасність звернення до суду з наведеними позовними вимогами.

Відповідно до ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням вимог ч. 2 ст. 2 вказаного Кодексу, перевіривши правомірність дій пенсійного органу щодо зменшення позивачеві відсоткового розміру пенсії з 80% до 60% від заробітку при проведенні перерахунку з 01.10.2020р. на підставі довідки Дніпропетровської обласної прокуратури №21-96вих-20 від 14.12.2020р., суд приходить до висновку, що відповідач, вчинивши такі дії, діяв не у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, не обґрунтовано та без врахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Отже, такими вищенаведеними діями пенсійного органу щодо зменшення позивачеві відсоткового розміру пенсії з 80% до 60% від заробітку при проведенні перерахунку з 01.10.2020р. на підставі довідки Дніпропетровської обласної прокуратури №21-96вих-20 від 14.12.2020р., пенсійним органом порушено права та інтереси позивача, які підлягають судовому захисту шляхом визнання таких дій протиправними, у зв`язку з чим позовні вимоги позивача у наведеній частині підлягають задоволенню з урахуванням повноважень адміністративного суду, встановлених ст.ст. 9, 245 Кодексу адміністративного судочинства України, з виходом у цій частині за межі позовних вимог, так як судом встановлено, що відповідачем здійснено перерахунок пенсії позивачеві не з 23.12.2020р. (як просить позивач), а з 01.10.2020р.

Враховуючи зазначене, слід зобов`язати відповідача здійснити позивачеві перерахунок пенсії за вислугу років відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII, виходячи з розрахунку 80 відсотків від розміру заробітної плати, на підставі довідки Дніпропетровської обласної прокуратури №21-96вих-20 від 14.12.2020р., з 01.10.2020р., з урахуванням раніше виплачених сум, вийшовши таким чином за межі позовних вимог позивача, виходячи з того, що судом встановлено протиправність дій відповідача щодо зменшення позивачеві відсоткового розміру пенсії з 80% до 60% від розміру заробітної плати при проведенні перерахунку з 01.10.2020р. на підставі довідки Дніпропетровської обласної прокуратури №21-96вих-20 від 14.12.2020р., та належним і ефективним способом захисту порушеного права позивача є саме зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, направлені на усунення порушеного права позивача виходячи із наданих повноважень адміністративного суду, встановлених ст.ст. 9, 245 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, за приписами ст.245 вказаного Кодексу, встановлено, що у разі задоволення позову про визнання дій (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень протиправними, у якості похідної вимоги, суд може прийняти постанову про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії.

Окрім того, і за приписами ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, дає найбільший ефект.

Відтак, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права та відповідати наявним обставинам.

Також слід зазначити, що за приписами ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Так, Європейський Суд з прав людини у рішенні від 13.01.2011р. (остаточне) по справі "Чуйкіна проти України" констатував: "50. Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів ( див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. The United Kingdom),п.п.28-36, Series A №18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє всіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції - гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі - провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені.

У рішенні від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" ("Doran v. Ireland", заява № 50389/99) Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припинення порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Салах Шейх проти Нідерландів" ("Salah Sheekh v The Netherlands"; заява № 1948/04), ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Таким чином, з урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що зобов`язання відповідача здійснити позивачеві перерахунок пенсії за вислугу років відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII, виходячи з розрахунку 80 відсотків від розміру заробітної плати, на підставі довідки Дніпропетровської обласної прокуратури №21-96вих-20 від 14.12.2020р., з 01.10.2020р., з урахуванням раніше виплачених сум, є дотриманням судом гарантій того, що спір між сторонами буде остаточно вирішений.

Разом з тим, не підлягають задоволенню позовні вимоги позивача в частині визнання протиправними дій відповідача, які виразилися у здійсненні позивачеві перерахунку пенсії за вислугу років з обмеженням її максимальним розміром, що не перевищує десяти прожиткових мінімумів, установлений для осіб, які втратили працездатність, та зобов`язання відповідача здійснити позивачеві з 23.12.2020р. перерахунок та виплату пенсії за вислугу без обмеження її максимальним розміром, що не перевищує десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, виходячи з наступного.

Так, відповідно до ст. 2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 № 3668-VI, який набув чинності 01.10.2011, максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України 92-15, законів України "Про державну службу" 3723-12, "Про прокуратуру" 1789-12, "Про статус народного депутата України" 2790-12, "Про Національний банк України" 679-14, "Про Кабінет Міністрів України" 2591-17, "Про дипломатичну службу" 2728-14, "Про службу в органах місцевого самоврядування" 2493-14, "Про судову експертизу" 4038-12, "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" 796-12, "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів" 540/97-ВР, "Про наукову і науково-технічну діяльність" 1977-12, "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" 2262-12, "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" 1058-15, "Про пенсійне забезпечення" 1788-12, "Про судоустрій і статус суддів" 2453-17, Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року "Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України" 379/95-ВР, не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Відтак, на осіб, яким пенсія перерахована відповідно до нормативно-правових актів, вказаних у ст.2 Закону № 3668-VI, зокрема, Закону України «Про прокуратуру» та розмір якої перевищує максимальний розмір, встановлений цим Законом, поширюються приписи законодавства, чинні на час такого перерахунку.

Тобто, в даному випадку, на акту проведення позивачеві перерахунку пенсії (01.10.2020р.) поширюються приписи ст.2 Закону № 3668-VI.

Зазначені вище положення Закону № 3668-VI не визнавались Конституційним Судом України такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), отже, є чинними і підлягають виконанню.

Вищенаведена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10.09.2021р. у справі №580/5238/20, яка є обов`язковою для застосування адміністративними судами при розгляді справ у подібних відносинах за приписами ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України.

Також, слід зазначити, що Верховним Судом неодноразово здійснювався касаційний розгляд справ, де позивачами виступали особи, яким пенсії були призначені відповідно до Закону України від 05.11.1991 №1789-XII "Про прокуратуру", а вимоги позовних заяв було звернуто до пенсійного органу стосовно неправомірності його дій та рішень щодо здійснення перерахунку такої пенсії із застосуванням обмеження її максимальним розміром, передбаченим статтею 86 Закону України від 14.10.2014 №1697-VII "Про прокуратуру", в редакції зі змінами, внесеними Законами України від 24.12.2015 №911-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", від 06.12.2016 №1774-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" (постанови Верховного Суду від 22.05.2018 у справі №205/8204/16-а, від 03.04.2018 у справі №361/4922/17, від 02.05.2018 у справі №704/87/17, від 15.08.2018 у справі №161/9572/17, від 17.01.2019 у справі №161/713/17, від 15.05.2019 у справі №554/4191/17, від 21.11.2019 у справі №161/14321/16-а, від 21.05.2020 у справі №554/10510/16-а, від 28.10.2020 у справі №686/2428/16-а).

Розглядаючи вищевказані справи, Верховний Суд сформулював правову позицію, відповідно до якої положення норм чинного законодавства, якими обмежувався максимальний розмір пенсії, не визнавались у встановленому порядку Конституційним Судом України такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), отже, є чинними і підлягають виконанню. Тобто, на момент проведення перерахунку пенсії позивачам, наведеними положеннями встановлюються тимчасові обмеження розміру виплачуваної пенсії, які мають імперативний характер, неконституційними не визнавались, є чинними та обов`язковими до виконання органами Пенсійного фонду України. З огляду на наведене, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність у відповідача (відповідного територіального органу Пенсійного фонду України) законних підстав для здійснення виплати нарахованої пенсії без обмеження граничного розміру відповідно до статті 50-1 Закону України від 05.11.1991 №1789-XII "Про прокуратуру" (в редакції на час призначення пенсії), оскільки положення цієї статті втратили чинність.

Зазначена правова позиція Верховного суду є сталою, підстав для її не врахування адміністративним судом не вбачається з урахуванням того, що викладена у них правова позиція є обов`язковою для застосування адміністративними судами та адміністративний суд не має права відступу від вказаних позицій.

За викладеного, у суду відсутні обґрунтовані правові підстави для задоволення позовних вимог позивача в частині визнання протиправними дій відповідача, які виразилися у здійсненні позивачеві перерахунку пенсії за вислугу років з обмеженням її максимальним розміром, що не перевищує десяти прожиткових мінімумів, установлений для осіб, які втратили працездатність, та зобов`язання відповідача здійснити позивачеві з 23.12.2020р. перерахунок та виплату пенсії за вислугу без обмеження її максимальним розміром, що не перевищує десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, а тому у вищенаведеній частині позову позивачеві слід відмовити.

Також і не підлягають задоволенню позовні вимоги позивача в частині зобов`язання здійснити виплату позивачу пенсії за вислугу років виплативши різницю між перерахованою та фактично виплаченою раніше пенсією за вислугу років усією сумою разово, без застосування постанови Кабінету Міністрів України №649 від 22.08.2018р. "Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду", якою затверджено Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду, з огляду на те, що вказані позовні вимоги є похідними від основних позовних вимог, які стосуються визнання протиправними дій відповідача з приводу обмеження перерахованої позивачеві пенсії розміром, визначеним Законом № 3668-VI, які перевірені судом та суд встановив, що норми цього Закону поширюються на час здійснення позивачеві перерахунку її пенсії (01.10.2020р.), тобто, протиправність дій відповідача у наведеній частині судом не встановлено, тому викладені встановлені судом обставини виключають можливість задоволення наведених позовних вимог.

Окрім того, не підлягають задоволенню позовні вимоги позивача щодо зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачеві пенсії за вислугу років відповідно до статті 50-1 3акону України "Про прокуратуру" №1789-ХІІ в редакції від 05.11.1991р. №1789-ХІІ, оскільки зазначені норми ще з 01.01.2015р. є нечинними, а тому, у даному випадку, суд керується діючим законодавством, зокрема, статтею 86 Закону №1697-VII, що відповідає вимогам Конституції України та рішенню Конституційного Суду України №1-рп/99 від 09.02.1999р. щодо зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів.

Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для часткового задоволення позовних вимог позивача.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ч.3 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд виходить із того, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин, підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь позивача судові витрати позивача по сплаті судового збору понесені позивачем згідно квитанції про сплату №82786 від 26.06.2021р. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 363 грн. 20 коп., виходячи із розрахунку: (908 грн./5)*2 (а.с.20,51).

Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо зменшення ОСОБА_1 відсоткового розміру пенсії з 80% до 60% від заробітної плати при проведенні перерахунку з 01.10.2020р. на підставі довідки Дніпропетровської обласної прокуратури №21-96вих-20 від 14.12.2020р.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26; ) здійснити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) перерахунок та виплату пенсії за вислугу років відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII, виходячи з розрахунку 80 відсотків від заробітної плати, на підставі довідки Дніпропетровської обласної прокуратури №21-96вих-20 від 14.12.2020р., з 01.10.2020р.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) - судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 363 грн. 20 коп. (триста шістдесят три грн. 20 коп.).

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення відповідно до вимог статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України та у порядку, встановленому п.п.15.1 п.15 Розділу VІІ Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду набирає законної сили у строки, визначені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.О. Конєва