Справа № 752/9231/21
Суддя: Машкевич К. В.
Дата ухвалення: 2021-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 752/9231/21
Провадження № 2-а/752/287/21
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

27 вересня 2021 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Машкевич К.В.

при секретарі Гненик К.П.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи, справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції в Черкаській області Мурий Олександра Анатолійовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та скасувати постанову інспектора Управління патрульної поліції в Черкаській області Мурий О.А. серії ЕАМ №3264030 від 10.10.2020 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 10.10.2020 року інспектором Управління патрульної поліції в Черкаській області Мурий О.А. відносно позивача винесено постанову серії ЕАМ №3264030, якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Вважає зазначену постанову незаконною з огляду на наступне.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення відповідач не роз`яснив позивачу його права та обов`язки, як особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, не надав можливості скористатися правовою допомогою при розгляді справи.

Також при розгляді справи він зазначив, що не порушував ПДР, рухався з дозволеною швидкістю, оскільки на даній ділянці автодороги відсутні дорожні знаки, які б повідомляли про обмеження швидкості руху та, з його слів, розгляд справи проводився за відсутності позивача.

Позивач зазначає, що справа про адміністративне правопорушення не може бути розглянута безпосередньо на місці вчинення правопорушення, а має розглядатись за місцем його вчинення.

На думку позивача, використання лазерного вимірювача швидкості ТгuСаm не стаціонарно монтованим способом суперечить вимогам ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», тому його застосування незаконне/

Позивач зазначає, що в постанові про адміністративне правопорушення відсутні відомості про належні та допустимі докази правопорушення. Також, на думку позивача, в оскаржуваній постанові наявні незрозумілі виправлення часу вчинення правопорушення.

На підставі викладеного просив позов задовольнити.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 16.04.2021 року у справі відкрито спрощене позовне провадження.

13.07.2021 від відповідача надійшли пояснення в яких він проти задоволення позовних вимог заперечував посилаючись на те, що твердження позивача не відповідають дійсності та спростовуються наданим відеозаписом та фото з лазерного вимірювача швидкості ТгuСаm.

На відео та фото чітко видно транспортний засіб, який перевищив дозволену швидкість руху та яким, керував позивач.

З урахуванням викладеного вважає, що постанова є законною та скасуванню не підлягає.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження учасники справи в судове засідання не викликались.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про відмову в задоволенні позову з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 10.10.2020 р. близько 11 год. 12 хв. відповідач на автодорозі М-05 "Київ-Одеса" 162 км, за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 (серійний номер ТС000424), було зафіксовано, що водій транспортного засобу TOYOTA HIGHLANDER (д.н.з. НОМЕР_1 ), рухався по автомобільній дорозі з окремими проїзними частинами, що відокремлені одна від одної розділювальною смугою, зі швидкістю 138 (сто тридцять вісім) км/год, при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху на 28 (двадцять вісім) км/год, чим порушив п. 12.9.6) ПДР України.

Після чого, на підставі ч. 1 ст. 35 ЗУ "Про Національну поліцію", автомобіль TOYOTA HIGHLANDER (д.н.з. НОМЕР_1 ) було зупинено.

Відповідач згідно із ч. 3 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» звертаючись до позивача, який був за кермом автомобіля, представився (назвав своє прізвище, посаду, спеціальне звання), згідно ч. 2 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» проінформував про вищезазначене порушення ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Надалі, відповідач згідно п. 2 ч. 1 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» та п. 2.4 ПДР оголосив законні вимоги щодо пред`явлення посвідчення водія.

Після перевірки документів відповідач згідно вимог ст. 279 КУпАП, з врахуванням ст. 280 КУпАП, здійснив розгляд справи про адміністративне правопорушення, при цьому роз`яснив Позивачеві права та обов`язки особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України.

Під час розгляду справи позивач заперечував факт вчинення ним правопорушення.

Розглянувши справу, відповідач відповідно до ст. 258 КУпАП з дотриманням вимог ст. 283 КУпАП з врахуванням ч. 2 ст. 33 КУпАП, ст. 251 КУпАП, ст. 252 КУпАП виніс постанову серії ЕАМ №3264030 за ч. 1 ст. 122 КУпАП відносно Позивача та наклав стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 (двісті п`ятдесят п`ять) грн.

Надалі відповідач згідно ст. 285 КУпАП ознайомив позивача із змістом постанови по справі про адміністративне правопорушення, проте отримувати копію постанови позивач відмовився, про що було зроблено відповідну відмітку в оскаржуваній постанові.

Також, позивачу було роз`яснено зміст ст. ст. 307, 308 КУпАП, щодо порядку виконання постанови про накладення штрафу та ст. 289 КУпАП, щодо порядку оскарження постанови.

У позовній заяві позивач зазначає, що відповідач не роз`яснив йому його права та обов`язки, як особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, не надав можливості скористатися правовою допомогою при розгляді справи. А також те, що він не порушував ПДР, рухався з дозволеною швидкістю, оскільки на даній ділянці автодороги відсутні дорожні знаки, які б повідомляли про обмеження швидкості руху та, з його слів, розгляд справи проводився за відсутності Позивача.

Дані твердження не відповідають дійсності та спростовуються наданим відеозаписом та фото з лазерного вимірювача швидкості TruCam.

На відео та фото чітко видно транспортний засіб, який перевищив дозволену швидкість руху та яким, як було встановлено та не заперечується позивачем, керував позивач.

Все спілкування з позивачем було зафіксовано на нагрудний портативний відеореєстратор (бодікамеру) ВСІ765, про що також вказано в п.7 оскаржуваної постанови: «До постанови додається відео з приладу TruCam ТС 000424, відео з бодікамери ВСІ 765».

Проте, відповідно п.1 ч.3 розділу VIII Наказу МВС України від 18.12.2018 №1026 «Про затвердження Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису» (далі - Наказ МВС №1026), строк зберігання відеозаписів з портативних відеореєстраторів становить 30 діб.

Відповідно до ч.3 розділу І Наказу МВС №1026, портативний відеореєстратор - пристрій, призначений для запису, зберігання та відтворення відеоінформації, технічні характеристики та особливості конструкції якого дають змогу закріпити його на форменому одязі поліцейського.

Відповідно до ч.4 розділу VIII Наказу МВС №1026, строк зберігання відеозаписів за рішенням керівника органу, підрозділу поліції може бути збільшено у разі використання їх у процесі здійснення оперативно-розшукової діяльності, у рамках розслідування кримінального провадження та/або в провадженнях у справах про адміністративні правопорушення, у разі фіксації надзвичайних подій за участю особового складу поліції, інших подій, якщо вони можуть бути використані в процесі службової діяльності органів, підрозділів поліції, під час проведення службових розслідувань.

Правопорушення за участю позивача, сталося 10.10.2020 року. Копію оскаржуваної постанови на адресу проживання, яку вказав на той час позивач було направлено 15.10.2020. Але у зв`язку зі вказаною закордонною адресою - лист було повернуто відправнику.

Ухвала про відкриття провадження за позовною заявою надійшла до Відповідача лише 25.06.2021 (через 8,5 місяців). Не маючи інформації про наміри оскарження постанови серії ЕАМ №3264030, строк зберігання відеозаписів з портативного відеореєстратора, відповідно до Наказу МВС №1026, не було продовжено та через 30 днів такі відеозаписи були видалені з серверів зберігання.

Жодних доказів, підтверджуючих обґрунтування позовних вимог, позивачем разом з позовною заявою не надано.

У відповідності ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.

Згідно із ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Нормами ч. 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На виконання вимог ч. 2 ст. 77 КАС України, обґрунтування правомірності дій та прийнятого рішення Відповідач зазначає у відзиві на позовну заяву разом з доказами.

Відповідно до ч.ч. 2, 8 ст. 79 КАС України, позивач повинен подати докази разом із поданням позовної заяви.

Докази, не поданіу встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються. крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Жодного клопотання про неможливість подати докази у визначений законодавством строк з причин, що не залежали від Позивача, до позовної заяви Позивачем також не надано.

Із вищезазначеного слідує, що окрім копії оскаржуваної постанови, Позивач жодного іншого доказу до суду не надав та викладені ним доводи не є належним обґрунтуванням адміністративного позову, щодо порушення Відповідачем норм права та не спростовують наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення за ч.1 ст.122 КУпАП.

Згідно Наказу МВС України від 07.11.2015 р. №1395 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» у Розділі 4 Інструкції в пункті 5 вказано, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 10 розділу XIII цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

Заповнення самого бланку постанови (рішення) не передбачає законодавством безпосередню присутність особи, щодо якої розглядалася відповідна справа. Зокрема заповнення та друк електронної постанови потребує наявності відповідної техніки, яка в даному випадку працює від живлення службового автомобіля.

Тому розгляд справи та оголошення постанови по справі відбувалися в присутності особи, яка притягується до відповідальності, а її технічне заповнення - в необхідних для цього умовах, що не суперечить чинному законодавству.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч.1 ст.122 КУпАП, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів па годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно розділу 33 «Дорожні знаки» ПДР, дорожній знак 5.70 «Фото-, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху» є інформаційно-вказівним знаком - інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів.

Згідно п. 1.3 ПДР, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 1.9 ПДР встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно п. 2.3.6) ПДР, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважний, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до п. 12.6 ґ) ПДР поза населеними пунктами на автомобільній дорозі з окремими проїзними частинами, що відокремлені одна від одної розділювальною смугою, дозволяється рух зі швидкістю не більше ПО км/год.

Згідно п. 12.9 б) ПДР водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 ПДР.

На фото та відео з вимірювача швидкості TruCam, додані до відзиву чітко видно марку автомобіля та його державний номерний знак.

До того ж, позивач, порушуючи на даній ділянці автодороги вимоги швидкісного режиму, був завчасно проінформований дорожнім знаком 5.70 «Фото-, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху» про можливість здійснення контролю за порушеннями Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів.

Отже, позивач навмисно викривляє положення пунктів ПДР України, щоб уникнути відповідальності, вказуючи, що в п. 12.9.6) ПДР визначена обов`язкова наявність дорожніх знаків 3.29, 3.31 при забороні перевищення швидкості, зазначеної в п.п. 12.4-12.7 ПДР.

Як вбачається з диспозиції пункту 12.9.6) ПДР, чотири підстави заборони перевищення швидкості не залежать одна від одної та послідовно перераховані через кому (1 - «швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7», 2 - «швидкість на ділянці дороги, де встановлено дорожній знак 3.29», 3 - «швидкість на ділянці дороги, де встановлено дорожній знак 3.31», 4 - «швидкість на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 ПДР»), а не носять обов`язковий сумісний характер одночасного застосування, як вказує позивач.

Твердження позивача щодо не ознайомлення його з правами особи, яка притягується до відповідальності та ненадання можливості скористатися правовою допомогою - спростовуються самою ж позовною заявою, де позивач зазначає сам, що був ознайомлений зі своїми правами, проте він бажав «більш детального роз`яснення». Також, скористатися правовою допомогою позивачеві ніхто не заважав, про що також зазначає сам позивач, вказуючи, що він повідомив відповідача, що отримає оскаржувану постанову лише після приїзду адвоката, який може їхати з м. Києва (за 160 км) довго.

Як зазначив Верховний Суд України в Постанові від 07.11.2019 по справі №487/2179/17 «Таким чином, чинним на час виникнення спірних відносин законодавством було передбачено спрощену процедуру розгляду посадовою особою УПП справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. Вказане виключає необхідність дотримання інспектором поліції таких процедур, передбачених для розгляду справи про адміністративне правопорушення в загальному порядку, як надання особі можливості скористатися правом на правову допомогу, подати клопотання про перенесення розгляду справи за місцем проживання особи тощо.

Крім того, колегія судців зазначає, що реалізація права позивача щодо можливості скористатися правовою допомогою забезпечується під час оскарження безпосередньо рішення суб`єкта владних повноважень у суді».

У позовній заяві позивач зазначає, що справа про адміністративне правопорушення не може бути розглянута безпосередньо на місці вчинення правопорушення, а має розглядатись за місцем його вчинення.

Проте, з доводами позивача суд не погоджується та вважає, що відповідачем на місці вчинення правопорушення розгляд справи було здійснено згідно ч. 4 ст. 258 КУпАП яка визначає, що у випадках, передбачених ч. 1. та 2 цієї статті (протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції), уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу.

Вищезазначені доводи відповідача обґрунтовуються п. 38 Розділу 1 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» від 14.07.2015 року № 596-УІІІ, внесено зміни до ст. 258 КУпАП після частини першої доповнено новою частиною такого змісту: «Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі».

Тобто, даними змінами було розширено перелік адміністративних правопорушень, розгляд яких відбувається за скороченим провадженням та адміністративне стягнення за якими накладається саме на місці вчинення правопорушення, а не за місцем знаходження органу.

Крім того, Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 29.11.2016 року, справа № 750/8192/16-а, Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 28.12.2016 року, К/800/36352/16 та постановою Верховного Суду України від 31.01.2018 р. (провадження № К/9901/5974/18, справа № 489/1525/16-а) визначено, що винесення постанови поліцейським на місці вчинення правопорушення без складання протоколу є правомірним.

З вищевикладеного вбачається, що позивач не врахувавши даних норм законодавства, невірно здійснивши тлумачення норм права, хибно дійшов до висновку про те, що справа про інкриміноване йому адміністративне правопорушення повинна була розглядатися відповідно вимог ст. 276 КУпАП за місцем вчинення правопорушення (місцем знаходження органу уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення).

На обґрунтування адміністративного позову позивач зазначає, що використання лазерного вимірювача швидкості TruCam не стаціонарно монтованим способом суперечить вимогам ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», тому його застосування незаконне.

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Як видно із диспозиції статті, даною статтею встановлюється можливість використання такої техніки, а не безпосередньо обов`язок.

Слід звернути увагу на ст.40 Закону України «Про Національну поліцію» де під словом «автоматична» розуміється характеристика самого приладу як техніки, а не його режим роботи. Про «автоматичний режим» в ст.40 зазначеного Закону мова не йдеться.

Автоматичний режим роботи відповідної техніки визначається постановою від 10.11.2017 р. №833 «Про функціонування системи фіксації адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху в автоматичному режимі», де вказується, що такі технічні засоби (прилади контролю) - це пристрої, що дають змогу в автоматичному режимі здійснювати виявлення та фотозйомку або відеозапис подій, що містять ознаки адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, та інформація в яких захищена згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах.

Такі технічні засоби входять до системи фіксації адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху в автоматичному режимі (далі - система), визначення терміну якої встановлює, що це - взаємопов`язана сукупність технічних засобів (приладів контролю), програмних і апаратних засобів обробки отриманих за допомогою технічних засобів (приладів контролю) інформаційних файлів та метаданих, обміну з використанням телекомунікаційних мереж інформацією, необхідною для реалізації організаційних і процесуальних заходів під час здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, що функціонує в єдиній інформаційній системі МВС.

Посилання позивача на п.10 «Порядку функціонування системи фіксації адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху в автоматичному режимі», затвердженого Постановою КМУ від 10.11.2017 №833, є недоречним, оскільки правопорушення, вчинене позивачем, відноситься до зафіксованих не в автоматичному режимі,про що свідчить і сама винесена оскаржувана постанова.

До того ж, лазерний вимірювач швидкості TruCam є засобом саме вимірювальної техніки, а не засобом фото-, відеофіксації і відповідає вимогам Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», відповідно до якого засоби вимірювальної техніки - засоби вимірювань, вимірювальні системи, матеріальні міри, стандартні зразки та будь-які частини засобів вимірювань або вимірювальних систем, якщо ці частини можуть бути об`єктом спеціальних вимог та окремого оцінювання відповідності (стаття 1). Це підтверджується Свідоцтвом про повірку засобу вимірювальної техніки, Сертифікатом затвердження типу засобів вимірювальної техніки.

Фото- та відеофіксація є допоміжними функціями приладу «TruCam». До того ж, функція фото- та відеофіксації описана як в методичних рекомендаціях щодо використання, так і в інструкції з використання.

Вказане вище не суперечить та узгоджується зі ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію», в якій вказано, що поліція може застосовувати такі превентивні заходи, як, зокрема, застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функиії фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів,тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань. Крім основного, ручного режиму роботи, прилад також може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості в автоматичному режимі. Це підтверджується зокрема офіційним листом Державного Підприємства «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів», копія якого додається до даного відзиву (лист від 01.10.2019 р. №22-38/49).

Також, можливість застосування приладу в ручному режимі описана в його методичних рекомендаціях щодо використання та інструкції з використання (ст.ст.17, 22, 32).

До даного відзиву на адміністративний позов додається фотокопія та відеозапис, зроблені лазерним вимірювачем швидкості «TruCam LTI 20/20», серійний № ТС000424 з чіткіш зображенням автомобіля і його державного номерного знаку, яким в момент правопорушення керував позивач.

Застосування приладу «TruCam LTI 20/20» та порядок його використання неодноразово оспорював ся в судах різних інстанцій. Незважаючи на це апеляційні суди встановлюють та підтверджують правомірність застосування/використання лазерного вимірювача швидкості «TruCam» поліцейськими.

Така правова позиція викладена зокрема у постановах Першого апеляційного адміністративного суду від 02.04.2019 р. по справі №234/17178/18; Третього апеляційного адміністративного суду від 10.03.2020 р. по справі №389/2084/19, Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27.12.2019 р. по справі №159/6131/19 та інших апеляційних адміністративних судах.

Зокрема, застосування приладу «TruCam» саме в ручному режимі розглядалася,як в судах першої, так і апеляційної інстанцій, де підтверджена правомірність застосування в ручному режимі.

Така правова позиція викладена зокрема у постановах П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30.09.2020 р. по справі №522/4183/20/ Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.07.2020 р. по справі №753/104/20; Першого апеляційного адміністративного суду від 18.03.2020 р. по справі №219/14834/19; Третього апеляційного адміністративного суду від 15.01.2020 р. по справі №404/4550/19; Першого апеляційного адміністративного суду від 11.12.2019 р. по справі №425/3444/19; Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19.09.2019 р. по справі №857/8108/19; Першого апеляційного адміністративного суду від 17.04.2019 р. по справі N.9243/1340/19 та інших апеляційних адміністративних судах.

Посилання позивача на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21.01.2021 р. по справі №157/703/20 не доречні, оскільки при розгляді цієї справи як в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції, що зазначено в самій постанові суду - «відповідачем не надано жодних доказів щодо способу використання, закріплення приладу «TruCam», яким поліцейський здійснював вимірювання швидкості руху автомобіля позивача». Тому суд зробив відповідні висновки керуючись наявними доказами по справі. До даного ж відзиву додаються докази для підтвердження використання приладу «TruCam» в ручному режимі.

Лазерний вимірювач швидкості «TruCam LTI 20/20» здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак та особу водія. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.

Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому враховується похибка приладу ±2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м.

З відстані у близько 150-450 м поліцейським виконується наведення позначки оптичного прицілу на цільовий автомобіль і натискається спусковий гачок приладу. Прилад починає вимірювання швидкості і включає запис відео, при цьому чути характерний звук низького тону.

Після стабільного утримання позначки на цільовому транспортному засобі, прилад здійснює вимірювання швидкості. Про фіксацію перевищення швидкості руху свідчить характерний звук високого тону і в самому оптичному прицілі та на екрані монітору приладу фіксується числовий показник швидкості.

При фіксації перевищення встановленої швидкості руху прилад здійснює фотографування транспортного засобу порушника, про що свідчить повторний звук високого тону. Після цього поліцейський відпускає спусковий гачок та вживає заходи до зупинки порушника.

Виробник приладу TruCam (LTI, США) застосував алгоритм шифрування AES з метою посилення достовірності доказової бази дорожньої поліції в суді в разі оскарження факту порушення.

Правильність реалізації у приладі TruCam зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації.

Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі TruCam, але, також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії.

Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом TruCam.

Тому, достовірність інформації про порушення правил дорожнього руху може бути перевірена в будь-який момент після її фіксації приладом TruCam, у тому числі під час її пред`явлення в якості речового доказу в адміністративному судовому процесі.

Враховуючи викладене, впровадження додаткових заходів для забезпечення достовірності інформації про порушення правил дорожнього руху та проведення їх експертиз не є обов`язковим.

Використання лазерного вимірювача швидкості TruCam органами Національної поліції України, а саме працівниками управлінь патрульної поліції Департаменту патрульної поліції започатковано листом першого заступника начальника ДПП Білошицького О.Г. від 04.10.2018 року. Місце для роботи з приладом позначено відповідними дорожніми знаками 5.70 з метою інформування учасників дорожнього руху про проведення вимірювання швидкісного режиму.

Лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29.08.2012 № UA-MI/1-2903-2012. На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCAM», який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером УЗ 197-12.

Чинним законодавством не передбачено повторного проходження даної процедури (сертифікації) для приладів, які вже були завезені на територію України та введені в експлуатацію. Тобто, вказана процедура проводилась виключно відносно тих засобів вимірювальної техніки, які планувалося серійно виробляти в Україні або ввозити на територію України відповідними партіями.

Крім того, така процедура як «сертифікація» взагалі вже не міститься в нормах чинного законодавства України.

Всі прилади, що використовуються працівниками Департаменту патрульної поліції, пройшли повірку. Міжповірочний інтервал для TruCAM визначено Переліком засобів вимірювальної техніки, типи яких затверджені на підставі результатів державних приймальних та контрольних випробувань і міжнародних договорів України затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 05.04.2012 N 437 і становить 1 рік.

Проведення повірки передбачено Порядком проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, та оформлення її результатів затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 08.02.2016 № 193.

Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22/01-17852, виданого ДП «Укрметртестстандарт» від 19.12.2019 року та чинного до 19.12.2020 р., лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCAMLTI20/20 № ТС000424, є придатним до застосування.

Можливість використання виробу «TruCAM LTI 20/20», виробництва Laser Technology Inc., також підтверджується наявністю виданого державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України експертного висновку від 27.09.2018 року № 04/02/03/-3008, який зазначає про правильність реалізації криптографічного алгоритму шифрування AES відповідно до ДСТУ ISO/IES 18033-3:2015 та забезпечення конфіденційності, цілісності та автентичності зареєстрованих даних.

Отже, впровадження додаткових заходів для забезпечення достовірності інформації про порушення правил дорожнього руху та проведення їх експертиз не є обов`язковим.

Таким чином, лазерні вимірювачі швидкості TruCAM, які були введені в експлуатацію до моменту виключення їх з Державного реєстру, дозволяється застосовувати за умови позитивних результатів їх повірки. Наявним свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22/01-17852 підтверджено придатність лазерного вимірювача швидкості TruCam LT1 20/20 № ТС000424 до застосування.

Аналогічна правова позиція викладена зокрема у постановах Першого апеляційного адміністративного суду від 02.04.2019 р. по справі №234/17178/18; Третього апеляційного адміністративного суду від 10.03.2020р. по справі№389/2084/19 та Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27.12.2019р. по справі№159/6131/19.

Опломбування лазерних вимірювачів швидкості транспортних засобів TruCam LTI 20/20 не передбачене експлуатаційними документами, методикою повірки або іншими нормативними документами. Також, лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань. Крім основного, ручного режиму роботи, прилад також може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості в автоматичному режимі. Це підтверджується зокрема офіційним листом Державного Підприємства «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів», копія якого додається до даного відзиву (лист від 01.10.2019 р. №22-38/49).

На обґрунтування адміністративного позову позивач зазначає, що в постанові про адміністративне правопорушення відсутні відомості про належні та допустимі докази правопорушення. Також, на думку позивача, в оскаржуваній постанові наявні незрозумілі виправлення часу вчинення правопорушення.

Так, в ст.283 КУпАП вказано, що постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис. Проте конкретного пункту для внесення статтею 283 КУпАП не передбачено.

Натомість, як в п. 5 постанови серії ЕАМ №3264030 зазначено, що «Швидкість вимірювалася приладом Труком ТС000424», так і п.7 даної постанови: «До постанови додаються: відео з приладу Трукам ТС 000424, відео з бодікамери ВСІ 765».

Також позивачу в процесі розгляду справи про вчинене ним адміністративне правопорушення, було надано для ознайомлення вказаний відеозапис із зафіксованим правопорушенням, який згідно ст.251 КУпАП та ст.252 КУпАП був прийнятий та оцінений відповідачем, як належний та допустимий доказ на підставі якого правомірно винесено постанову по справі.

Щодо виправлення часу вчинення правопорушення, то вказані рукописом хвилини, а саме «12» не є виправленням, а лише наведенням (уточненням) часу, який при друці стрічки постанови не був чітко роздрукований та візуально точно не сприймався.

До того ж, дане уточнення є в обох примірниках оскаржуваної постанови (копії обох примірників додаються), що спростовує викривлення даних однією з сторін та збігається з часом фіксації правопорушення, який зазначено на фото та відеозаписі з лазерного вимірювача швидкості TruCam.

Варто зауважити, що, як зазначалося вище, складення постанови про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху здійснюється поліцейськими згідно Наказу МВС України від 07.11.2015 р. №1395 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі». Відповідно до даного наказу питання щодо наведення (уточнення) даних в постанові (навіть виправлення) не передбачені.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено обставин, якими він обґрунтовував зміст своїх позовних вимог, у зв`язку з чим у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись Законом України «Про дорожній рух», Законом України «Про Національну поліцію України», статтями 122, 222, 258, 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, статтями 2, 3, 5, 47, 49, 72, 73, 74, 75, 76, 77, 192, 193, 194, 199, 202, 203, 204, 205, 211, 224, 225, 227, 229, 241, 242, 243, 244, 246, 250, 286, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції в Черкаській області Мурий Олександра Анатолійовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя