Справа № 160/11973/21
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2021-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 липня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, в якій позивач просить:
Позивач вважає рішення та відмову протиправною, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом та просить позовні вимоги задоволити в повному обсязі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 липня 2021 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, за наявними у справі матеріалами. Зазначеною ухвалою також було витребувано належним чином завірену копію пенсійної справи та запропоновано у разі невизнання позову протягом 15 днів з моменту отримання ухвали суду надати відзив на позовну заяву.
12.08.2021 року за допомогою засобі поштового зв`язку до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що Згідно з наданими ОСОБА_1 документами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №2, його загальний страховий стаж становить 17 років 4 місяці 20 днів, в тому числі, стаж роботи за Списком №2- 1 рік 1 місяць 22 дні.
А тому, право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 при наявному страховому стажі 17 років 4 місяці 20 днів та врахованому пільговому стажі, у позивача відсутнє.
Відповідач звертає увагу, що з прохальної частини позову, на думку управління, вбачається вимога про зобов`язання головного управління призначити пільгову пенсію виходячи із заяви, поданої до головного управління - по Списку №2. Позивачем не вказано по якому із списків необхідно призначити таку пенсію, а лише, просить врахувати пільговий стаж, у зв`язку з його роботою в особливо шкідливих умовах праці, відповідно до п. "а" ч. 1 ст.13 ЗУ "Про пенсійне забезпечення". До головного управління позивач звернувся із заявою про призначення йому такого виду пенсії за Списком №2, відповідно і обґрунтування обставин справи, здійснюється за цим Списком.
Стосовно незарахування періоду проходження військової служби з 12.04.1982 по 12.05.1984 вказує, що відповідно до довідки, виданої ОСОБА_1 . Верхньодніпровським районним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки 15.02.2021 за №21, як підставу видачі вказано військовий квиток, натомість первинні документи у підставі видачі довідки не зазначено.
Період роботи з 01.06.1984 по 27.04.1992 у колгоспі 40-ліття Жовтня також не зарахований, оскільки позивачем не представлена довідка про встановлений та вироблений мінімум трудової участі. Звертає увагу на те, що копія трудової книжки колгоспника не долучено до матеріалів позовної заяви, відповідно, не було можливості проаналізувати вказаний період роботи позивача.
Крім того, наголошує на тому, що відповідно до рішення головного управління від 24.06.2021 не враховано також до страхового стажу період роботи з 20.11.2001 по 25.04.2002 в ООО Алекс. Однак, до матеріалів позову, позивачем не долучено будь-яких документів про вказаний період. З дублікату трудової книжки за НОМЕР_1 від 04.10.2013, яка долучена до позову, взагалі, цього періоду не вбачається.
Щодо пільгового стажу роботи у ПАТ ЮКРЕЙНІАН КЕМІКАЛ ПРОДАКТС не зараховано періоди згідно пільгової довідки №31-29/2 від 12.03.2020, оскільки, періоди роботи на цьому підприємстві накладаються з періодами роботи у КСП Долинський, АО Полюс. Уточнюючої довідки заявником не було представлено при зверненні за пенсією, а у вказаній пільговій довідці відсутні накази про прийняття та звільнення.
Відповідач також зазначив, що надати належним чином завірену копію пенсійної справи позивача ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 ) у головного управління Пенсійного фонду України в Івано- Франківській області немає можливості, оскільки ОСОБА_1 звернувся 16.06.2021 року з заявою про призначення пенсії за віком по Списку №2 в головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
З урахуванням наведеного, головне управління пенсійного фонду України в Івано-Франківській області у задоволенні позовних вимог просило відмовити.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Відповідно до ч.6 ст.12, ч.1, 2 ст.257, ч.1 ст.260 Кодексу адміністративного судочинства України зазначена справа є справою незначної складності та розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження.
Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, встановив наступне.
16 червня 2021 року позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до сервісного центру Пенсійного фонду України за місцем свого проживання у м. Вільногірську Дніпропетровської області із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах за списком №2.
Рішенням відділу призначення пенсій управління пенсійного забезпечення головного управління Пенсійного фонду в Івано-Франківській області № 62 від 24 червня 2021 року відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до вищезазначеної заяви від 16.06.2021 року.

Зокрема, у даному рішенні зазначено наступне.

Згідно з наданими документами, страховий стаж ОСОБА_1 становить 17 років 4 місяці 20 днів, в тому числі, стаж роботи за Списком № 2 - 1 рік 1 місяць 22 дні.

До страхового стажу не зараховано:

- період проходження військової служби з 12.04.1982 по 12.05.1984 згідно довідки №21 від 15.02.2021, оскільки у підставі видачі довідки не зазначені первинні документи;

- період роботи з 01.06.1984 по 27.04.1992 у колгоспі 40-ліття Жовтня, оскільки відсутня довідка про встановлений та вироблений мінімум трудової участі;

- період роботи з 20.11.2001 по 25.04.2002 "ООО Алекс", оскільки запис зроблено з порушенням п 4.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07Л993року № 58 (нечитабельна печатка), заявником уточнюючу довідку не надано.

До пільгового стажу не зараховано періоди роботи у ПАТ "Юкрейніан Кемікал Продактс", згідно, довідки № 31-29/2 від 12.03.2020, оскільки період роботи у цій організації перетинається з періодом роботи у КСП "Долинський", АО "Полюс", заявником уточнюючу довідку не надано та у пільговій довідці накази на прийняття та звільнення відсутні.

Позивач, вважаючи, що рішення та дії пенсійного органу щодо відмови йому у призначені пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України «Пенсійне забезпечення» з урахуванням Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є неправомірними та такими, що порушують гарантовані Конституцією України соціальні права позивача на пенсійне забезпечення, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, доводам позивача, викладеним в позовній заяві, та доводам відповідача, викладеним в відзиві на позов, суд врахував такі норми чинного законодавства, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин релевантні їм джерела права.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України передбачено, що громадяни України мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості та інших випадках, передбачених законом.

Згідно з ч. 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV) страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною 2 ст. 24 Закону № 1058-IV передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до п.п. 2 п. 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління ПФУ від 25.11.2005 року № 22-1, до заяви для призначення пенсії за віком додаються, зокрема, документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою КМУ від 12.08.1993 року № 637. За період роботи, починаючи з 01.01.2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку, надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за формою згідно з додатком 1 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління ПФУ від 18.06.2014 року № 10-1, а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 цього Положення.

Частиною 2 ст. 24 Закону № 1058-IV передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до п.п. 2 п. 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління ПФУ від 25.11.2005 року № 22-1, до заяви для призначення пенсії за віком додаються, зокрема, документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою КМУ від 12.08.1993 року № 637. За період роботи, починаючи з 01.01.2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку, надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за формою згідно з додатком 1 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління ПФУ від 18.06.2014 року № 10-1, а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 цього Положення.

Частиною 4 ст. 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст. 56 Закону України від 54.11.1991 р. № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Відповідно до ч. 1 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Пунктом "а" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Пунктом 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Статтею 100 Закону України „Про пенсійне забезпечення" визначено право на пільгове пенсійне забезпечення особам, які мають на день введення в дію цього Закону (на 1 січня 1992 року) стаж на роботах, що давали право на пенсію на пільгових умовах.

Механізм підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремої категорії працівників у разі ліквідації підприємства, установи та організації без визначення правонаступника визначено Порядком підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 10 листопада 2006 року №18-1 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2006 року за №1231/13105 (надалі Порядок № 18-1).

Пунктом 11 Порядку № 18-1 передбачено, що для підтвердження стажу роботи заявник подає до управління Пенсійного фонду України в районі, місті, районі у місті, об`єднаних управлінь, за місцем проживання (реєстрації) такі документи: 1) заяву про підтвердження стажу роботи; 2) документи, які підтверджують факт припинення підприємства, установи, організації в результаті їх ліквідації (у тому числі архівні) - щодо підприємств, установ, організацій, ліквідованих до 01 липня 2004 року та/або щодо яких відсутні дані про проведення реєстраційних дій в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - Єдиний державний реєстр); 3) трудову книжку; 4) документи, видані архівними установами, зокрема: довідку про заробітну плату; копії документів про проведення атестації робочих місць; копії документів про переведення на іншу роботу, на роботу з неповним робочим днем, надання відпусток без збереження заробітної плати (у разі відсутності - довідку про їх відсутність). У разі необхідності заявник може подавати інші документи, які можуть підтверджувати виконання робіт, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років.

Згідно з п. 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 383 від 18.11.2005 року, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

У вищевказані спірні періоди роботи позивача діяли Списки, затверджені Постановою Ради Міністрів СРСР № 1173 від 22.08.1956, Постановою Ради Міністрів СРСР № 10 від 26.01.1991 та Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року №162.

Відповідно до ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так у п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637, також визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до вказаного вище Порядку № 637 за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За правилами п.3 Порядку №637 в редакції станом на час звернення позивача до управління Пенсійного фонду України, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до п.20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Пунктом 10 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 за № 383, визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року.

Отже, основним документом для призначення пенсії на пільгових умовах є трудова книжка.

Разом з тим, для підтвердження пільгового стажу лише на підставі трудової книжки існує певна вимога, визначена в абз.4, 5 п.2.14 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.93 № 58, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.08.93 за № 110, згідно яких якщо працівник має право на пенсію за віком на пільгових умовах, запис у трудовій книжці робиться на підставі наказу, виданого за результатами атестації робочих місць, і має відповідати найменуванню Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Виходячи з наведених правових норм, суд зазначає, що первинні документи вимагаються лише у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах. Необхідними умовами для пільгового стажу є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що належать до списку №1 або списку № 2.

В матеріалах справи наявна довідка, видана приватним акціонерним товариством «Юкрейніан Кемікал Продакс» від 12.03.2020 року №31-29/2, відповідно до якої ОСОБА_1 працював повний робочий день у філії Вільногірський гірничо-металургійний комбінат ПрАТ Юкрейніан Кемікал Продакс:

- з 03 жовтня 1990 р. по 23 грудня 1990 р., виконував роботи в технологічному процесі по добуванню руди відкритим способом кар`єра № 8 за професією, посадою машиніста бульдозера, що передбачена Списком №2 (02 м. 20 дн.);

- з 16 січня 1992 р. по 13 липня 1992 р. виконував роботи в технологічному процесі по добуванню руди відкритим способом рудника за професією, посадою машиніста бульдозера, що передбачена Списком №2 (05 м. 27 дн.);

- з 01 квітня 1993 р. по 11 листопада 1993 р. виконував роботи по веденню процесу сепарації дільниці доведення збагачувальної фабрики за професією, посадою сепараторника, що передбачена Списком №1 (07 м. 10 дн.);

Наказ про атестацію робочих місць № 147 від 17.04.1997 р. погоджено з головним Госекспертом області з умов праці № 14/1-42 від 23.04.1997 р.

- з 12 червня 1996 р. по 06 серпня 1998 р. виконував роботи по веденню процесу сепарації дільниці доведення збагачувальної фабрики за професією, посадою сепараторника, що передбачена Списком №1 (02 р. 01 м. 24 дн.);

Наказ про атестацію робочих місць № 147 від 17.04.1997 р. погоджено з головним Госекспертом області з умов праці № 14/1-42 від 23.04.1997 р.

- з 09 вересня 2002 р. по 15 січня 2003 р. виконував роботи в технологічному процесі по добуванню руди відкритим способом у кар`єрі рудника за професією, посадою машиніста бульдозера, що передбачена Списком №2 (04 м. 06 дн.);

Накази про атестацію робочих місць № 112 від 13.03.2001 р. погоджено з головним Госекспертом області з умов праці.

- з 16 січня 2003 р. по 30 серпня 2006 р. виконував роботи в технологічному процесі по добуванню руди відкритим способом у кар`єрі гірничого рудника за професією, посадою машиніста бульдозера, що передбачена Списком №2 (04 м. 06 дн.);

Накази про атестацію робочих місць № 112 від 13.03.2001 р. погоджено з головним Госекспертом області з умов праці.

Відповідно до записів дубліката трудової книжки НОМЕР_1 від 04.10.2013 року, зокрема у спірний період позивач працював на наступних посадах:

- з 03.10.1990 року по 23.12.1990 рік працював машиністом бульдозера в кар`єрі № 8 філії Вільногірський гірничо-металургійний комбінат ПрАТ Юкрейніан Кемікал Продакс, наказ про прийняття на роботу № 805 від 03.10.1990 р., наказ про звільнення № 989 від 23.12.1990 р.;

- з 16.01.1992 року по 13.07.1992 рік працював машиністом бульдозера в руднику філії Вільногірський гірничо-металургійний комбінат ПрАТ Юкрейніан Кемікал Продакс, наказ про прийняття на роботу № 31 від 16.01.1992 р., наказ про звільнення № 511 від 21.07.1992 р.

- 01.04.1993 року працював сепараторником дільниці доводки по 4-му розряду філії Вільногірський гірничо-металургійний комбінат ПрАТ Юкрейніан Кемікал Продакс, наказ про прийняття на роботу № 261 від 01.04.1993 р.;

- 01.09.1993 року присвоєний по 5-й розряд сепараторника, наказ № 164 від 23.09.1993 р.;

- 11.11.1993 року звільнений за власним бажанням, наказ про звільнення № 1883 від 11.11.1993 р.;

- з 12.06.1996 року по 06.08.1998 рік працював сепараторником в збагачувальній фабриці дільниці доводки по 6-му розряду філії Вільногірський гірничо-металургійний комбінат ПрАТ Юкрейніан Кемікал Продакс, наказ про прийняття на роботу № 557 від 12.06.1996 р., наказ про звільнення № 213 від 06.08.1998 р.;

- 09.09.2002 року прийнятий в рудник машиністом бульдозера філії Вільногірський гірничо-металургійний комбінат ПрАТ Юкрейніан Кемікал Продакс, наказ про прийняття на роботу № 307 від 04.09.2002 р.;

- 01.09.2003 року переведений в гірниче виробництво машиністом бульдозера дільниці по переміщенню конвеєрів по 6-му розряду філії Вільногірський гірничо-металургійний комбінат ПрАТ Юкрейніан Кемікал Продакс, наказ № 258к від 29.09.2003 р.;

- 30.08.2006 року звільнений за власним бажанням, наказ про звільнення № 336 від 31.08.2006 р.

Таким чином, матеріалами справи підтверджено період роботи позивача за Списком № 1 з 01 квітня 1993 року по 11 листопада 1993 року включно, з 12 червня 1996 року по 06 серпня 1998 року включно сепараторником дільниці доведення збагачувальної фабрики Вільногірського ГМК та за Списком № 2 з 03 жовтня 1990 року по 23 грудня 1990 року включно, з 16 січня 1990 року по 13 липня 1992 року включно, з 09 вересня 2002 року по 15 січня 2003 року включно та з 16 січня 2003 року по 30 серпня 2006 року включно за професією машиніста бульдозера у кар`єрі гірничого виробництва Вільногірського ГМК.

Таким чином, суд зазначає, що відомості, які містяться у довідці приватним акціонерним товариством «Юкрейніан Кемікал Продакс» від 12.03.2020 року №31-29/2 та у дублікаті трудової книжки НОМЕР_1 від 04.10.2013 року, в повній мірі визначають право позивача на пенсію на пільгових умовах.

Щодо незарахування до загального страхового стажу періоду проходження позивачем військової служби з 12.04.1982 року по 12.05.1984 рік згідно довідки №21 від 15.02.2021 року, суд зазначає наступне.

Відповідно до абз. 2 п. 1 ст. 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Як вбачається з довідки від 15.02.2021 року № 21, виданої Верхньодніпровським районним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки, ОСОБА_1 , 1964 року народження, дійсно проходив службу у Збройних Силах з 12.04.1982 року по 12.05.1984 рік.

Крім того, з військового квитка НОМЕР_2 від 05.04.1082 року встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у період з 12.04.1982 року по 12.05.1984 рік проходив службу у Збройних Силах СРСР.

Отже, матеріалами справи підтверджено період проходження позивачем військової служби у Збройних Силах СРСР з 12.04.1982 року по 12.05.1984 рік. 12.04.1982 року по 12.05.1984 рік.

При цьому, суд зазначає, що у відповідності до розділів ІІІ, ІV Порядку № 22-1 відповідач наділений повноваженнями самостійно отримати необхідні документи, що відповідає принципу належного урядування і націлено на забезпечення органами Пенсійного фонду України реалізації громадянами їх конституційного права на пенсійне забезпечення.

Згідно зі статтею 101 Закону України "Про пенсійне забезпечення" органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Зловживанням з боку пенсіонера в розумінні частини першої статті 103 Закону України "Про пенсійне забезпечення" є, зокрема, подання ним документів з явно неправильними відомостями.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що право особи на призначення пільгової пенсії згідно зі статтею 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування має бути підтверджене як пенсіонером (особистими документами), так і підприємством, на якому особа працювала, тому і відповідальність за надання недостовірних пенсійних документів покладена на підприємство (організацію) та пенсіонера.

Суд зазначає, що витребування та перевірка первинних документів є правом пенсійного органу. Тобто перекладання обов`язку доказування, надання відомостей тощо на позивача є неприйнятним. Неможливість пенсійного органу скористатися правом на перевірку зазначених у трудовій книжці відомостей не може бути підставою для обмеження права пенсіонера на отримання належної пенсії.

За таких обставин, суд вважає, що відповідачем неправомірно відмовлено позивачу у зарахуванні спірного стажу його роботи та проходження військової служби, оскільки стаж роботи позивача підтверджено відповідними доказами, наявними в матеріалах справи.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання призначити пенсію за віком на пільгових умовах, то суд зазначає, що не наділений відповідними повноваженнями проводити розрахунок страхового стажу позивача, оскільки це є дискреційні повноваження органів Пенсійного фонду України.

Частиною 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зі змісту вказаної норми, можна зробити висновок, що при розгляді справи, суд обмежений предметом та обсягом заявлених позовних вимог та не може застосовувати інший спосіб захисту ніж той, що зазначив позивач у позовній заяві. Водночас, суд може вийти за межі правового обґрунтування, зазначеного у позовній заяві, якщо вбачає порушення інших приписів ніж ті, про які йдеться у позовній заяві.

У зв`язку з вищевикладеним, відповідно до ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за потрібне вийти за межі позовних вимог, оскільки це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивача.

Відповідно до ч.4 ст. 245 КАС України у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Оскільки відповідачем не проводився розрахунок страхового стажу позивача з урахуванням періодів, врахованих судом у цьому рішенні, то суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовної вимоги про зобов`язання призначити пенсію за віком, проте, вважає за потрібне зобов`язати головне управління Пенсійного фонду у Дніпропетровській області повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії та провести розрахунок пільгового стажу позивача для призначення пенсії з урахуванням правової позиції, викладеної в цьому рішенні.

Частиною 1 статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно з частиною 2 статті 5 КАС України захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі Чахал проти Об`єднаного Королівства (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З урахуванням наведеного, виходячи із системного аналізу положень чинного законодавства України та оцінки наявних у матеріалах справи доказів в їх сукупності, суд зробив висновок, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Крім того, відповідачем порушувалось питання про зупинення провадження по даній адміністративній справі до розгляду зразкової справи №360/3611/20. Судом не вбачається підстав для задоволення вказаного клопотання з огляду на диспозитивний характер норм передбачених КАС України щодо питання зупинення провадження.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Судові витрати розподіляються відповідно до ст.139 КАС України відповідно до задоволених вимог позивача.

Позивачем за подання до суду адміністративного позову немайнового характеру сплачено судовий збір в розмірі 908,00 гривень, на підтвердження чого в матеріалах справи міститься квитанція № 3 від 12.07.2021 року.

Враховуючи задоволення основної позовної заяви ОСОБА_1 , суд вважає за можливе присудити всі здійснені позивачем документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, а саме, судового збору у розмірі 908,00 грн.

Керуючись ст. ст. 77, 78, 139, 241-246, 250, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (зареєстрований: АДРЕСА_1 ; фактична адреса місця проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП відсутній) до головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (вул. Січових Стрільців, 15, м.Івано-Франківськ, 76018, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволити частково.

Визнати протиправним рішення головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 24 червня 2021 року № 62 про відмову у призначенні пенсії, яким відмовлено ОСОБА_1 у зарахуванні до пільгового стажу періоди його роботи, що дають право на отримання пільгової пенсії за Списком № 1 з 01 квітня 1993 року по 11 листопада 1993 року включно, з 12 червня 1996 року по 06 серпня 1998 року включно сепараторником дільниці доведення збагачувальної фабрики Вільногірського гірничо-металургійного комбінату та за Списком № 2 з 03 жовтня 1990 року по 23 грудня 1990 року включно, з 16 січня 1990 року по 13 липня 1992 року включно, з 09 вересня 2002 року по 15 січня 2003 року включно, з 16 січня 2003 року по 30 серпня 2006 року включно за професією машиніста бульдозера у кар`єрі гірничого виробництва Вільногірського гірничо-металургійного комбінату, а також період проходження ОСОБА_1 військової служби у Збройних Силах СРСР з 12 квітня 1982 року по 12 травня 1984 року включно.

Зобов`язати головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу періоди його роботи, що дають право на отримання пільгової пенсії за Списком № 1 з 01 квітня 1993 року по 11 листопада 1993 року включно, з 12 червня 1996 року по 06 серпня 1998 року включно сепараторником дільниці доведення збагачувальної фабрики Вільногірського гірничо-металургійного комбінату та за Списком № 2 з 03 жовтня 1990 року по 23 грудня 1990 року включно, з 16 січня 1990 року по 13 липня 1992 року включно, з 09 вересня 2002 року по 15 січня 2003 року включно, з 16 січня 2003 року по 30 серпня 2006 року включно за професією машиніста бульдозера у кар`єрі гірничого виробництва Вільногірського гірничо-металургійного комбінату, а також період проходження ОСОБА_1 військової служби у Збройних Силах СРСР з 12 квітня 1982 року по 12 травня 1984 року включно.

Зобов`язати головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії на пільгових умовах від 16.06.2021 з урахування правової позиції, викладеної у цьому рішенні.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (зареєстрований: АДРЕСА_1 ; фактична адреса місця проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП відсутній) за рахунок бюджетних асигнувань головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (вул. Січових Стрільців, 15, м.Івано-Франківськ, 76018, ) сплачені позивачем судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 908,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.В. Ніколайчук