Справа № 420/12638/21
Суддя: Єфіменко К.С.
Дата ухвалення: 2021-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Єфіменка К.С., розглянувши в письмовому провадженні у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю за «РАЙЛЯНКА» (вул.Центральна,92, с.Ройлянка, Саратський район, Одеська область, 68240) до Головного управління ДПС в Одеській області (вул.Семінарська,5, м.Одеса, 65044) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «РАЙЛЯНКА» до Головного управління ДПС в Одеській області, за результатом якого позивач просить:

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС У Одеській області (65044. м. Одеса. вул. Семінарська. 5, ) № 3305/15-32-09-05/03766062 вiд 22.02.2021, яким до Товариства з обмеженою відповідальністю "Райлянка" застосовано штрафні санкції у сумі 500 000, 00 грн.;

стягнути з Головного управління ДПС в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Райлянка» (68240. Одеська область, Саратський район, с. Ройлянка, вул. Центральна. 92, ) судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що станом на дату проведення податковим органом фактичної перевірки ТОВ «РАЙЛЯНКА» не надавало жодних послуг із зберігання пального іншим суб`єктам господарювання, не здійснювало реалізацію пального іншим особам на підставі ліцензії на право зберігання пального, а тому застосування спірним податковим повідомленням-рішенням до позивача штрафних санкцій за порушення ст.15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» є необґрунтованим. ТОВ «РАЙЛЯНКА» придбало пальне для власного споживання і на день проведення перевірки воно повністю було використане в господарській діяльності господарства для заправки сільгосптехніки.

Ухвалою суду від 26.07.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (ст. 262 КАС України).

14.09.2021 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній позовні вимоги не визнає та просить відмовити в їх задоволенні, зазначивши, що ГУ ДПС в Одеській області відповідно до п.п. 19№.1.4 п.п 19№.1.14 п. 19№.1 ст. 20, п.п. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 на підставі наказу вiд 08.12.2020 року №6098-п проведено фактичну перевірку ТОВ «РАЙЛЯНКА» (), податкова адреса: 68240, Одеська область, Саратський район, с. Ройлянка, вул. Центральна, 92, адреса господарської одиниці: Одеська область, Саратський район, с. Ройлянка, вул. Нова, 42. За результатами перевірки складено Акт про результати фактичної перевірки від 18.12.2020 року № 4597/15-32-09-07/03766062. За результатами розгляду матеріалів перевірки ГУ ДПС В Одеській області винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 22.02.2021 року №3305/15-32 09-05/03766062, згідно з яким до ТОВ «РАЙЛЯНКА» застосована штрафна санкція на загальну суму 500 000,00 грн. за порушення ст. 15 Закону України від 19.12.1995 року № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального». Відповідач зазначає, що при прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення-рішення діяв відповідно до норм чинного законодавства та відповідно до встановлених фактичних обставин.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, відзиву на позовну заяву, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 КАС України, судом встановлено наступні факти та обставини.

Судом встановлено, що ГУ ДПС в Одеській області відповідно до п.п. 19№.1.4 п.п 19№.1.14 п. 19№.1 ст. 20, п.п. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 наказу від 08.12.2020 року №6098-п проведено фактичну перевірку ТОВ «РАЙЛЯНКА» (), податкова адреса: 68240, Одеська область, Саратський район, с. Ройлянка, вул. Центральна, 92, адреса господарської одиниці: Одеська область, Саратський район, с. Ройлянка, вул. Нова, 42.

За результатами перевірки складено Акт про результати фактичної перевірки від 18.12.2020 року №4597/15-32-09-07/ 03766062.

При перевірці виявлено, що підприємством ТОВ «РАЙЛЯНКА» було отримано пальне від наступних постачальників:

- 18.05.2020 вiд ТД «ЧЕРВОНА КАЛИНА» () бензин А-92 у кількості 1 000,00 літрів на суму 159 50,00 гривень, пункт розвантаження пального: Одеська область, Саратський район, с. Забари. Отримання бензину А-92 відбулось датами виписки видаткової накладної 18.05.2020 року №73 та ТТН вiд 18.05.2020 року №P73;

- 18.05.2020 вiд ТОВ «ЄВРОСТАНДАРТ», () дизельне паливо y кількості 20 680,00 літрів на суму 283 З 16,0 гривень, пункт розвантаження пального: Одеська область, Саратський район, с. Забари. Надходження дизельного палива відбувалось датами виписки видаткової накладної: від 09.05.2020 №4879, TTH на відпуск нафтопродуктів (нафти) від 09.05.2020 №УЕ-00004879/1 та акцизноп накладноп вiд 09.05.2020 року № 682;

- 01.07.2020 вiд ТД «ЧЕРВОНА КАЛИНА» бензин А-92 у кількості 1 000,00 літрів на суму 179 50,00 гривень, пункт розвантаження пального: Одеська область, Саратський район, с. Забари. Надходження бензину А-92 відбувалось датами виписки видаткової накладноп вiд 01.07.2020 року No112, TTH вiд 01.07.2020 року №P112 та акцизної накладної від 01.07.2020 року № 184;

- 06.07.2020 вiд ТОВ «МОЗИР УКРАЇНА» () дизельне паливо У кількості 29 770,00 літрів на суму 479416,08 гривень, пункт розвантаження пального: Одеська область, Саратський район, с. Забари. Надходження дизельного палива відбувалось датами виписки видаткової накладної: від 06.07.2020 No3875, TTH на відпуск нафтопродуктів (нафти) від 06.07.2020 №МУ3875 та акцизної накладної від 06.07.2020 року №4723;

- 29.07.2020 вiд ТД «ЧЕРВОНА КАЛИНА» Бензин А-92 у кiлькості 1 485,00 літрів на суму 29 625,75 гривень, пункт розвантаження пального: Одеська область, Саратський район, с. Забари. Надходження бензину А-92 відбувалось датами виписки видаткової накладної від 29.07.2020 року No145 та ТТН вiд 29.07.2020 року №P145;

- 14.08.2020 вiд ТОВ «МОЗИР УКРАЇНА» дизельне паливо у кількості 15000,00 літрів на суму 258120,00 гривень, пункт розвантаження пального: Одеська область, Саратський район, с. Забари. Надходження дизельного палива відбувалось датами виписки видаткової накладноп вiд 14.08.2020 No4683, TTH на відпуск нафтопродуктів (нафти) від 14.08.2020 № МУ4683 та акцизноп накладноп вiд 14.08.2020 року № 5792;

- 22.10.2020 вiд ТОВ «ЄВРОСТАНДАРТ» дизельне паливо у кількості 19940,00 літрів на суму 332 998,0 гривень, пункт розвантаження пального: Одеська область, Саратський район, с. Забари. Надходження дизельного палив, відбувалось датами виписки видаткової накладноп вiд 22.10.2020 №16363, TTH на відпуск нафтопродуктів (нафти) від 22.16.2020 №УЕ-00016363/1 та акцизної накладноп вiд 22.10.2020 року №2609.

За результатами розгляду матеріалів перевірки ГУ ДПС в Одеській областi винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 22.02.2021 року №3305/15-32-09-05/03766062, згідно з яким до ТОВ «РАЙЛЯНКА» застосована штрафна санкція на загальну суму 500 000,00 грн. за порушення ст. 15 Закону України від 19.12.1995 року № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального».

Не погодившись із цим ППР, позивач звернувся до суду.

Надаючи оцінку правомірності проведення відповідачем фактичної перевірки, суд зазначає наступне.

Згідно п.п.20.1.4 п.20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право: проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

У пункті 75.1 ст.75 ПК України вказано, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформленні трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Відповідно до п. 80.1 ст. 80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Згідно з п.п. 80.2.2 п. 80.2 ст. 80 ПК України фактична перевірка може проводишся на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до почищу проведення такої перевірки, та у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій» наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.

Умови та порядок допуску посадових осіб контролюючих органів до проведення документальних виїзних та фактичних перевірок визначені ст. 81 ПК України.

Відповідно до п. 81.1 ст. 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав дія їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів направлення на проведенні такої перевірки, копії наказу про проведення перевірки службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Фактична перевірка позивача була призначена наказом заступника начальника Головного управління ДПС в Одеській області від 08.12.2020 року №6098-п про проведення фактичної перевірки ТОВ «РАЙЛЯНКА».

Підставою для проведення фактичної перевірки позивача у наказі зазначено п.п. 80.2.2 ПК України.

Відповідно до зазначено п.п. 80.2.2 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав: … 80.2.2. у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій, та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.

Судом встановлено, що відповідач отримав лист ДПС України від 26.05.2020 року M8215/7/99-00-17-02-01-17, відповідно до якого ДПС проведено аналіз баз даних та встановлено перелік суб`єктів господарювання, та встановлено Інформаціяю щодо взаємовідносин з контрагентами: з початку поточного року згідно з даними підсистеми «Архiв електронної звітності» платником придбано у ТД «Червона калина» () дизпаливо у кількості 11995 літрів та Бензин A 92 у кількості 685 літрів, у ТОВ «ЄВРОСТАНДАРТ» () Дизельне паливо кількості 32,042 тн та Паливо дизельне ДП-Л-Євро5-В0 у кількості 70,738 тн, у ТОВ «РОЯЛ РЕСУРС» () Паливо дизельне ДП-Л-Євро5-В0 у кількості 55540 літрів, при цьому реалізація пального відсутня.

Зазначена обставина стала підставою для проведення фактичної перевірки ТОВ «РАЙЛЯНКА».

На підставі наказу Головного управління ДПС в Одеській області вiд 08.12.2020 року №6098-п, направлень на проведення фактичної перевірки від 08,12.2020 №1517/15-32-09-06, та №1514/15-32-09-06 проведено фактичну перевірку ТОВ «РАЙЛЯНКА» за адресою місця здійснення діяльності з виробництва, зберігання, торгiвлi пальним або місце знаходження платника податку (для оптової торгiвлi без місця торгівлі): Одеська область, Саратський район, с. Ройлянка, вул. Нова, 42,.

Перед початком фактичної перевірки посадовими особами ГУ ДПС в Одеській області (головними державними ревізор-інспекторами Солтановською Світланою Володимирівною, ОСОБА_1 ) пред`явлено направлення на перевірку (№ 1514/15-32-09-06,1517/15-32-09-06 від 08.12.2020 року) та вручено копію Наказу від 08.12.2020 року № 6098-п., що підтверджується відповідними підписами у направленнях.

За результатом проведеної перевірки складено акт від 18.12.2020 року №4597/15-32-09-07/ 03766062., який представником ТОВ «РАЙЛЯНКА» не підписаний.

Перевіркою встановлено, що ТОВ «РАЙЛЯНКА» була отримана лiцензiя на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки) лише за адресою: Одеська область, Саратський район, с. Ройпянка вул. Нова, 42 (реєстраційний № 2000646). Таким чином встановлено порушення статті 15 Закону України від 19 грудня 1995 року №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» (із змінами п доповненнями), зокрема, зберігання в період з 18.05.2020 пального за адресою Одеська область, Саратський район, с. Забари, без отримання ліцензії на право зберігання пального ( виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки).

За результатами розгляду матеріалів перевірки ГУ ДПС в Одеській областi винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 22.02.2021 року №3305/15-32-09-05/03766062, згідно з яким до ТОВ «РАЙЛЯНКА» застосована штрафна санкція на загальну суму 500 000,00 грн. за порушення ст. 15 Закону України від 19.12.1995 року № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і подоого, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального».

Надаючи оцінку спірному ППР, суд відмічає наступне.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України визначає Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» від 19.12.1995р №481/95-ВР (далі - Закон № 481), який застосовується судом у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин - прийняття спірного ППР - 22.02.2021р.

Статтею 1 Закону № 481 визначено, що ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку.

Частиною першою ст. 15 Закону № 481 встановлено, що оптова торгівля пальним та зберігання пального здійснюються суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності за наявності ліцензії.

Частиною восьмою ст. 15 Закону № 481 передбачено, що суб`єкти господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) отримують ліцензії на право оптової торгівлі пальним та зберігання пального на кожне місце оптової торгівлі пальним або кожне місце зберігання пального відповідно, а за відсутності місць оптової торгівлі пальним - одну ліцензію на право оптової торгівлі пальним за місцезнаходженням суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) або місцезнаходженням постійного представництва.

Частиною одинадцятою ст. 15 Закону № 481 визначено, що Ліцензії на право зберігання пального видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади за місцем розташування місць зберігання пального терміном на п`ять років.

Відповідач стверджує, що позивач порушив вимоги ст. 15 Закону № 481, а саме: зберігав пальне без наявності ліцензії.

Суд не погоджується із таким висновком податкового органу, з огляду на наступне.

Відповідно до п.п. 86.1. ПК України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка. Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, або особами, уповноваженими на це у встановленому порядку, у строки, визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов`язаний його підписати. Акт перевірки - документ, який складається у передбачених цим Кодексом випадках, підтверджує факт проведення перевірки та відображає її результати.

Тобто акт перевірки має містити опис встановленого порушення та докази його вчинення.

Разом із тим із дослідженого акту судом встановлено, що ревізори обмежились лише описом факту придбання ТОВ «РАЙЛЯНКА» дизельного пального, не встановивши факт його зберігання, місце зберігання, наявні на час перевірки залишки та порядок його використання.

Позивач не заперечує факту поставки пального, проте заперечує факт його зберігання на момент проведення перевірки, оскільки пальне було відразу ж використане у господарській діяльності позивача - для заправки сільськогосподарської техніки.

Відповідач не надав суду жодних доказів факту зберігання позивачем пального або наявності залишків такого пального на час проведення перевірки.

Відтак суд вважає недоведеним факт зберігання позивачем пального без наявності ліцензії.

Судом встановлено, що у ТОВ «РАЙЛЯНКА» була отримана лiцензiя на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки) лише за адресою: Одеська область, Саратський район, с. Ройпянка вул. Нова, 42 (реєстраційний № 2000646).

Наданi вiдповідачем первинні документи, підтверджуючі придбання ТОВ «Райлянка» в період з 18.05.2020р. по 22.10.2020р. у постачальників пального, не є беззаперечним доказом зберігання такого пального позивачем в розумінні ст. 1 Закону 481/95-ВР.

Під час проведення перевірки Головним управлінням ДПС у Одеській області не встановлено факт зберігання позивачем пального з посиланням на вiдповiднi докази, а лише констатовано факт його придбання у ТД «Червона Калина», ТОВ «Євростандарт», ТОВ Мозир Україна».

Позивач зазначає, що підприємства, які отримують пальне виключно для власного споживання не мають доступу до єдиного реєстру акцизних накладних і тому не бачать. яке місце вивантаження зазначає постачальник. Під час сільськогосподарських робіт вивантаження може здійснюватися напряму в баки техніки, а техніка ТОВ «Райлянка» в свою чергу обробляє землю, яка безпосередньо біля с. Забари. Позивач стверджує, що як тільки позивач дізнався про описку, яку було здійснено контрагентами пального, вiн відразу звернувся до них з проханням виправити помилку і вказати дiйсний пункт вивантаження пального, що ними і було зроблено.

Так зокрема позивач стверджує, що не вчиняв порушення щодо надання послуг із зберігання пального іншим суб`єктам господарювання та/або реалізація пального іншим особам на підставі ліцензії на право зберігання пального, отриманої на підставі заяви виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки відповідно до статті 15 цього Закону, за яке передбачено штрафну санкцію 500000 гривень.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ч.1 ст.90 КАС України).

Згідно приписів ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього кодексу, проте згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Всупереч наведеним вимогам, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування правомірності оскарженого рішення.

Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з ч. 2 ст. 16 КАС України представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначено Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 5 липня 2012 року № 5076-VI (далі Закон № 5076-VI).

Частинами 2 та 3 ст. 134 КАС України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Відповідно до ч. 4 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч. 5 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 134 КАС України).

Водночас в силу вимог ч. 7 ст. 134 КАС України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 7, 9 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Системний аналіз вказаних законодавчих положень дозволяє суду дійти висновку, що стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень підлягають компенсації документально підтверджені судові витрати, до складу яких входять, у тому числі, витрати пов`язані з оплатою правової допомоги. Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі: сторона, яка бажає компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона має право подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги та інші документи, що свідчать про витрати сторони, пов`язані із наданням правової допомоги.

При цьому покладення обов`язку довести неспівмірність витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, не можуть нівелювати положень статті 139 КАС України щодо обставин, які враховує суд при вирішенні питання про розподіл судових, зокрема обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат.

В силу положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04, зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою (п. 268, 269).

Крім того, згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Отже, при визначенні суми відшкодування витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, необхідно виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи.

Позивачем не надано до суду доказів понесення витрат на правничу допомогу у зазначеному розмірі 10000грн.

Аналізуючи документи, надані представником позивача на підтвердження витрат на правничу допомогу, враховуючи незначну складність справи (оскільки дана категорія справ дуже поширена), подання позову засобами підсистеми «Електронний суд», розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) враховуючи також інші критерії оцінки співмірності витрат на оплату послуг адвоката, встановлені ч.5 ст. 134 КАС України суд не вбачає підстав для відшкодування витрат на правничу допомогу.

Таким чином, суд відмовляє у стягненні з відповідача на корить позивача судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою.

14.09.2021р. до суду від відповідача за надійшло клопотання, в якому відповідач просить суд замінити Головне управління ДПС в Одеській області () на правонаступника відокремлений підрозділ Державної податкової служби України Головне управління ДПС в Одеській області (код ЄДРПОУ ВП 44069166).

Вирішуючи вказане клопотання, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.4 КАС України відповідач - суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

Частиною 3 статті 46 КАС України визначено, що відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.4 КАС України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.09.2020 року №893 «Деякі питання територіальних органів Державної податкової служби» постановлено у пункті 1 ліквідувати як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної податкової служби за переліком згідно з додатком.

У додатку до постанови зазначене зокрема Головне управління ДПС в Одеській області.

Наказом Державної податкової служби України від 30.09.2020 року №529 «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби» наказано утворити як відокремлені підрозділи Державної податкової служби територіальні органи за переліком згідно з додатком, в якому зазначене зокрема Головне управління ДПС в Одеській області.

Згідно з пунктом 1 Положення про Головне управління ДПС в Одеській області, затверджене Наказом Державної податкової служби України від 12.11.2020 року № 643 (зі змінами внесеними наказом ДПС від 04.03.2021 року № 264), Головне управління ДПС в Одеській області (далі - ГУ ДПС) є територіальним органом, утвореним на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (далі - ДПС). ГУ ДПС забезпечує реалізацію повноважень ДПС на території Одеської області. ГУ ДПС є правонаступником майна, прав та обов`язків Головного управління ДПС в Одеській області ().

Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, юридична особа Головне управління ДПС в Одеській області () перебуває у стані припинення.

Відповідно до ч.3, ч.4 ст.48 КАС України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача.

Згідно з ч.6 та ч.7 даної статті, після заміни сторони, залучення другого відповідача розгляд адміністративної справи починається спочатку. Заміна відповідача допускається до ухвалення рішення судом першої інстанції.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги згоду позивача на заміну відповідача, суд вважає за доцільне клопотання представника Головного управління ДПС в Одеській області () про заміну відповідача задовольнити

Керуючись ст.ст. 7, 9, 241-246, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Замінити Головне управління ДПС в Одеській області () на правонаступника - Головне управління ДПС в Одеській області ().

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю за «РАЙЛЯНКА» (вул.Центральна,92, с.Ройлянка, Саратський район, Одеська область, 68240) до Головного управління ДПС в Одеській області (вул.Семінарська,5, м.Одеса, 65044) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС У Одеській області (65044. м. Одеса. вул. Семінарська. 5, ) № 3305/15-32-09-05/03766062 вiд 22.02.2021, яким до Товариства з обмеженою відповідальністю "РАЙЛЯНКА" застосовано штрафні санкції у сумі 500 000,00 грн.

Рішення суду може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в місячний строк з дня отримання повного тексту судового рішення, в порядку п.15.5 Перехідних положень КАС України.

Суддя К.С. Єфіменко