Справа № 420/482/21
Суддя: Самойлюк Г.П.
Дата ухвалення: 2021-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/482/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Самойлюк Г.П., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Національної поліції України (01601, м. Київ, вул. Академіка Богомольця, 10; ), Одеського державного університету внутрішніх справ (65014, м. Одеса, вул. Успенська, 1; ), треті особи Департамент кадрового забезпечення Національної поліції України (01601, м. Київ, вул. Академіка Богомольця, 10; ), Міністерство внутрішніх справ України (01601, м. Київ, вул. Богомольця, 10; ) про визнання протиправними дій, зобов`язання здійснити виплату одноразової грошової допомоги, -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У провадженні Одеського окружного адміністративного суду знаходиться справа за позовною заявою ОСОБА_1 до Національної поліції України, Одеського державного університету внутрішніх справ, треті особи Департамент кадрового забезпечення Національної поліції України, Міністерство внутрішніх справ України, в якій позивач, уточнивши позовні вимоги (вх. № 35644/21 від 06.07.2021р.), просить:

визнати протиправними дії Одеського державного університету внутрішніх справ щодо відмови ОСОБА_1 у виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку із отриманням травми, що була отримана під час проходження служби в поліції (міліції) та отримана внаслідок виконання службових обов`язків;

зобов`язати Одеський державний університет внутрішніх справ призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в розмірах і порядку, передбаченому ст. ст. 97, 99 Закону України «Про Національну поліцію», Порядком та умовами виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України №4 від 11.01.2016р.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач проходив службу у Національній поліції України на посаді доцента кафедри тактико-соціальної, вогневої та фізичної підготовки факультету підготовки фахівців для підрозділів кримінальної поліції Одеського державного університету внутрішніх справ. 14.11.2019р. позивачем подано голові Національної поліції України рапорт про звільнення зі служби в поліції за власним бажанням з 31.12.2019р., в зв`язку з чим згідно наказу № 1524 о/с від 13.12.2019р. позивача звільнено з поліції на підставі п.7 ч.1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням). При цьому, 14.11.2019р. позивача направлено на обстеження військово-лікарської комісії. 16.03.2020р. ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Одеській області» на підставі протоколу засідання військово-лікарської комісії №546 від 16.03.2020р. винесено постанову № 546, згідно якої на час звільнення зі служби 31.12.2019р. позивач мав захворювання, пов`язане з проходженням служби в поліції, травма пов`язана з виконанням службових обов`язків. 30.03.2020р. позивачу встановлено ІІ групу інвалідності. 31.03.2020р. позивач звернувся до Одеського державного університету внутрішніх справ із заявою (рапортом) про виплату йому одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності у зв`язку з отриманням ІІ групи інвалідності внаслідок травми, пов`язаної з проходженням служби в поліції відповідно до п. 3 ст. 97 та п.3 ст. 100 Закону України «Про Національну поліцію». За результатами розгляду поданого позивачем рапорту Одеський державний університет внутрішніх справ 22.04.2020р. прийняв Висновок про призначення позивачу одноразової грошової допомоги на підставі пп. 4 п.1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію» в розмірі 630600,00 грн. та наказом №135 від 23.04.2020р. прийнято рішення про направлення рахунку потреби до Департаменту фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ України щодо виплати одноразової грошової допомоги. Проте, листом Одеського державного університету внутрішніх справ № 1524 від 31.07.2020р. повідомлено позивача про відсутність правових підстав для призначення та виплати одноразової грошової допомоги, оскільки його звільнення відбулось 31.12.2019р. на підставі п.7 ч.1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням). Позивач вважає протиправною відмову відповідача, оскільки право на одержання одноразової грошової допомоги залежить виключно від дати встановлення інвалідності та не пов`язане зі звільненням поліцейського з посади, а також не залежить від того продовжує поліцейський працювати чи звільняється, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 30.03.2020р. у справі №826/2761/18.

Від Національної поліції України надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 6063/21 від 08.02.2021р., №16726/21 від 05.04.2021 р.), в якому в обґрунтування правової позиції зазначено про відсутність підстав для внесення змін до наказів про звільнення позивача, тому після отримання рапорту позивача про звільнення зі служби в поліції від 14.11.2019р. правомірно прийнято рішення про звільнення позивача за власним бажанням. На момент винесення наказу про звільнення позивача існувала лише одна підстава для звільнення позивача за власним бажанням на підставі поданого ОСОБА_1 рапорту.

Ухвалою від 18.01.2021 р. відкрито провадження по справі та визначено, що справа буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (ст. 262 КАС України); встановлено, що справа буде розглянута судом на підставі ст.262 КАС України у межах строків, визначених ст.258 КАС України та з урахуванням встановлених сторонам строків для подання заяв по суті.

Від Міністерства внутрішніх справ України надійшли пояснення на позов (вх. №40706/21 від 27.07.2021р.), в яких в обґрунтування правової позиції зазначено, що з урахуванням приписів Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затверджених Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 4 від 11.01.2016 р. Міністерство внутрішніх справ України не має повноважень розглядати та приймати рішення по призначенню поліцейському одноразової грошової допомоги.

Ухвалою суду від 15.03.2021р. залучено до участі у справі в якості співвідповідача Одеський державний університет внутрішніх справ; призначено проведення розгляду справи за правилами загального позовного провадження зі стадії проведення підготовчого засідання; призначено підготовче засідання по справі на 07.04.2021 р.

Ухвалою суду від 07.04.2021 р. відкладено підготовче засідання на 11.05.2021 р.; зупинено провадження по справі до 11.05.2021 р.

Ухвалою суду від 11.05.2021 р., яка занесена до протоколу засідання, у підготовчому засіданні оголошено перерву до 20.05.2021 р.

Ухвалою суду від 20.05.2021 р. позовну заяву ОСОБА_1 до Національної поліції України, Одеського державного університету внутрішніх справ, третя особа Департамент кадрового забезпечення Національної поліції України про визнання протиправними дій щодо невиплати одноразової грошової допомоги, зобов`язання здійснити виплату одноразової грошової допомоги залишено без розгляду в частині позовних вимог щодо зобов`язання Національної поліції України внести зміни до наказу №1524 о/с від 13.12.2019р. щодо зміни підстави звільнення позивача зі служби в поліції, а саме: вважати його звільненим зі служби в поліції за п. 2 ч.1 ст. 77 Закону України Про Національну поліцію (через хворобу) з 13.12.2019р.

Ухвалою суду від 20.05.2021 р., яка занесена до протоколу засідання, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Міністерство внутрішніх справ України.

Ухвалою суду від 20.05.2021 р. продовжено строк підготовчого провадження по справі на тридцять днів; відкладено підготовче засідання по справі до 07.06.2021 р.

Ухвалою суду від 07.06.2021р., яка занесена до протоколу засідання, відкладено підготовче засідання на 01.07.2021р.

Ухвалою суду від 01.07.2021р., яка занесена до протоколу засідання, відкладено підготовче засідання на 07.07.2021р.

06.07.2021р. (вх. 35644/21) від позивача надійшов уточнений адміністративний позов, в якому позивач зазначив відповідачем Одеський державний університет внутрішніх справ та уточнив зміст позовних вимог.

Ухвалою суду від 07.07.2021р. яка занесена до протоколу засідання, прийнято до розгляду уточнений позов до розгляду; встановлено відповідачу строк для надання відзиву на уточнений позов.

Ухвалою суду від 07.07.2021р. зупинено провадження по справі до 26.08.2021 р.; призначено підготовче засідання на 26.08.2021 р.

Ухвалою суду від 26.08.2021 р., яка занесена до протоколу засідання, підготовче провадження в адміністративній справі закрито; призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 21.09.2021 р.

До судового засідання 21.09.2021 р. всі учасники справи не з`явились, явку представників не забезпечили, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином та завчасно.

21.09.2021 р. (вх. №51867/21) від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутністю.

30.06.2021р. (вх. №ЕП/17766/21) від Одеського державного університету внутрішніх справ надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника.

Згідно ч. 3 ст. 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За приписами ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі письмовими доказами відповідно до ч. 9 ст. 205 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 проходив службу в Національній поліції України на посаді доцента кафедри тактико-соціальної, вогневої та фізичної підготовки факультету підготовки фахівців для підрозділів кримінальної поліції Одеського державного університету внутрішніх справ.

14.12.2019р. позивачем подано Голові Національної поліції України рапорт згідно якого ОСОБА_1 просив звільнити його зі служби в Національній поліції України у зв`язку з його власним бажанням з 31.12.2019 р. (т.1, а.с. 33).

Наказом Національної поліції України № 1524 о/с від 13.12.2019р. (по особовому складу) підполковника поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції з 31.12.2019р. за п. 7 ч.1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням) (т.1, а.с. 31). У наказі визначено витяг з цього наказу надіслати до Одеського державного університету внутрішніх справ для проведення необхідних розрахунків при звільненні з поліції відповідно до ч. 5 ст. 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», статті 97 і частини третьої статті 100 Закону України «Про Національну поліцію».

Підставою для прийняття вищевказаного наказу зазначено: рапорт ОСОБА_1 від 14.11.2019 р., лист Одеського державного університету внутрішніх справ №2558 від 26.11.2019 р. та довідка про стаж служби в поліції ОСОБА_1 , видана Одеським державним університетом внутрішніх справ 19.11.2019р. №18/521 (а.с. 31).

При цьому, 14.11.2019 р. ОСОБА_1 направлено на обстеження, що підтверджується копією Книги обліку видачі путівок для проходження військово-лікарської комісії (т.1, а.с. 8).

Зі змісту акту про нещасний випадок форми Н-1 та акту розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) від 04.10.2010 форми Н-5 встановлено, що 21.05.2010 р. позивач отримав травму під час виконання службових обов`язків, будучи на посаді заступника начальника відділу - начальника сектору дільничних інспекторів міліції ВГБ ОМУ ГУМВС України в Одеській області (т.1, а.с. 211-216).

Висновком комісії, яка призначена розпорядженням ОМУ ГУМВС України в Одеській області №395 від 27.09.2010 р. щодо розслідування нещасного випадку, що стався 21.05.2010 р. з заступником начальника відділу - начальника сектору дільничних інспекторів міліції ВГБ ОМУ ГУМВС України в Одеській області майором міліції ОСОБА_1 , встановлено, що тілесні ушкодження у вигляді: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забиття м`яких тканин обличчя і волосяної частини голови, закритий перелом кісток носа та перелом лад`євидної кістки лівої кісті отримані майором міліції ОСОБА_1 в період проходження служби в ОВС, при виконанні службових обов`язків, пов`язаних із безпосередньою участю в охороні громадського порядку, громадської безпеки, боротьбі зі злочинністю (т.1, а.с. 216).

16.03.2020 р. ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Одеській області» на підставі протоколу засідання М(ВЛ)К від 16.03.2020 р. №546, винесена постанова №546, згідно якої на час звільнення із служби 31.12.2019 р. ОСОБА_1 мав захворювання пов`язане з проходженням служби в поліції, травма пов`язана з виконанням службових обов`язків. Не придатний до служби в поліції (т.1, а.с. 9).

16.03.2020р. ОСОБА_1 встановлено ІІ групу інвалідності, що підтверджується довідкою серії 10 ААА №128751 від 30.03.2020р. та довідкою серії 12ААБ № 725295 від 30.03.2020р. (т.1, а.с. 6-7).

31.03.2020р. позивач звернувся до Одеського державного університету внутрішніх справ із заявою (рапортом) про виплату йому одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності у зв`язку з отриманням ІІ групи інвалідності внаслідок травми пов`язаної з проходженням служби в поліції відповідно до п. 3 ст. 97 та п. 3 ст. 100 Закону України «Про Національну поліцію» (т. 1, звор. бік а.с. 234).

За результатами розгляду зазначеного рапорту Одеським державним університетом внутрішніх справ 22.04.2020р. складено Висновок про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги на підставі пп. 4 п. 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію» у розмірі 630600,00 грн. (т.1, звор. бік а.с. 241).

Наказом Одеського державного університету внутрішніх справ № 135 від 23.04.2020 р. «Щодо виплати одноразової грошової допомоги» прийнято рішення про направлення рахунку потреби до Департаменту фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ України щодо виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 (т.1, а.с. 10-11).

13.05.2020р. (вих. № 14942/15-2020) Департаментом фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ України матеріали про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності ОСОБА_1 повернуто для доопрацювання та приведення їх у відповідність до вимог законодавства (т.1, а.с. 12).

Листом Одеського державного університету внутрішніх справ № 1/1524 від 31.07.2020р. повідомлено позивача про відсутність правових підстав для призначення та виплати позивачу одноразової грошової допомоги, оскільки його звільнення 31.12.2019 р. відбулось на підставі п.7 ч.1 ст.77 (за власним бажанням) Закону України «Про Національну поліцію» (т.1, а.с. 78).

10.08.2020 р. представник позивача, посилаючись, зокрема на Положення про діяльність медичної (військово-лікарської) комісії МВС, затверджене наказом Міністерства внутрішніх справ України №285 від 03.04.2017 р., звернувся до Національної поліції України із заявою, згідно якої просив внести зміни до наказу №1524 о/с від 13.12.2019 р. про звільнення підполковника поліції ОСОБА_1 , в частині зміни підстави звільнення із служби в поліції, а саме замість «звільнення із служби в поліції за пунктом 7 (за власним бажанням)» на «звільнення із служби в поліції за пунктом 2 (через хворобу)» ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (т.1, а.с.12-13).

28.08.2020 р. (вих. №5048/12/1/1/03-2020) Департаментом кадрового забезпечення Національної поліції України за результатами розгляду вищевказаної заяви повідомлено, що рапорт ОСОБА_1 про звільнення його через хворобу до Національної поліції України не надходив, свідоцтво про хворобу (рішення медичної комісії) про непридатність до служби в поліції, датоване до дати звільнення із служби в поліції, яке могло бути підставою для звільнення за пунктом 2 (через хворобу) частини 1 статті 77 Закону також не надано. Враховуючи викладене, у зв`язку з тим, що постанова медичної (військово-лікарської) комісії №546, видана Державною установою «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Одеській області» 16.03.2020 року, тобто після дати звільнення зі служби в поліції ОСОБА_1 , внесення змін до наказу Національної поліції України, у частині підстави звільнення зі служби в поліції, неможливо (т.1, а.с.14).

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 27.11.2020 р. у справі № 420/9516/20, яке набрало законної сили, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання протиправними дій відповідача щодо відмови позивачу у внесенні змін до наказу Національної поліції України №1524 о/с від 13.12.219 року, щодо зміни підстав звільнення позивача зі служби в поліції, а саме вважати його звільненим зі служби в поліції за п.2 ч.1 ст.77 Закону України «Про національну поліцію» (через хворобу) з 13.12.2019 року та зобов`язання відповідача внести відповідні зміни до вказаного наказу.

17.06.2021р. (вих. №4/816) Одеським державним університетом внутрішніх справ на адвокатський запит представника позивача №02/06 від 07.05.2021р. повідомлено, що наказ Одеського державного університету внутрішніх справ № 135 від 23.04.2020р. щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги скасовано не було та ним зобов`язано відділ фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку направити до Департаменту фінансово-облікової політики МВС України розрахунок потреби в коштах для виплати одноразової грошової допомоги в разі інвалідності на осіб, зазначених у додатку. В разі виділення коштів для виплати одноразової грошової допомоги провести виплату за призначенням (т.1, а.с. 166).

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, ч. 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

07.11.2015 р. набрав чинності Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 р. № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII).

Згідно ч.1 ст. 59 Закону № 580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Відповідно до ч. 10 ст. 62 Закону № 580-VIII поліцейський:

1) забезпечується належними умовами для виконання покладених на нього службових обов`язків;

2) отримує в органах поліції в установленому порядку інформацію, у тому числі з обмеженим доступом, та матеріали, необхідні для належного виконання покладених на нього обов`язків;

3) користується повноваженнями, передбаченими цим Законом, незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу;

4) своєчасно і в повному обсязі отримує грошове забезпечення та інші компенсаційні виплати відповідно до закону та інших нормативно-правових актів України;

5) у повному обсязі користується гарантіями соціального та правового захисту, передбаченими цим Законом та іншими актами законодавства;

6) захищає свої права, свободи та законні інтереси всіма способами, що передбачені законом;

7) під час виконання поліцейських повноважень користується безоплатно всіма видами громадського транспорту міського, приміського і місцевого сполучення (крім таксі), а також попутним транспортом. Поліцейські, які виконують повноваження поліції на транспортних засобах, крім того, мають право на безоплатний проїзд у поїздах, на річкових і морських суднах. Під час службових відряджень поліцейські мають право на позачергове придбання квитків на всі види транспорту і розміщення в готелях при пред`явленні службового посвідчення та посвідчення про відрядження;

8) може бути переміщений по службі залежно від результатів виконання покладених на нього обов`язків та своїх професійних, особистих якостей.

За приписами п. 4 ч.1 ст. 97 Закону № 580-VIII одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

Ключовим правовим питанням у справі, щодо якого виник спір, є право на одноразову грошову допомогу поліцейського, який отримав інвалідність у зв`язку та під час проходження служби та згодом був звільнений зі служби за власним бажанням, а не за хворобою.

У постанові Верховного Суду від 19.09.2018 р. у справі № 373/1188/16-а сформулювано правовий висновок, за яким зазначене положення Закону застосовується виключно за обов`язкової одночасної наявності трьох умов (причина інвалідності, час настання інвалідності та причина звільнення):

1) інвалідність повинна наступити внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції;

2) інвалідність повинна наступити не пізніше, ніж протягом шести місяців після звільнення особи з поліції;

3) причиною звільнення такої особи з поліції повинна бути зумовлена захворюванням або пораненням, пов`язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції.

Між тим, ст. 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Частиною 5 ст.17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Визначення одноразової грошової допомоги як соціальної виплати, гарантованої допомоги з боку держави, та підстави її виплати, дає підстави вважати її формою соціального захисту працівників поліції на випадок смерті або завдання суттєвої шкоди здоров`ю, та як наслідок втрати працездатності, у зв`язку із проходженням служби.

Час виникнення у поліцейського права на одноразову грошову допомогу законом не визначений. Водночас, відповідно до ч. 2 ст. 97 Закону Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського затверджено Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 4 від 11.01.2016 р. (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29.01.2016 за № 163/28293) (далі - Порядок № 4).

Відповідно до пункту 1 Розділу 2 цього Порядку у разі встановлення поліцейському інвалідності днем виникнення права на отримання допомоги є дата з якої встановлено інвалідність.

В ході розгляду справи встановлено, що позивачу після звільнення з поліції 16.03.2020 р. встановлено ІІ групу інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах поліції, а звільнився зі служби позивач за власним бажанням з 31.12.2019 р.

Таким чином позивач звільнився зі служби на підставі особисто поданого рапорту за власним бажанням.

За змістом пункту 4 частини першої статті 97 Закону №580-VІІІ підстава звільнення поліцейського зі служби в поліції (внаслідок захворювання, поранення, які пов`язані з проходженням служби) є обов`язковою умовою призначення одноразової грошової допомоги. До таких висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 19.09.2018р. №357/1734/17, 373/1188/16-а, 822/1493/18.

За правилами п.7 ч. 2 ст. 61 Закону №580-VІІІ наявність у особи певного захворювання може бути перешкодою для проходження служби в поліції, а відповідно до п. 2 ч. 1 с.77 цього Закону поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції.

Таким чином, встановлення на законодавчому рівні такої обов`язкової умови для виплати одноразової грошової допомоги, як звільнення з поліції внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби, покликане надати гарантовану з боку держави соціальну допомогу саме тим поліцейським, стан здоров`я яких завадив продовжити службу в поліції, і які припинили її вимушено.

Визначення Порядком №4 днем виникнення права на отримання допомоги дати, з якої встановлена інвалідність, не змінює визначених Законом, як актом вищої юридичної сили, обов`язкових умов призначення одноразової грошової допомоги і не може бути безумовною підставою для її виплати без дотримання таких умов.

В свою чергу, отримання поліцейським інвалідності під час проходження служби не суперечить вимозі закону щодо шестимісячного після звільнення строку виникнення інвалідності. Встановлення інвалідності під час служби саме собою не може бути підставою для відмови у виплаті допомоги за умови дотримання іншої обов`язкової умови - підстави звільнення.

Питання конституційності п. 3 ч. 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію» (яким також як і в пункті 4 право на отримання грошової допомоги поставлено у залежність від підстав звільнення зі служби) було предметом розгляду Конституційним Судом України (КСУ).

Клопотання про визнання зазначених норм неконституційними було обґрунтоване тим, що оспорюваними положеннями Закону „конституційне право на соціальний захист, а саме отримання одноразової допомоги в разі визначення поліцейському інвалідності, дискримінаційно поставлене в залежність від факту підстав звільнення". Заявник також посилався на те, що положення п. 3 ч. 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію`є дискримінаційними, оскільки „вказана допомога виплачується лише працівникові поліції, якого звільнено по хворобі".

У рішенні від 22.04.2020р. (справа №3-р(І)/2020) Конституційний Суд України дійшов висновку щодо конституційності п. 3 ч. 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію».

При цьому, КСУ виходив з того, що передбачені ч. 1 ст. 97 Закону №580-VІІІ різні підстави та умови для призначення й виплати поліцейському або іншій особі одноразової грошової допомоги в разі смерті (загибелі) поліцейського, встановлення його інвалідності або часткової втрати працездатності не можуть розглядатися у розумінні частин першої, другої статті 24 Конституції України як запровадження дискримінаційних відмінностей у статусі поліцейського, який набуває право на отримання одноразової грошової допомоги, оскільки її розмір обумовлений насамперед ступенем тяжкості негативних для життя і здоров`я поліцейського наслідків.

Також КСУ виходив з того, що право на одноразову грошову допомогу у разі втрати працездатності не є конституційно визначеним правом поліцейського. Саме тому Верховна Рада України як єдиний орган законодавчої влади в Україні, формуючи законодавчу основу для забезпечення соціального захисту правоохоронців, у тому числі поліцейських, які виконують важливі для держави функції із забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку, а також членів їхніх сімей, має у межах конституційних приписів дискреційні повноваження у частині визначення підстав та умов призначення і виплати зазначеної одноразової грошової допомоги у разі втрати працездатності вказаним категоріям осіб.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини у їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що оскільки п. 4 ч.1 ст. 97 Закону №580-VІІІ не передбачено можливість виплати допомоги поліцейським, які звільнились зі служби за власним бажанням, відповідач правомірно відмовив позивачу у виплаті такої допомоги.

Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом в складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав у постанові від 15.07.2020 р. у справі №822/1493/18.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно положень ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи приписи ст. 139 КАС України, висновок суду про відмову у задоволенні позову, судові витрати з відповідача не стягуються.

Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 8, 9, 10, 77, 90, 139, 242-246, 250, 251, 255, 262, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Національної поліції України (01601, м. Київ, вул. Академіка Богомольця, 10; ), Одеського державного університету внутрішніх справ (65014, м. Одеса, вул. Успенська, 1; ), треті особи Департамент кадрового забезпечення Національної поліції України (01601, м. Київ, вул. Академіка Богомольця, 10; ), Міністерство внутрішніх справ України (01601, м. Київ, вул. Богомольця, 10; ) про визнання протиправними дій, зобов`язання здійснити виплату одноразової грошової допомоги, - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до п.15.5 ч.1 розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України через Одеський окружний адміністративний суд до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя: Г.П. Самойлюк