Справа № 140/6036/21
Суддя: Денисюк Руслан Степанович
Дата ухвалення: 2021-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА
про відмову в задоволенні клопотання про залишення позову без розгляду

27 вересня 2021 року ЛуцькСправа № 140/6036/21
Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Денисюка Р.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження клопотання відповідача про залишення позову без розгляду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними щодо застосування червня 2015 року та червня 2017 року як місяців, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця) при нарахуванні та виплаті індексації грошового забезпечення в період з 01.12.2015 по 28.02.2018 та щодо неврахування вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 при нарахуванні та виплаті індексації грошового забезпечення в період з 01.03.2018 по 01.07.2019; зобов`язання здійснити перерахунок та доплату індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 в сумі 80993,24 грн., із застосуванням січня 2008 року як місяця, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця); зобов`язання здійснити перерахунок та доплату індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 01.07.2019 в сумі 71554,36 грн. з урахуванням вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 17.06.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, її розгляд визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України).

Від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву разом із клопотанням про залишення позову без розгляду на підставі статті 123 КАС України. В обґрунтування клопотання відповідач вказав, що частиною п`ятою статті 122 КАС України встановлений місячний строк звернення до суду за захистом порушених прав та інтересів у правовідносинах публічної служби, якою є і військова служба. Тому саме в місячний строк після звільнення позивач повинен був звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів. Позивач виключений зі списків військової частини 07.02.2020. До позовної заяви позивач не надав доказів поважності причин пропуску строку звернення до суду із цим позовом.

Відповідно до частини третьої статті 166 КАС України заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлений, він встановлюється судом.

Розгляд вказаного клопотання за встановленим судом порядком проведено в порядку письмового провадження.

Клопотання про залишення позову без розгляду не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 .

Наказом командира начальника 6 Прикордонного загону Північного регіонального управління ДПС України від 01.07.2019 № 341-ос «Про особовий склад» прапорщика ОСОБА_1 , старшого дільничного інспектора прикордонної служби групи дільничних інспекторів прикордонної служби відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » відділу прикордонної служби «Римачі», звільненого з військової служби в запас наказом начальника 6 Прикордонного загону від 25.06.2019 № 333-ос за підпунктом «ж» (у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту) пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виключено із списків особового складу та всіх видів забезпечення. Остаточною датою закінчення проходження військової служби вважати 01.07.2019.

Як слідує з матеріалів справи, позивач звернувся із цим позовом до суду, вважаючи протиправними дії відповідача щодо врахування червня 2015 року та червня 2017 року як місяців, за якими здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця), при нарахуванні та виплаті індексації грошового забезпечення з 01.12.2015 по 28.02.2018, а також щодо неврахування вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078 при нарахуванні та виплаті індексації грошового забезпечення з 01.03.2018 по 01.07.2019.

Частиною першою статті 122 КАС України обумовлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

За загальним правилом для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина друга статті 122 КАС України).

Відповідно до частини третьої статі 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (частина п`ята статті 122 КАС України).

Частина п`ята статті 122 КАС України є спеціальною нормою у розв`язанні спорів з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби порівняно з нормою, яка міститься в частині другій статті 122 КАС України, та загальною нормою у розв`язанні спорів стосовно зазначених правовідносин у разі, якщо іншими законами встановлено інший строк звернення до суду в спорах щодо таких правовідносин.

Умови проходження більшості видів публічної служби, зокрема й у питаннях щодо оплати праці, регулюються як спеціальним законодавством, так і загальними нормами трудового законодавства, тобто нормами законодавства про працю. Спеціальним законодавством прямо не врегульовано питання строків звернення до суду у зв`язку з порушенням відповідачем законодавства про оплату праці (виплату грошового забезпечення).

Відповідно до статті 98 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законів та інших нормативно-правових актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів, у межах бюджетних асигнувань та позабюджетних доходів.

Згідно з частиною другою статті 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

У рішенні Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року у справі №9-рп/2013 щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 233 КЗпП України зроблено висновок, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку індексації заробітної плати та компенсації працівникам частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер. Як складові належної працівникові заробітної плати ці кошти спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги. В аспекті конституційного звернення положення частини другої статті 233 КЗпП України слід розуміти так, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем.

Відповідно до пунктів 1, 2, 3 статті 9 Закону України від 20 грудня 1991 року №2011-XII Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Згідно з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 19 липня 2019 року у справі №240/4911/18, від 07 серпня 2019 року у справі №825/694/17, від 23 жовтня 2019 року у справі №825/1832/17 індексація грошового забезпечення як складова грошового забезпечення військовослужбовців є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а отже підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.

В аспекті спірних правовідносин поняття грошове забезпечення і заробітна плата, які використано у законодавстві, є рівнозначними, а тому спір щодо виплати грошового забезпечення військовослужбовця охоплюється застосованим в частині другій статті 233 КЗпП України визначенням законодавство про оплату праці та, відповідно, звернення до суду з вимогами, які стосуються виплати грошового забезпечення, у тому числі індексації грошового забезпечення, не обмежується будь-яким строком.

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, що неодноразово була висловлена, зокрема, у постанові від 25 квітня 2019 року у справі №804/496/18, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі №360/3359/19.

У цій справі спір виник щодо повноти (правильності) нарахування і виплати позивачу індексації грошового забезпечення за періоди, коли він проходив військову (публічну) службу.

Оскільки частиною п`ятою статі 122 КАС України не визначений місячний строк звернення до адміністративного суду у спорах стосовно грошової винагороди або оплати праці за проходження публічної служби (рівнозначність цих понять обумовлена наявністю у сторін прав і обов`язків щодо оплати праці, умов їх реалізації та наслідків, що мають настати у разі невиконання цих обов`язків), а тому у спірних правовідносинах повинні застосовуватися положення спеціальних норм в частині можливості звернення особи до суду з позовом про стягнення заробітної плати (грошового забезпечення) без обмеження будь-яким строком, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат.

З урахуванням викладеного відсутні законодавчо визначені обмеження строків звернення до суду осіб, які проходили публічну службу, стосовно стягнення грошового забезпечення, виплати індексації грошового забезпечення.

Керуючись статтями 122, 248, 256, 294 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання Військової частини НОМЕР_1 про залишення позову без розгляду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не може бути оскаржена.

Суддя Р.С. Денисюк