Справа № 140/9469/21
Суддя: Димарчук Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення позову без розгляду

28 вересня 2021 року ЛуцькСправа № 140/9469/21

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Димарчук Т.М.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін клопотання представника Ліквідаційної комісії Управління МВС України у Волинській області про залишення позовної заяви без розгляду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії УМВС України у Волинській області, Головного управління Національної поліції у Волинській області про скасування наказу, поновлення на роботі та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до Ліквідаційної комісії УМВС України у Волинській області, Головного управління Національної поліції у Волинській області про скасування наказу Ліквідаційної комісії УМВС України у Волинській області від 15.02.2016 №3 о/с в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в органах внутрішніх справ України в запас ЗСУ; поновлення на посаді дільничного інспектора міліції відділу дільничних інспекторів міліції Луцького міського відділу УМВС України у Волинській області; зобов`язання Головного управління Національної поліції у Волинській області розглянути рапорт про прийом на службу в поліції; зобов`язання подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що постановою Волинського окружного адміністративного суду від 22.01.2016 №803/3991/15, яка набрала законної сили, позивача поновлено на службі в органах внутрішніх справ (далі ОВС).

У подальшому, пунктом 1 наказу голови ліквідаційної комісії УМВС України у Волинській області від 15.02.2016 № 3 о/с ОСОБА_1 було поновлено на службі в ОВС, а пунктом 2 цього ж наказу - звільнено зі служби в ОВС з 06.11.2015

Позивач вважає, своє звільнення протиправним, так як фактично рішення суду виконане не було, оскільки на посаді вона не перебувала.

Одночасно з позовною заявою позивач подала клопотання про поновлення строку звернення до суду у якому вказала, що у 2016 році втратила виконавчий лист разом з постановою Волинського окружного адміністративного суду від 22.01.2016 №803/3991/15.

В силу народження двох дітей (25.03.2016 та 16.09.2019), потреби їх постійного догляду і лікування, не мала часу та змоги з`ясувати стан виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 22.01.2016 №803/3991/15.

У липні 2021 року позивач вирішила з`ясувати стан виконання рішення суду, у зв`язку із чим звернулась з заявою до Волинського окружного адміністративного суду про видачу дубліката виконавчого листа. Під час розгляду її заяви у судовому засіданні 04.08.2021 їй були надані для ознайомлення документи, з яких вона дізналася, що пунктом 1 наказу голови ліквідаційної комісії УМВС України у Волинській області від 15.02.2016 № 3 о/с її було поновлено на службі в ОВС, а пунктом 2 цього ж наказу - звільнено зі служби в ОВС з 06.11.2015.

У зв`язку з вищевикладеним ОСОБА_1 просить поновити строк звернення до суду (а.с. 31).

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 07.09.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі, судовий розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін суддею одноособово. В ухвалі суду зазначено, що заява ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду буде вирішена після надання відповідачами пояснень у справі.

22.09.2021 на адресу суду надійшло клопотання представника ліквідаційної комісії УМВС України у Волинській області про залишення позову ОСОБА_1 без розгляду у зв`язку з пропущенням встановленого строку звернення до суду.

Представник відповідача вказує на те, що виходячи з положення частини другої статті 122 КАС України, початок строку перебігу звернення до адміністративного суду пов`язується, з одного боку, з об`єктивним моментом, тобто порушенням суб`єктивного права, а з другого боку - із суб`єктивним моментом, тобто коли особа, яка звернулась до суду, дізналася або повинна була дізнатись про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, визначальним для можливості отримання судового захисту суб`єктивного права є з`ясування моменту початку перебігу строку звернення до суду.

Наказом УМВС України у Волинській області від 15.02.2016 №3 о/с згідно з пунктами 10 та 11 розділу XI Закону України «Про Національну поліцію» та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ звільнено у запас Збройних Сил (з постановкою на військовий облік) за п. 64 «г» (через скорочення штатів) лейтенанта міліції ОСОБА_1 , дільничного інспектора міліції відділу дільничних інспекторів міліції Луцького міського відділу, з 06.11.2015.

Управлінням МВС України у Волинській області в день видачі наказу направлено на адресу позивача лист від 15.02.2016 №244/01 /12/1-2016 з повідомленням про звільнення зі служби в органах внутрішніх справ, про необхідність прибуття в управління кадрового забезпечення ГУНП та додано витяг наказу від 15.02.2016 № 3 о/с, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №792, який отримано особисто позивачем 01.03.2016.

Звертає увагу суду, що позивач подала адміністративний позов про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії лише 02.09.2021, тобто після спливу одного місяця з моменту ознайомлення (01.03.2016) позивача з наказом УМВС України у Волинській області про звільнення від 15.02.2016 №3 о/с.

З наведених підстав просить клопотання задовольнити.

Відповідно до частини третьої статті 166 Кодексу адміністративного судочинства КАС України заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлений, він встановлюється судом.

Відтак, розгляд клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду та клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду проведено судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Суд, дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, дійшов висновку про те, що клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду підлягає до задоволення, а позов необхідно залишити без розгляду з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що наказом УМВС України у Волинській області від 15.02.2016 №3 о/с згідно з пунктами 10 та 11 розділу XI Закону України «Про Національну поліцію» та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ звільнено у запас Збройних Сил (з постановкою на військовий облік) за п. 64 «г» (через скорочення штатів) лейтенанта міліції ОСОБА_1 , дільничного інспектора міліції відділу дільничних інспекторів міліції Луцького міського відділу, з 06.11.2015 (а.с.20).

Як вбачається з матеріалів справи, Управлінням МВС України у Волинській області в день видачі оскаржуваного наказу, на адресу позивача направлено лист від 15.02.2016 №244/01 /12/1-2016 з повідомленням про звільнення зі служби в органах внутрішніх справ та про необхідність прибуття в управління кадрового забезпечення ГУНП та додано витяг наказу від 15.02.2016 № 3 о/с, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №792, який отримано особисто позивачем 01.03.2016 (а.с. 26-27).

При вирішенні клопотання про залишення позовної заяви без розгляду суд застосовує такі нормативно-правові акти.

Відповідно до частин першої, п`ятої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

З матеріалів справи вбачається, що лист Управління МВС України у Волинській області від 15.02.2016 №244/01 /12/1-2016 з повідомленням про звільнення ОСОБА_1 зі служби в органах внутрішніх справ та про необхідність прибуття в управління кадрового забезпечення ГУНП, а також витяг з наказу від 15.02.2016 № 3 о/с позивач особисто отримала 01.03.2016, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №792 (а.с. 26-27).

Відтак, з 01.03.2016 розпочався перебіг місячного строку звернення до суду з цим позовом.

Разом з тим, позивач звернулася до суду з цим позовом лише через п`ять з половиною років, а саме 02.09.2021, тобто після закінчення строку звернення до суду та із значним пропуском цього строку.

При цьому, позивач просить поновити строки звернення до суду, оскільки вважає, що про порушення своїх прав дізналася лише 04.08.2021 у судовому засіданні під час розгляду її заяви про видачу дубліката виконавчого листа у справі №803/3991/15.

Однак, суд вважає, що таке твердження позивача є необгрунтованим з огляду на наступне.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Суд зауважує, що процесуальний закон пов`язує строк звернення до суду із тим, коли саме особі стало відомо про порушення його прав, свобод та інтересів.

День, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Цим днем може бути, зокрема, день винесення рішення, яке оскаржується, якщо воно приймалося за участю особи, або день вчинення дії, яка оскаржується, якщо особа була присутня під час вчинення цієї дії.

Якщо цей день встановити точно неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому "повинна" слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо вона знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Таким чином право особи на звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів передбачено конкретно визначеним строком. Це, насамперед, викликано специфікою спорів, що розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Зокрема, причина пропуску строку може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Суд звертає увагу, що поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про те, що позивач пропустила строк звернення до суду з цим позовом, оскільки звернення в суд за видачею виконавчого листа та ознайомлення з матеріалами справи позивачем 04.08.2021 не змінює моменту, з якого позивач дізналася (чи повинна була дізнатися) про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почала вчиняти дії щодо реалізації своїх прав і ця дата жодним чином не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду.

Крім того, як вбачається з програми «діловодство спеціалізованого суду» заява позивача від 13.07.2021 про видачу дубліката виконавчого листа у справі №803/3931/15 по суті судом не розглядалась, оскільки ухвалою суду (винесеною у письмовому провадженні) від 04.08.2021 залишена без розгляду за заявою ОСОБА_1 .

Отже, у позовній заяві причини, з яких позивач просить поновити їй строк звернення до суду (втрата виконавчого листа, народження дітей та догляд за ними), не можна визнати поважними та об`єктивними причинами пропуску вказаного строку.

Суд вказує на те, що непоінформованість позивача про порушення своїх прав через байдуже ставлення до них або небажання дізнатися (пройшло понад п`ять років з дня винесення оскаржуваного наказу) не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Правовий інститут строків звернення до адміністративного суду за захистом свого порушеного права не містить вичерпного, детально описаного переліку причин чи критеріїв їх визначення. Натомість закон запроваджує оцінні, якісні параметри визначення таких причин - вони повинні бути поважними, реальними або, як згадано вище, непереборними і об`єктивно нездоланними на час плину строків звернення до суду. Ці причини (чи фактори об`єктивної дійсності) мають бути несумісними з обставинами, коли суб`єкт звернення до суду знав або не міг не знати про порушене право, ніщо правдиво йому не заважало звернутися до суду, але цього він не зробив і через власну недбалість, легковажність, байдужість, неорганізованість чи інші подібні за суттю ставлення до права на доступ до суду порушив ці строки.

Інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо.

Оскільки позивачем належними та допустимими доказами не доведено поважності пропущеного нею строку звернення до суду, тому суд не визнає причини пропуску строку поважними та не вбачає правових підстав для поновлення строку звернення до суду.

Суд вважає, що чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи, а для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного поновлення судами пропущеного строку

При цьому практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа Стаббігс та інші проти Великобританії, справа Девеер проти Бельгії).

Згідно із частиною третьою статті 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Пунктом 8 частини першої статті 240 КАС України передбачено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

На думку суду, оскільки позивач пропустила місячний строк звернення до суду, встановлений частиною п`ятою статті 122 КАС України, при цьому, поважних причин пропуску строку звернення до суду з цим позовом позивачем не зазначено та судом не встановлено, тому позов необхідно залишити без розгляду на підставі частини третьої статті 123, пункту 8 частини першої статті 240 КАС України.

Керуючись частиною третьою статті 123, пунктом 8 частини першої статті 240, статтями 248, 262 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у поновленні строку звернення до суду в даній адміністративній справі.

Клопотання представника відповідача Ліквідаційної комісії УМВС України у Волинській області про залишення позовної заяви без розгляду задовольнити.

Позов ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії УМВС України у Волинській області, Головного управління Національної поліції у Волинській області про скасування наказу, поновлення на роботі та зобов`язання вчинити дії, залишити без розгляду.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 256 КАС України, та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Т.М. Димарчук