Справа № 640/25589/19
Суддя: Мельничук Володимир Петрович
Дата ухвалення: 2021-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач - Мельничук В.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2021 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.,

суддів: Лічевецького І.О., Оксененка О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державного підприємства «Спецагролізинг» на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 квітня 2021 року у справі за позовом Державного підприємства «Спецагролізинг» до Національного банку України про визнання протиправним та скасування розпорядження, -

ВСТАНОВИЛА:

Державне підприємство «Спецагролізинг» звернулось до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, у якому просив визнати протиправним та скасувати розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг «Про здійснення позапланового заходу державного нагляду (контролю) Державного підприємства «Спецагролізинг» від 07.11.2019 № 2245.

В обґрунтування позовних вимог Позивачем зазначено, що зі змісту Розпорядження № 2245 вбачається, що підставою для позапланової перевірки є звернення ТОВ «Агротехкомпанія», тобто юридичної, а не фізичної особи, проте звернення юридичної особи не може бути підставою для позапланової перевірки з огляду на обмежене законом коло суб`єктів, які можуть звернутись зі скаргою/заявою і до кола таких суб`єктів не належить юридична особа.

Також Позивач звертає увагу на те, що Закон України «Про ліцензування видів господарської діяльності» та Закон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» мають колізії, проте такі колізії вирішуються на користь спеціального закону - Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», який містить відповідні вказівки у тексті про ієрархічну перевагу саме цього Закону над іншими під час здійснення контрольних заходів державними органами.

Крім того, за доводами Позивача, жодної шкоди ТОВ «Агротехкомпанія» не було завдане, а належність, своєчасність і реальність виконання з боку ДП «Спецагролізинг» всіх зобов`язань стосовно ТОВ «Агротехкомпанія» встановлена рішенням господарського суду Кіровоградської області від 03.09.2018 у справі № 912/1457/18 за позовом ДП «Спецагролізинг» до ТОВ «Агротехкомпанія» про розірвання договору та зобов`язання повернути майно.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 квітня 2021 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням Державне підприємство «Спецагролізинг» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким адміністративний позов задовольнити у повному обсязі.

В апеляційній скарзі Державне підприємство «Спецагролізинг» посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Доводи апеляційної скарги аналогічні, заявленим у позовній заяві, та містять посилання на неповне з`ясування обставин справи судом першої інстанції та невідповідність його висновків таким обставинам.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з посиланням на те, що оскаржуване судове рішення відповідає нормам чинного законодавства.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, згідно з п. З ч. 1 ст. 311 КАС України, яким передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що Розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг «Про здійснення позапланового заходу державного нагляду (контролю) Державного підприємства «Спецагролізинг» від 07.11.2019 № 2245 постановлено здійснити позаплановий захід державного нагляду (контролю) шляхом проведення перевірки Державного підприємства «Спецагролізинг» (код за ) на предмет дотримання вимог абзаців четвертого - десятого, чотирнадцятого, сімнадцятого - дев`ятнадцятого, двадцять першого пункту 24 Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів), затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 07.12.2016 № 913, тривалістю 2 робочі дні з 13.11.2019 до 14.11.2019 включно, за період з 07.09.2017 до 14.11.2019.

Вказане Розпорядження прийнято відповідно до пункту 9 частини першої статті 28, частини першої статті 30 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», частини першої статті 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», статті 5, пункту 4 частини дев`ятої та частини десятої статті 19 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» на підставі звернення ТОВ «Агротехкомпанія» від 14.03.2019 (вх. № 863/11 від 19.03.2019) та погодження Державної регуляторної служби України (лист від 27.05.2019 вих. № 3582/0/20-19) на проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) Державного підприємства «Спецагролізинг», яке надано на підставі рішення Експертно-апеляційної ради з питань ліцензування (протокол від 22.05.2019 № 06-19).

Не погодившись із вказаним Розпорядженням Позивач звернувся з даним адміністративним позовом до адміністративного суду.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції виходив того, що час здійснення заходів державного нагляду (контролю) діяльності ліцензіатів органами ліцензування перевагу у застосуванню мають норми Закону України "Про ліцензування видів господарської діяльності". Отже посилання Позивача на колізію правових норм є безпідставне.

Таким чином, під час судового розгляду справи позовні вимоги не знайшли свого нормативного та документального підтвердження.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 28 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" від 12.07.2001 № 2664-III (далі - Закон № 2664-III) Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, у межах своєї компетенції проводить самостійно чи разом з іншими державними органами перевірку діяльності учасників ринків фінансових послуг (крім споживачів фінансових послуг), а також інших юридичних осіб та фізичних осіб, які здійснюють діяльність з надання фінансових послуг, для якої законом встановлені вимоги щодо одержання ліцензії та/або реєстрації, без відповідної ліцензії та/або реєстрації.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону № 2664-III Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, має право проводити в межах своїх повноважень перевірку (інспекцію) діяльності учасників ринків фінансових послуг (крім споживачів фінансових послуг), їх афілійованих та споріднених осіб.

Частиною першою статті 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 № 877-V (далі - Закон № 877-V) визначено, що для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ (рішення, розпорядження), який має містити найменування суб`єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки.

Згідно з п. 4 ч. 9 ст. 19 Закону України "Про ліцензування видів господарської діяльності" від 02.03.2015 року № 222-VIII (далі - Закон № 222-VIII) позапланові перевірки додержання ліцензіатами вимог ліцензійних умов проводяться у разі наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема, обґрунтоване звернення фізичної або юридичної особи про те, що внаслідок порушення ліцензіатом вимог ліцензійних умов такій особі (особам) було завдано матеріальної шкоди або порушено її (їхні) законні права чи інтереси, - з метою перевірки додержання ліцензіатом вимог ліцензійних умов у відповідній частині.

Відповідно до ч. 10 ст. 19 Закону № 222-VIII позапланова перевірка додержання ліцензіатом вимог ліцензійних умов з підстав, передбачених пунктами 2, 4 та 5 частини дев`ятої цієї статті, здійснюється лише за наявності погодження спеціально уповноваженого органу з питань ліцензування, яке надається на підставі рішення Експертно-апеляційної ради з питань ліцензування за зверненням органу ліцензування. Звернення органу ліцензування повинно містити документальне підтвердження виявлення інформації, передбаченої пунктом 2 частини дев`ятої цієї статті, або завірену ним копію відповідного звернення чи повідомлення, передбачених пунктами 4 або 5 частини дев`ятої цієї статті. Анонімні звернення не є підставою для проведення позапланових перевірок.

Як вбачається з оскаржуваного Розпорядження, підставою його прийняття було звернення ТОВ «Агротехкомпанія» від 14.03.2019 (вх. № 863/11 від 19.03.2019) та погодження Державної регуляторної служби України (лист від 27.05.2019 вих. № 3582/0/20-19) на проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) Позивача, яке надано на підставі рішення Експертно-апеляційної ради з питань ліцензування (протокол від 22.05.2019 № 06-19).

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що Розпорядження № 2245 було прийнято Відповідачем з дотриманням вимог п. 4 ч. 9 та ч. 10 ст. 19 Закону № 222-VIII, з чим погоджується колегія суддів.

Щодо доводів Позивача стосовно колізій ст. 19 Закону № 222-VIII та ст. 6 Закону України № 877-V, в частині підстав для проведення органом ліцензування позапланових заходів державного нагляду, колегією суддів встановлено наступне.

Так, відповідно до ст. 6 Закону № 877-V підставами для здійснення позапланових заходів є, зокрема, звернення фізичної особи (фізичних осіб) про порушення, що спричинило шкоду її (їхнім) правам, законним інтересам, життю чи здоров`ю, навколишньому природному середовищу чи безпеці держави, з додаванням документів чи їх копій, що підтверджують такі порушення (за наявності). Позаплановий захід у такому разі здійснюється виключно за погодженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу.

Отже, на думку Позивача, вказаними положеннями ст. 6 Закону № 877-V не встановлено повноважень органу ліцензування здійснювати позаплановий захід державного нагляду (контролю) на підставі звернення юридичної особи.

Відповідно до ст. 2 Закону № 222-VIII цей Закон регулює суспільні відносини у сфері ліцензування видів господарської діяльності, визначає виключний перелік видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню, встановлює уніфікований порядок їх ліцензування, нагляд і контроль у сфері ліцензування, відповідальність за порушення законодавства у сфері ліцензування видів господарської діяльності.

А правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» № 877-V.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Закону № 877-V контроль за додержанням ліцензіатами вимог ліцензійних умов здійснюється органами ліцензування у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених Законом України "Про ліцензування видів господарської діяльності" № 222-VIII від 02.03.2015р.

Отже, під час здійснення заходів державного нагляду (контролю) діяльності ліцензіатів органами ліцензування перевагу у застосуванню мають норми Закону України "Про ліцензування видів господарської діяльності".

Таким чином, саме положення п. 4 ч. 9 ст. 19 Закону № 222-VIII і передбачає проведення позапланової перевірки додержання ліцензіатами вимог ліцензійних умов на підставі звернення як фізичної, так і юридичної особи.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 14 квітня 2021 року у справі № 0340/1864/18.

На підставі наведеного, посилання Позивача на колізію правових норм є безпідставне.

Позивачем в апеляційній скарзі також зазначено, про своєчасність та належність виконання з боку ДП «Спецагролізинг» всіх зобов`язань стосовно ТОВ «Агротехкомпанія», що встановлено рішеннями господарського суду у справі № 912/1457/18 за позовом ДП «Спецагролізинг» до ТОВ «Агротехкомпанія» про розірвання договору та зобов`язання повернути майно.

Проте, судові рішення, про які зазначає Позивач, не стосуються предмету перевірки Нацкомфінпослуг, оскільки містять виключно висновки, що стосуються договірних відносин між вказаними суб`єктами, а Нацкомфінпослуг як орган ліцензування, в межах законодавчо визначеної компетенції, до 01.07.2020 здійснював нагляд та контроль за дотриманням ліцензіатами вимог як Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 07 грудня 2016 року № 913, так і законодавства про фінансові послуги в цілому, не встановлюючи при цьому наявність/відсутність або правову природу договірних відносин між ліцензіатом та отримувачами фінансових послуг.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів зазначає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правомірності висновків суду першої інстанції.

Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив' судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши доводи Державного підприємства «Спецагролізинг», викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 241, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Спецагролізинг» залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 квітня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не підлягає касаційному оскарженню, відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: І.О. Лічевецький

О.М. Оксененко