Справа № 420/8630/21
Суддя: Юхтенко Л.Р.
Дата ухвалення: 2021-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/8630/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді: Юхтенко Л.Р.,

розглянувши у судовому засіданні в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , адреса для листування: АДРЕСА_1 ) до Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області (, місцезнаходження: 66300, Одеська обл. м. Подільськ, вул. Соборна, 105) про визнання протиправним та скасування п. 1 рішення №1266-VIII від 22.04.2021 року та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До суду 25 травня 2021 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , адреса для листування: АДРЕСА_1 ) до Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області (, місцезнаходження: 66300, Одеська обл. м. Подільськ, вул. Соборна, 105), в якій позивач просив визнати протиправним та скасувати п. 1 рішення Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області №1266-VІІІ від 22.04.2021 р. Про відмову у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, в частині відмови у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності для ведення особистого селянського господарства орієнтованою площею 2,0000 га, яка розташована на території Куяльницької сільської ради, Подільського району, Одеської області, у зв`язку з невідповідністю місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку наступним громадянам: 1.4 ОСОБА_1 та зобов`язатиКуяльницьку сільську раду Подільського району Одеської області надати ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2 га. у власність для ведення особистого селянського господарства у відповідності із п. "б" ч. 1 ст. 121 Земельного Кодексу України, за рахунок сформованих земельних ділянок комунальної власності Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області, кадастровий номер :01:002:0206 61,482 га., або земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0386 67,483 га., або земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0637 -10,4825 га, за межами населеного пункту Подільського району Одеської області, або за рахунок несформованих земельних ділянок, що передані у власність Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області, за межами населеного пункту Коси Слобідка - позначена на публічної кадастровій карті: КОАТУУ: , зона: 01, квартал: 002, площею більше 29, 5689 га., яка має межу з земельною ділянкою кадастровий номер :01:002:0206, та КОАТУ: , зона: 01, квартал 001, площа більше 10 га, яка має межу з земельною ділянкою кадастровий номер: :01:001:0315, а також за рахунок несформованих земельних ділянок за межами села Гонората, які позначені на Публічній кадастровій карті: КОАТУУ: , Зона: 01. Квартал: 001, площа більше 20 га., які знаходяться біля земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0104.

Також позивач просив встановити судовий контроль виконання судового рішення шляхом зобов`язання відповідача надати звіт до суду про виконання рішення суду.

А також позивач просив стягнути на користь позивача судові витрати на правничу допомогу в сумі 5000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач повторно 15.03.2021 року звернувся до Куяльницького сільського голови із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2 га у власність для ведення особистого селянського господарства, за рахунок сформованих земельних ділянок комунальної власності або несформованих земельних ділянок, додавши до заяви графічні матеріали, на яких позначено бажане розташування та розмір земельної ділянки, а також копію паспорту та ідентифікаційного коду.

Позивач зазначив, що відповідач 22.04.2021 року розглянув звернення позивача та прийняв рішення від 22.04.2021 року №1266-VІІІ, яким відмовив у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства у зв`язку із невідповідністю місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Так, позивач вважає оскаржуване рішення є протиправним, а викладені у ньому підстави не відповідають дійсності, оскільки відповідач зазначив, що відмовляє у зв`язку з невідповідністю місця розташування вимогам законів, нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів, однак рішення не містить жодного обґрунтування, окрім, цитування норми Земельного кодексу України.

Ухвалою від 31 травня 2021 цю позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження.

До суду 18 червня 2021 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого, відповідач проти задоволення позову заперечував та просив відмовити у задоволенні позову, зазначивши, що Куяльницькоюсільською радою Подільського району Одеської області прийнято рішення №1266-VІІІ від 22.04.2021р. «Про відмову у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства» відмовлено ОСОБА_1 у наданні дозволу на підставі ч.7 ст. 118 ЗК України, тому оскаржуване рішення прийнято з дотриманням вимог чинного законодавства та не підлягає скасуванню. Так, відповідач зазначив, що у клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення, та додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки. Проте позивачем надано графічні матеріали у декількох копіях, декількох місцях та на різних кадастрових номерах, без позначення місця розташування однієї земельної ділянки. Відповідач зазначив, що сільська рада не наділена повноваженнями вибору земельної ділянки, а тільки надає дозвіл на земельну ділянку зазначену у клопотанні.

Ухвалою від 23 червня 2021 року продовжено строк підготовчого провадження по справі на 30 днів,- до 29 серпня 2021 року.

Позивачем подано відповідь на відзив (вхід. № ЕП/18105/21), відповідно до якої позивач наполягав на задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що відповідач не вказав, якими нормами закону йому забороняється робити вибір або розглядати звернення громадян в повному обсязі поданого.

Відповідач не надав суду заперечення.

Ухвалою, занесеною до протоколу підготовчого засідання 26 серпня 2021 року закрито підготовче провадження по справі та призначено розгляд справи по суті на 21 вересня 2021 року о 14 годині 30 хвилин.

Позивач на відкрите судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, про що свідчить звіт про надсилання судової повістки електронною поштою, від нього до суду 02 вересня 2021 року надійшло клопотання про розгляд справи без участі позивача.

Представник відповідача на судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, про що свідчить звіт про надсилання судової повістки електронною поштою.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З цих підстав, суд постановив ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання від 21 вересня 2021 року, про продовження розгляду справи у письмовому провадженні на підставі наявних матеріалів.

Вивчивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги, докази, якими вони підтверджуються, відзив на позовну заяву та матеріали пенсійної справи, суд встановив таке.

Вивчивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, докази, якими вони підтверджуються, суд встановив таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується паспортом серії НОМЕР_2 (а.с.16-17).

Так, суд встановив, що 15 березня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Куяльницького сільського голови Паламарчука С.М. із заявою, в якій просив надати дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки або дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2 га. у власність для ведення особистого селянського господарства у відповідності із п. "б" ч. 1 ст. 121 Земельного Кодексу України, за рахунок сформованих земельних ділянок комунальної власності Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області, кадастровий номер :01:002:0206 61,482 га., або земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0386 67,483 га., або земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0637 -10,4825 га, за межами населеного пункту Подільського району Одеської області, або за рахунок несформованих земельних ділянок, що передані у власність Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області, за межами населеного пункту Коси Слобідка - позначена на публічної кадастровій карті: КОАТУУ: , зона: 01, квартал: 002, площею більше 29, 5689 га., яка має межу з земельною ділянкою кадастровий номер :01:002:0206, та КОАТУ: , зона: 01, квартал 001, площа більше 10 га, яка має межу з земельною ділянкою кадастровий номер : :01:001:0315, а також за рахунок несформованих земельних ділянок за межами села Гонората, які позначені на Публічній кадастровій карті: КОАТУУ: , Зона: 01. Квартал: 001, площа більше 20 га., які знаходяться біля земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0104 (а.с.15).

Також, у заяві позивач зазначив, що якщо надати дозвіл за рахунок вказаних земельних ділянок неможливо, запропонувати іншу вільну земельну ділянку із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності Куяльницької сільської ради та за її рахунок надати дозвіл (а.с.15).

До вказаної заяви додано: копії паспорту та реєстраційний номер облікової картки платника податків; графічні матеріали.

Матеріалами справи підтверджено, що рішенням Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області №1266-VІІІ від 22.04.2021р. Про відмову у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства (п. 1) відмовлено у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0000 га, яка розташована на території Куяльницької сільської ради, Подільського району, Одеської області, у зв`язку з невідповідністю місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку, зокрема, пп. 1.4. п. 1 ОСОБА_1 (а.с. 22-26).

Не погоджуючись із рішенням в частині, що стосується позивача, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Проаналізувавши положення чинного законодавства України, що регулює спірні правовідносини, враховуючи обставини справи, дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належать задоволенню частково, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини регулюються Земельним кодексом України.

Частиною 2 статті 2 КАС України, встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Перевіряючи правомірність дій відповідача, відповідно до приписів ст. 2 КАС України, суд виходить із такого.

Відповідно до статті 14 Конституції України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Стаття 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 27.05.1997 №280/97-ВР встановлює повноваження для міських рад розглядати і вирішувати питання віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Згідно з п.п. «а», «б» ч.1 ст.12 ЗК України, до повноважень міських рад у галузі земельних відносин на території міст належить: розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст.123 ЗК України, надання земельних ділянок державної, комунальної власності у користування здійснюється органами місцевого самоврядування.

Згідно з ч.1 ст.122 ЗК України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до положень частини 6 статті 118 Земельного кодексу України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Частиною 7 цієї ж статті кодексу передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Так, суд встановив, що підставою для відмови у задоволенні клопотання позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарствастало невідповідністьмісця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

У відзиві на позовну заяву відповідач послався на те, що позивачем надано графічні матеріали у декількох копіях, декількох місцях та на різних кадастрових номерах, без позначення місця розташування однієї земельної ділянки. Відповідач зазначив, що сільська рада не наділена повноваженнями вибору земельної ділянки, а тільки надає дозвіл на земельну ділянку зазначену у клопотанні.

Тобто можна дійти висновку, що відповідачем відмовлено у наданні дозволу, оскільки позивачем не зазначено одну бажану земельну ділянку.

Оцінюючи зазначені підстави для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки суд виходить з такого.

Системний аналіз ст. 118 ЗК України доводить, що відмова у наданні дозволу має бути мотивована, зокрема невідповідність місця розташування земельної ділянки має бути пояснена вказівкою на конкретні невідповідності законам або прийнятим відповідно до них нормативно-правовим актам, генеральним планам населених пунктів та іншої містобудівної документації, схемам землеустрою і техніко-економічним обґрунтуванням використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, тощо.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17 грудня 2018 року у справі №509/4156/15-а.

Однак, підстави відмови у наданні дозволу, які наведені в оскаржуваному рішенні Куяльницької сільської ради №1266-VІІІ від 22.04.2021р., не містять вмотивованої відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою із зазначенням конкретних підстав, а лише процитовано приписи ч. 7 ст. 118 ЗК України.

Невмотивованість рішення свідчить про його протиправність.

Посилання відповідача на те, що у заяві позивача зазначено декілька місць розташування та надано графічні матеріали у декількох копіях, декількох місцях та на різних кадастрових номерах, без позначення місця розташування однієї земельної ділянки, судом відхиляються, оскільки Земельним кодексом України не передбачено обов`язку заявника подавати заяву лише із зазначенням місця розташування однієї земельної ділянки.

Земельним кодексом України передбачено право громадянина України на одержання безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, тобто однієї земельної ділянки.

Із заяви позивача від 15.03.2021 року чітко вбачається, що позивач просив надати дозвіл на виготовлення технічної документації або дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення однієї земельної ділянки із перелічених у заяві.

Таким чином, суд доходить, що наведена підстава відповідачем для відмови у наданні дозволу є такою, що не відповідає приписам Земельного кодексу України, а тому суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача про визнання протиправним та скасування п. 1 рішення Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області №1266-VІІІ від 22.04.2021 р. Про відмову у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, в частині відмови у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності для ведення особистого селянського господарства орієнтованою площею 2,0000 га, яка розташована на території Куяльницької сільської ради, Подільського району, Одеської області, у зв`язку з невідповідністю місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку наступним громадянам: 1.4 ОСОБА_1 , є правомірними та обґрунтованими, та належать задоволеннюшляхом визнання протиправним та скасуванняпп.1.4. п. 1 рішення Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області №1266-VІІІ від 22.04.2021р. Про відмову у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, в частині відмови ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , адреса для листування: АДРЕСА_1 ) у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2 га у власність для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Куяльницької сільської ради, Подільського району, Одеської області.

Щодо позовних вимог про зобов`язання надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2 га. у власність для ведення особистого селянського господарства у відповідності із п. "б" ч. 1 ст. 121 Земельного Кодексу України, за рахунок сформованих земельних ділянок комунальної власності Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області, кадастровий номер :01:002:0206 61,482 га., або земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0386 67,483 га., або земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0637 -10,4825 га, за межами населеного пункту Подільського району Одеської області, або за рахунок несформованих земельних ділянок, що передані у власність Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області, за межами населеного пункту Коси Слобідка - позначена на публічної кадастровій карті: КОАТУУ: , зона: 01, квартал: 002, площею більше 29, 5689 га., яка має межу з земельною ділянкою кадастровий номер :01:002:0206, та КОАТУ: , зона: 01, квартал 001, площа більше 10 га, яка має межу з земельною ділянкою кадастровий номер: :01:001:0315, а також за рахунок несформованих земельних ділянок за межами села Гонората, які позначені на Публічній кадастровій карті: КОАТУУ: , Зона: 01. Квартал: 001, площа більше 20 га., які знаходяться біля земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0104, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 4 ст. 245 КАС України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Тобто, приписами КАС України передбачено, що суд може зобов`язати відповідача прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови.

Надаючи оцінку оскаржуваному рішенню, суд дійшов висновку, що відповідачем не виконано всі умови для прийняття такого рішення, оскільки суд встановив, що відповідач відмовив з підстав того, що у заяві перелічено декілька місць розташування земельної ділянки замість однієї земельної ділянки, що визнано судом невірним з вищенаведених судом обставин.

Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що відповідач по суті порушеного питання заяву позивача від 15.03.2021 року не розглянув, не перевірив всі перелічені позивачем варіанти бажаної земельної ділянки, що виключає можливість застосування до спірних правовідносин положення ч. 4 ст. 245 КАС України.

Враховуючи наведені приписи чинного законодавства та встановлені судом обставини,суд доходить висновку, що вказані позовні вимоги є передчасними а не належать задоволенню.

Одночасно, з метою захисту порушеного права позивача, з огляду на те, що судом встановлено, що відповідач не розглянув заяву позивача по суті порушених питань, керуючись приписами ст. 9 КАС України, суд вважає необхідним вийти за межі позовних вимог та зобов`язатиКуяльницьку сільську раду Подільського району Одеської області розглянути по суті заяву ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , адреса для листування: АДРЕСА_1 )від 15.03.2021 р. про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки або дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2 га. у власність для ведення особистого селянського господарства у відповідності із п. "б" ч. 1 ст. 121 Земельного Кодексу України, за рахунок сформованих земельних ділянок комунальної власності Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області, кадастровий номер :01:002:0206 61,482 га., або земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0386 67,483 га., або земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0637 -10,4825 га, за межами населеного пункту Подільського району Одеської області, або за рахунок несформованих земельних ділянок, що передані у власність Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області, за межами населеного пункту Коси Слобідка - позначена на публічної кадастровій карті: КОАТУУ: , зона: 01, квартал: 002, площею більше 29, 5689 га., яка має межу з земельною ділянкою кадастровий номер :01:002:0206, та КОАТУ: , зона: 01, квартал 001, площа більше 10 га, яка має межу з земельною ділянкою кадастровий номер : :01:001:0315, а також за рахунок несформованих земельних ділянок за межами села Гонората, які позначені на Публічній кадастровій карті: КОАТУУ: , Зона: 01. Квартал: 001, площа більше 20 га., які знаходяться біля земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0104.

Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідачем протиправно відмовлено позивачу у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Також у позовній заяві позивач просив зобов`язати відповідача надати звіт про виконання рішення суду по даній справі у строки встановлені судом в порядку ст. 382 КАС України.

Розглянувши вказане клопотання, суд вважає, що воно не належить задоволенню, з таких підстав.

Частиною 2 ст. 14 КАС України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Враховуючи те, що зазначена норма не є імперативною та позивачем не надано доказів того, що рішення не буде виконане відповідачем добровільно, суд вважає, що клопотання не належить задоволенню.

Також в прохальній частині позову позивач просить стягнути витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн.

До суду 18 червня 2021 року від відповідача надійшло клопотання про зменшення розміру судових витрат і витрат на правову допомогу, в якому відповідач заперечував проти заявленої суми витрат на правничу допомогу, посилаючись на те, що вона є не співмірною та не обґрунтованою, та вважав обґрунтованим відшкодування витрат на правничу допомогу в сумі 500 грн.

Розглянувши заяву позивача про стягнення витрат на правничу допомогу та заяву відповідача про зменшення суми зазначених витрат, суд дійшов такого висновку.

Так, згідно з ч.1,2 ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Пунктом 1 ч.3 ст.132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 134 КАС України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 7 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Так, суд встановив та матеріалами справи підтверджено, що 09 березня 2021 року між адвокатом Опалько О.М. та Шитра І.М. укладено договір про надання професійної правничої допомоги, відповідно до п. 1.2 якого адвокат надає Замовнику консультаційні та юридичні послуги щодо захисту інтересів останнього та представляє Замовника з усіма правами у всіх органах.

Відповідно до п. 3.1 Договору, за правову допомогу, передбачену п.п. 1, 2 Договору Замовник сплачує адвокату винагороду з розрахунку 50% прожиткового мінімуму на одну особу, встановленого Законом України «Про державний бюджет України» за одну годину роботи адвоката за час розрахунку.

Згідно з п. 4.1. цього договору, розмір оплати праці адвоката при наданні правової допомоги, а також умови та порядок розрахунків, визначаються сторонами в додатках до цього Договору.

Відповідно до Додатку 1 до договору від 09.03.2021 р. попередній розрахунок сум судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести складає 5000,00 грн.

На підтвердження виконання вказаного договору адвокатом надано до суду акт виконаних робіт від 06.05.2021 р., згідно з яким виконавець надав, а замовник прийняв послуги на правову допомогу у формі:

виїзд до м. Подільська, зустріч, надання консультації Заявнику, узгодження правової позиції тривалістю 1 година вартістю 1000,00 грн.;

вивчення рішення Куяльницької ОТГ про відмову у наданні дозволу, надання консультації, надання правової інформації замовнику, узгодження правової позиції, підготовка наступної заяви про надання дозволу тривалістю 1 годину вартістю 1000,00 грн.;

вивчення рішення Куяльницької ОТГ про відмову у наданні дозволу, підготовка позову до Одеського окружного адміністративного суду тривалістю 2 години вартістю 2000,00 грн.;

приїзд в Подільськ на зустріч з замовником, підготовка акту виконаних робіт, заяви про відшкодування судових витрат, консультація клієнта тривалістю 1 година вартістю 1000,00 грн.

Таким чином, суд встановив, що вартість години роботи адвоката складає 1000 грн.

На підтвердження факт оплати наданих послуг надано квитанцію від 21 травня 2021 року на суму 5000 грн.

Відповідач у клопотанні про зменшення розміру судових витрат посилався на те, що витрати не є співмірними з витраченим часом адвоката. Також відповідач звернув увагу, що до Одеського окружного адміністративного суду подано ряд ідентичних справ, до яких додані ті самі копії документів, тому сума витрат є значно завищеною.

У відповіді на відзив позивач заперечував проти наведених відповідачем доводів, оскільки, якщо адвокат витрачає менш зусиль на підготовку документів, це не означає що він має отримати меншу винагороду за свою роботу.

Оцінивши надані документи на підтвердження понесених витрат та заперечення відповідача, суд зазначає таке.

Згідно з ч.9 ст. 139 КАС України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Суд зазначає, що вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, суд враховує складність справи, час витрачений адвокатом на виконання робіт, обсяг наданих послуг та ціну позову.

Також, суд звертає увагу, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (п. 49 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Наталія Михайленко проти України», від 30 травня 2013 року, заява 49069/11).

Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 07.11.2019 р. по справі №905/1795/18, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Враховуючи зміст спірних правовідносин, суд доходить висновку, що вказана справа не відноситься до категорії складних, вже сформована судова практика з розгляду та вирішення таких справ, позов має немайновий характер, не є об`ємним, складається з двох позовних вимог.

Суд наголошує на тому, що при визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Оцінивши наданий позивачем акт виконаних робіт з урахуванням категорії даної справи, конкретних обставин у цій справі, суд доходить висновку, що наведені у цьому опису витрати на проведену роботу не є неминучими та фактичними, з огляду на таке.

Відповідно до п.п. 1-2 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», видами адвокатської діяльності є надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру.

Однак, суд звертає увагу, що надання таких послуг має бути необхідним.

Враховуючи вищевикладені висновки, суд вважає, що витрачений адвокатом виїзд до Подільська, зустріч, надання консультації Заявнику, узгодження правової позиції тривалістю 1 година вартістю 1000,00 грн.;вивчення рішення Куяльницької ОТГ про відмову у наданні дозволу, надання консультації, надання правової інформації замовнику, узгодження правової позиції, підготовка наступної заяви про надання дозволу тривалістю 1 годину вартістю 1000,00 грн., є фактично діями з підготовки позову та мають охоплюватися саме витратами на підготовку позову, тобто суд вважає, що ці дії не є неминучими, а тому у відшкодуванні таких витрат слід відмовити.

Щодо витрат на вивчення рішення Куяльницької ОТГ про відмову у наданні дозволу, підготовку позову до Одеського окружного адміністративного суду тривалістю 2 години вартістю 2000,00 грн., суд зазначає, що такі витрати є неминучими, але є завищеними за витраченим часом, з урахуванням категорії даної справи, невеликої кількості застосованого законодавства та доказів по справі, а тому належать зменшенню.

З урахуванням категорії даної справи, кількості застосованого законодавства, та доказів, на які позивач посилався, за своїм внутрішнім переконанням, суд вважає, що фактичними та неминучими витратами на виконання цих робіт є сума 1000 грн., яка й належить відшкодуванню.

Щодо витрат на приїзд в Подільськ на зустріч з замовником, підготовка акту виконаних робіт, заяви про відшкодування судових витрат, консультація клієнта тривалістю 1 година вартістю 1000,00 грн., суд зазначає, що такі витрати не є фактичними та неминучими, та не пов`язані з розглядом справи, а тому є безпідставними та не належать задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, керуючись приписами ч. 3 ст. 139 КАС України, з огляду на те, що позовні вимоги задоволено частково, судові витрати на правничу допомогу належать стягненню пропорційно до задоволених позовних вимог в сумі 500 грн.

З таких самих підстав, сплачений судовий збір належить стягненню з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань пропорційно до кількості задоволених позовних вимог у розмірі 908 грн.

У зв`язку з тим, що судові витрати пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз в цій справі відсутні, жодні судові витрати не належать стягненню з позивача на користь відповідача.

Керуючись ст.ст. 6, 12, 72, 77,90, 139, 246, 255,295,297 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , адреса для листування: АДРЕСА_1 ) до Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області (, місцезнаходження: 66300, Одеська обл. м. Подільськ, вул. Соборна, 105) про визнання протиправним та скасування п. 1 рішення №1266-VIII від 22.04.2021 року та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати пп.1.4. п. 1 рішення Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області №1266-VІІІ від 22.04.2021р. Про відмову у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, в частині відмови ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , адреса для листування: АДРЕСА_1 ) у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2 га у власність для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Куяльницької сільської ради, Подільського району, Одеської області.

Зобов`язати Куяльницьку сільську раду Подільського району Одеської області розглянути по суті заяву ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , адреса для листування: АДРЕСА_1 )від 15.03.2021 р. про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки або дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2 га. у власність для ведення особистого селянського господарства у відповідності із п. "б" ч. 1 ст. 121 Земельного Кодексу України, за рахунок сформованих земельних ділянок комунальної власності Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області, кадастровий номер :01:002:0206 61,482 га., або земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0386 67,483 га., або земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0637 -10,4825 га, за межами населеного пункту Подільського району Одеської області, або за рахунок несформованих земельних ділянок, що передані у власність Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області, за межами населеного пункту Коси Слобідка - позначена на публічної кадастровій карті: КОАТУУ: , зона: 01, квартал: 002, площею більше 29, 5689 га., яка має межу з земельною ділянкою кадастровий номер :01:002:0206, та КОАТУ: , зона: 01, квартал 001, площа більше 10 га, яка має межу з земельною ділянкою кадастровий номер : :01:001:0315, а також за рахунок несформованих земельних ділянок за межами села Гонората, які позначені на Публічній кадастровій карті: КОАТУУ: , Зона: 01. Квартал: 001, площа більше 20 га., які знаходяться біля земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0104.

В іншій частині позовних вимог, відмовити.

Стягнути з Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області (66300, Одеська область, м. Подільськ, вул. Соборна, 105; ) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , адреса для листування: АДРЕСА_1 )судовий збір у сумі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень 00 коп.) та суму витрат на правничу допомогу в розмірі 500 грн. (п`ятсот гривень).

В іншій частині заяви ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , адреса для листування: АДРЕСА_1 ) про стягнення судових витрат на правничу допомогу, - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст.ст. 295, 297 КАС України, з урахуванням п.15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України, п. 3 розділу УІ Прикінцеві положення КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя Л.Р. Юхтенко