Справа № 200/10344/21
Суддя: Смагар С.В.
Дата ухвалення: 2021-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2021 р. Справа№200/10344/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Смагар С.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні без повідомлення сторін) адміністративну справу за позовом Приватного підприємства «Телерадиокомпания «Олис» (, 84102, Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Гранична, 15)

до Головного управління ДПС у Донецькій області (, 87515, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Італійська, 59)

про визнання протиправним та скасування рішення від 30 червня 2021 року № 114/05-99-18-14/24822280, визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «Телерадиокомпания «Олис» звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення від 30 червня 2021 року № 114/05-99-18-14/24822280 про анулювання реєстрації платника єдиного податку, визнання протиправними дії відповідача щодо виключення з реєстру платників єдиного податку з 1 липня 2021 року запису про реєстрацію платником єдиного податку, зобов`язання відповідача поновити у реєстрі платників єдиного податку запис про реєстрацію платником податку з 1 липня 2021 року.

Ухвалою від 17 серпня 2021 року суд відкрив провадження по справі та ухвалив проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні).

За правилами частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він не заперечує факту відсутності на час проведення перевірки відповідного протоколу перевірки та адаптації тахографу, оскільки на момент здійснення перевірки тахограф на даному транспортному засобі не був встановлений його виробником, однак на момент здійснення перевірки у водія була наявна та заповнена згідно з вимогами законодавства індивідуальна контрольна книжка водія. На момент здійснення рейдових перевірок посадовими особами відповідача вимагались саме протокол перевірки та адаптації тахографа, який був відсутній. Питання щодо наявності іншого інструмента контролю робочого часу і часу відпочинку водіїв у вигляді індивідуальної контрольної книжки водія не ставилося, а тому відповідна книжка водієм не була надана.

Відповідачем надано відзив на позовну заяву. В обґрунтування заперечення проти позову зазначено, що у водія під час перевірки був відсутній протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, який відповідно до ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт», п. 3.3. Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 року № 385 (далі - Інструкція № 385) повинен знаходитись у водія і надаватись для перевірки інспектуючим особам. У зв`язку з виявленням вищезазначеного порушення, виконуючи функції, покладені на них державою, державними інспекторами було складено відповідний акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 4 червня 2021 року, який відповідно до п. 21 Порядку № 1567, складається в одному примірнику. Водій зі змістом актів проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом був ознайомлений, однак, від підпису та надання пояснень відмовився. На підставі вказаного акту перевірки відповідачем і було прийнято спірну постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Позивачем було надано відповідь на відзив відповідача, де зазначає, що у відзиві відповідач хибно чи, можливо, умисно викривлено трактує поняття провайдера програмної послуги (телекомунікаційного зв`язку) і, безпосередньо, права і повноваження провайдера ПП «ТРК «ОЛИС» в доданих до позову документальних доказах: в договорі № 010317-1 від 01 березня 2017 року з оператором ТОВ «СДС-Схід», у замовленні до договору, у ліцензії провайдера програмної послуги НР № 00361-п від 17.03.2014 та у витягах з Державного реєстру суб`єктів інформаційної діяльності у сфері телебачення і радіомовлення і з реєстру НКРЗІ операторів, провайдерів телекомунікацій ( №3310), стверджуючи, що використання доступу з боку ПП «ТРК «ОЛИС» до мережі телекомунікацій свідчать про обслуговування та експлуатацію ним цих мереж. Вочевидь представник відповідача проігнорував та/чи залишив поза увагою викладені в позові детальні пояснення та обґрунтування щодо понять телерадіоорганізацїї (оператора) телерадіомовлення і провайдера програмної послуги (провайдера телекомунікацій) і різниці між ними, яка полягає в тому, що саме оператор володіє телекомунікаційними мережами (сукупність телекомунікаційних каналів (дротові, оптоволоконні, бездротові, та телекомунікаційного обладнання), обслуговує та експлуатує їх, а провайдер виключно користується наданим йому з боку оператора правом використовувати такі мережі для передачі за допомогою оператора через виокремлені канали мережі пакети телепрограм (чи іншу довірену йому електронну інформацію) для переміщення (транзиту) їх з однієї точки (наприклад від операторів телерадіомовлення) в іншу (до користувачів тощо) чи в зворотному напрямку за допомогою телекомунікаційного обладнання, яке є у розпорядженні оператора (сервери, інформаційні системи, модифікатори, модеми, роутери тощо). При цьому, провайдер позбавлений права та фактичної необхідності обслуговувати та/чи експлуатувати телекомунікаційну мережу, оскільки це здійснює оператор, який є її власником (володільцем). Чітке розмежування вище наведених прав провайдерів і операторів щодо телекомунікаційних мереж (їх обслуговування та експлуатації) безспірно конкретизує фактичні види діяльності, доступні для названих суб`єктів телерадіомовлення (телекомунікацій) та не потребує додаткового визначення шляхом фактичного дослідження таких, як то міркує відповідач у відзиві. Недоречним у відзиві є твердження представника відповідача щодо статусу оператора у ПП «ТРК «ОЛИС» з посиланням на те, що на сайті підприємства зазначено рекламне гасло «первый оператор кабельного телевидения в Славянске...». Позивач зазначає, що дана інформація носить виключно рекламний зміст і маркетингову ціль, оскільки слово «оператор» є загальнозрозумілим для користувачів в порівнянні з висловом «провайдер програмної послуги». Водночас зазначене гасло на сайті підприємства розміщено не в розділі офіційних правоустановчих документів, де є загальнодоступними вище приведені у цій відповіді документи щодо статусу провайдера, а на загальній сторінці - рекламному проспекті, який не несе у своєму змісті офіційних відомостей.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив.

Приватне підприємство «Телерадиокомпания «Олис» (), місцезнаходження юридичної особи: Україна, 84102, Донецька обл., місто Слов`янськ, вулиця Гранична,15.

30 червня 2021 року Головним управлінням Державної податкової служби у Донецькій області на підставі п. 75.1.1 ст.75 та відповідно до п. 299.11 ст. 299 Податкового кодексу України (далі - ПК України) проведено камеральну перевірку позивача щодо порушення умов перебування платником єдиного податку на спрощеній системі оподаткування.

Висновки камеральної перевірки викладені в акті № 318/05-99-18-14/24822280 від 30 червня 2021 року, за якими позивач порушив вимоги підпункту 8 підпункту 291.5.1 пункту 291.5 статті 291 ПК України в частині використання спрощеної системи оподаткування зі сплатою єдиного податку при здійсненні господарської діяльності за основним КВЕДом 60.20 «діяльність у сфері телевізійного мовлення», який не дає права застосовувати спрощену систему оподаткування, за що пунктом 299.11 статті 299 ПК України передбачена відповідальність - анулюється реєстрація платника єдиного податку з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення.

В той же день, 30 червня 2021 року за результатами камеральної перевірки ГУ ДПС у Донецькій області винесено рішення №м114/05-99-18-14/24822280 про анулювання реєстрації платника єдиного податку за порушення підприємством вимоги пункту 291.5 статті 291 ПК України.

Одночасно контролюючим органом запис про платника єдиного податку ПП «ТРК «ОЛИС» виключено з реєстру платників єдиного податку, про що свідчить роздруківка даних реєстру платників єдиного податку долучається.

Крім того, судом встановлено, що з моменту державної реєстрації в якості суб`єкта господарювання до 24 червня 2021 року підприємство здійснювало господарську діяльність у сфері телекомунікацій. Основним видом економічної діяльності позивача було зареєстровано за КВЕД 60.20 - Діяльність у сфері телевізійного мовлення, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 28 квітня 2021 року.

24 червня 2021 року за ініціативою позивача проведено державну реєстрацію змін у власних видах економічної діяльності, згідно яких із вказаної дати по теперішній час основним видом економічної діяльності ПП «ТРК «ОЛИС» зареєстровано за КВЕД 61.10 - Діяльність у сфері проводового електрозв`язку, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 25 червня 2021 року.

Надаючи правову оцінку, суд зазначає наступне.

Пунктом 75.1 та підпунктом 75.1.1 статті 75 Податкового кодексу України встановлено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларації (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Згідно з пунктами 76.1 та 76.2 статті 76 Податкового кодексу України, камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова. Порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу.

Таким чином, камеральна перевірка є одним з видів податкових перевірок, встановлених пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, та за своєю правовою сутністю є формою поточного документального контролю за дотриманням платником вимог податкового законодавства на підставі декларацій та інших документів податкової звітності, одержаних від платника. При цьому будь-якого окремого рішення для проведення даного виду перевірки не вимагається, оскільки подання платником податків податкової звітної документації автоматично виступає юридичним фактом для перевірки її достовірності. Наведене свідчить про обов`язковий характер камеральної перевірки, яка проводиться у випадку подання платником звітних документів до контролюючого органу. А відтак, камеральною перевіркою охоплюються лише ті показники документів, які належать до податкової звітності та мають значення для правильності обчислення платником об`єкта оподаткування та суми податку, що підлягає сплаті до бюджету. Перевірка будь-яких інших відомостей, витребування у платника додаткової інформації та документів, подання яких разом з податковою декларацією чинним законодавством не передбачено, камеральною перевіркою не охоплюється.

Фактично предмет камеральної перевірки передбачає встановлення повноти, своєчасності подання платником податкової звітності, візуальну перевірку правильності оформлення документів податкової звітності (повноти заповнення усіх необхідних реквізитів, чіткості їх заповнення тощо), перевірку правильності складення розрахунків за податковими платежами (арифметичний підрахунок остаточних сум податків, правильність відображення показників, необхідних для обчислення бази оподаткування).

Законодавчо установлені обмеження щодо повноважень податкового органу під час проведення камеральної перевірки (яка характеризується спрощеним порядком її призначення і проведення, не передбачає присутність платника та можливість подання ним пояснень тощо) є однією з гарантій прав платника, що забезпечують дотримання балансу публічних і приватних інтересів.

Аналізуючи наведене, суд зазначає, що чинним податковим законодавством визначений вичерпний перелік підстав та видів перевірок, які мають право призначати та проводити контролюючі органи, в розумінні ст. 19 Конституції України.

Камеральна перевірка проводиться виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, а тому під час проведення камеральної перевірки не має правових підстав для визначення правомірності перебування на спрощеній системі оподаткування, оскільки останні перебувають поза межами даної перевірки.

Відповідно до акту від 30 червня 2021 року відповідачем під час проведення камеральної перевірки позивача було надано оцінку питанню правомірності перебування платника єдиного податку першої-третьої груп вимогам перебування на спрощеній системі, що, дає підстави суду вважати, що перевірку проведено з підстав не передбачених ст.75 Податкового кодексу України, а саме, правомірності перебування на спрощеній системі оподаткування.

Отже, відповідачем під час проведення камеральної перевірки, за результатами якої складено акт від 30 червня 2021 року, з`ясовано питання, що не охоплюються законодавчо визначеними межами з проведення даного виду податкової перевірки.

У частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України наведені критерії законності рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, якими є, зокрема, прийняття (вчинення) таких рішень, (дій, бездіяльності) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

З`ясування контролюючим органом під час податкової перевірки питань, що не охоплюються законодавчо визначеними межами з проведення даного виду податкової перевірки, не можна визнати діями суб`єкта владних повноважень, що відповідають наведеним ознакам. Відповідно, інформація, що зібрана податковим органом відносно платника поза межами здійснюваного нею заходу з податкового контролю та не відноситься до предмета перевірки, не може слугувати підставою для прийняття рішення про анулювання реєстрації та виключення з реєстру платників єдиного податку.

Щодо самих порушень, покладених в основу оскаржуваного рішення, суд зазначає наступне.

Згідно з витягом з Державного реєстру суб`єктів інформаційної діяльності у сфері телебачення і радіомовлення ПП «ТРК «ОЛИС» зареєстровано та є провайдером програмної послуги.

ПП «ТРК «ОЛИС» володіє ліцензією та здійснює провайдерську діяльність на підставі ліцензії провайдера програмної послуги НР № 00361-п від 17 березня 2014 року, що підтверджується відомостями з вище наведеного витягу з Державного реєстру суб`єктів інформаційної діяльності у сфері телебачення і радіомовлення.

Згідно з витягом НКРЗІ з реєстру операторів, провайдерів телекомунікацій ПП «ТРК «ОЛИС» зареєстровано в реєстрі під № 3310 в статусі провайдера за послугою - надання послуг передавання сигналів у телекомунікаційних мережах для потреб телерадіоорганізацій.

Суд зазначає, що ПП «ТРК «ОЛИС» є провайдером програмної послуги та провайдером телекомунікацій, та для забезпечення абонентам послуги передавання пакету телепрограм позивач купує у оператора телекомунікаційного зв`язку ТОВ «СДС-СХІД» доступ до телемережі оператора без права її технічного обслуговування та експлуатації, що підтверджується підпунктом 4.3.10. договору про надання послуг доступу до ресурсів телекомунікаційної мережі № 010317-1 від 1 березня 2017 року та підпунктами 3.1.1. та 3.1.3. замовлення на виконання телекомунікаційних робіт та надання послуг.

За умовами того ж договору саме оператор телекомунікаційного зв`язку здійснює технічне обслуговування та експлуатацію власної багатоканальної телекомунікаційної мережі, доступ до каналів зв`язку у якій надаються бізнес-абоненту ПП «ТРК «ОЛИС» в платному режимі (п.п.3.10.2, 4.1.5, 4.2.2, 4.2.7 Договору).

Відповідно до п. 291.2, п. 291.3, пп. 291.5.1 п.291.5 ст.291 ПК України спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених дією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

Суб`єкти господарювання (юридичні особи та фізичні особи - підприємці), які не можуть бути платниками єдиного податку першої - третьої груп визначені пунктом 291.5 статті 291 ПК України.

Зокрема відповідно до пп. 8 п. 291.5.1 п. 291.5 ст. 291 не можуть бути платниками єдиного податку першої - третьої груп суб`єкти господарювання (юридичні особи та фізичні особи - підприємці), які здійснюють діяльність з надання послуг пошти (крім кур`єрської діяльності), діяльність з надання послуг фіксованого телефонного зв`язку з правом технічного обслуговування та експлуатації телекомунікаційних мереж і надання в користування каналів електрозв`язку (місцевого, міжміського, міжнародного), діяльність з надання послуг фіксованого телефонного зв`язку з використанням безпроводового доступу до телекомунікаційної мережі з правом технічного обслуговування і надання в користування каналів електрозв`язку (місцевого, міжміського, міжнародного), діяльність з надання послуг рухомого (мобільного) телефонного зв`язку з правом технічного обслуговування та експлуатації телекомунікаційних мереж і надання в користування каналів електрозв`язку, діяльність з надання послуг з технічного обслуговування та експлуатації телекомунікаційних мереж, мереж ефірного теле- і радіомовлення, проводового радіомовлення та телемереж.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Телекомунікації» оператор телекомунікацій - суб`єкт господарювання, який має право на здійснення діяльності у сфері телекомунікацій із правом на технічне обслуговування та експлуатацію телекомунікаційних мереж.

Провайдер телекомунікацій - суб`єкт господарювання, який має право на здійснення діяльності у сфері телекомунікацій без права на технічне обслуговування та експлуатацію телекомунікаційних мереж і надання в користування каналів електрозв`язку.

Відповідно до ст. 38 Закону України «Про Телекомунікації» оператори телекомунікацій мають право на:

1. здійснення діяльності у сфері телекомунікацій відповідно до законодавства;

2. отримання номерного ресурсу;

3. планування та розвиток власних мереж;

4. установлення тарифів на телекомунікаційні послуги, що ними надаються, крім тих послуг, тарифи на які регулюються державою відповідно до цього Закону;

5. присвоєння телефонних номерів споживачам у межах виділеного оператору номерного ресурсу та задіяння персональних номерів у порядку, встановленому національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері зв`язку та інформатизації;

6. з`єднання телекомунікаційних мереж, що знаходяться в його власності або користуванні, з телекомунікаційними мережами, що знаходяться у власності або користуванні інших операторів, відповідно до цього Закону;

7. скорочення переліку або припинення надання телекомунікаційних послуг споживачам, які порушують правила надання і отримання телекомунікаційних послуг, або на відключення кінцевого обладнання споживача, якщо воно не має виданого в установленому законодавством порядку документа, про підтвердження відповідності вимогам нормативних документів у сфері телекомунікацій, у порядку, визначеному цими правилами;

8. відключення на підставі рішення суду кінцевого обладнання, якщо воно використовується абонентом для вчинення протиправних дій або дій, що загрожують інтересам державної безпеки;

9. зупинення діяльності у сфері телекомунікацій відповідно до цього Закону і в порядку, встановленому ЦОВЗ та узгодженому з національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері зв`язку та інформатизації;

10. установлення телекомунікаційного обладнання в приміщеннях, що належать їм: на правах найму, з дозволу власника приміщення;

11. інші права, передбачені законодавством України та договорами про надання телекомунікаційних послуг.

Провайдер телекомунікацій користується правами, передбаченими частиною першою цієї статті, за винятком прав, передбачених пунктами 3, 6, 7 частини першої цієї статті, а також має право на підключення технічних засобів до телекомунікаційної мережі оператора відповідно до законодавства.

Відповідно до ст. 42 Закону України Пре Телекомунікації право на здійснення діяльності у сфері телекомунікацій суб`єкт господарювання набуває шляхом подання до національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв`язку та інформатизації, повідомлення про початок здійснення діяльності у сфері телекомунікацій.

Здійснення діяльності у сфері телекомунікацій без подання повідомлення про початок здійснення діяльності у сфері телекомунікацій забороняється.

Суб`єкт господарювання під час провадження діяльності у сфері телекомунікацій зобов`язаний виконувати передбачені законом, Правилами здійснення діяльності у сфері телекомунікацій (Рішення Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері зв`язку та інформатизації від 19.11.2019 № 541) та іншими нормативно-правовими актами у сфері телекомунікацій обов`язки оператора, провайдера телекомунікацій.

Діяльність у сфері телекомунікацій, що передбачає використання обмеженого (радіочастотного та/або номерного) ресурсу, здійснюється після отримання відповідних ліцензії та/або дозволу (ліцензій та/або дозволів), необхідність отримання яких визначена законом.

Відповідно рішення НКЗПРЗ України від 10.12.2009 № 1789, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13 січня 2010 р. за № 19/17314, рішення від 29.07.2010 № 348, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16 серпня 2010 р. за № 688/17983, рішення від 29.07.2010 № 348, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16 серпня 2010 р. за № 688/17983, рішення від 26.01.2006 № 179, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 лютого 2006 р. за № 145/12019 здійснення діяльності у сфері телекомунікацій з надання послуг фіксованого телефонного зв`язку з правом технічного обслуговування та експлуатації телекомунікаційних мереж і надання в користування каналів електрозв`язку (місцевого, міжміського, міжнародного), діяльність з надання послуг фіксованого телефонного зв`язку з використанням безпроводового доступу до телекомунікаційної мережі з правом технічного обслуговування і надання в користування каналів електрозв`язку (місцевого, міжміського, міжнародного), діяльність з надання послуг рухомого (мобільного) телефонного зв`язку з правом технічного обслуговування та експлуатації телекомунікаційних мереж і надання в користування каналів електрозв`язку, діяльність з надання послуг з технічного обслуговування та експлуатації телекомунікаційних мереж, мереж ефірного теле- і радіомовлення, проводового радіомовлення та телемереж підлягає ліцензуванню.

Системний аналіз зазначених норм дає підстави стверджувати, що діяльність у сфері телекомунікацій, зокрема надання послуг з доступу до Інтернету може здійснюватися провайдером телекомунікацій, який внесено до реєстру провайдерів телекомунікацій без права на технічне обслуговування та експлуатацію телекомунікаційних мереж і надання в користування каналів електрозв`язку.

Обмеження бути платниками єдиного податку першої - третьої груп, які встановлено п.п. 291.5.2 п.291.5 ст.291 Податкового кодексу України, стосується не всіх суб`єктів господарювання (юридичні особи та фізичні особи - підприємці), які здійснюють діяльність у сфері електрозв`язку, а лише суб`єктів господарювання, які здійснюють діяльність з надання послуг фіксованого телефонного зв`язку, фіксованого телефонного зв`язку з використанням безпроводового доступу до телекомунікаційної мережі з правом технічного обслуговування і надання в користування каналів електрозв`язку (місцевого, міжміського, міжнародного), діяльність з надання послуг рухомого (мобільного) телефонного зв`язку з правом технічного обслуговування та експлуатації телекомунікаційних мереж і надання в користування каналів електрозв`язку, діяльність з надання послуг з технічного обслуговування та експлуатації телекомунікаційних мереж, мереж ефірного теле- і радіомовлення, проводового радіомовлення та телемереж.

Як пояснює позивач та з цим погоджується суд, що різниця між телерадіоорганізацїю (оператора) телерадіомовлення і провайдером програмної послуги (провайдера телекомунікацій) полягає в тому, що саме оператор володіє телекомунікаційними мережами (сукупність телекомунікаційних каналів (дротові, оптоволоконні, бездротові, та телекомунікаційного обладнання), обслуговує та експлуатує їх, а провайдер виключно користується наданим йому з боку оператора правом використовувати такі мережі для передачі за допомогою оператора через виокремлені канали мережі пакети телепрограм (чи іншу довірену йому електронну інформацію) для переміщення (транзиту) їх з однієї точки (наприклад від операторів телерадіомовлення) в іншу (до користувачів тощо) чи в зворотному напрямку за допомогою телекомунікаційного обладнання, яке є у розпорядженні оператора (сервери, інформаційні системи, модифікатори, модеми, роутери тощо). При цьому, провайдер позбавлений права та фактичної необхідності обслуговувати та/чи експлуатувати телекомунікаційну мережу, оскільки це здійснює оператор, який є її власником (володільцем).

Суд також погоджується з посиланням позивача на те, що чітке розмежування вище наведених прав провайдерів і операторів щодо телекомунікаційних мереж (їх обслуговування та експлуатації) безспірно конкретизує фактичні види діяльності, доступні для названих суб`єктів телерадіомовлення (телекомунікацій) та не потребує додаткового визначення шляхом фактичного дослідження таких.

Суд не погоджується з твердженням відповідача з приводу статусу оператора у ПП «ТРК «ОЛИС» з посиланням на те, що на сайті підприємства зазначено рекламне гасло «первый оператор кабельного телевидения в Славянске». Суд зазначає, що дана інформація носить виключно рекламний зміст і маркетингову ціль, оскільки слово «оператор» є загальнозрозумілим для користувачів в порівнянні з висловом «провайдер програмної послуги». Водночас, зазначене гасло на сайті підприємства розміщено не в розділі офіційних правоустановчих документів, де є загальнодоступними вище приведені у цій відповіді документи щодо статусу провайдера, а на загальній сторінці - рекламному проспекті, який не несе у своєму змісті офіційних відомостей.

Таким чином, діяльність яку здійснює позивач не віднесена до заборон передбачених п.п. 291.5.2 п.291.5 ст.291 Податкового кодексу України.

Відповідно до п.п. 5, 9 пп. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 ПК України, платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у таких випадках та в строки:

- у разі здійснення видів діяльності, які не дають права застосовувати спрощену систему оподаткування, або невідповідності вимогам організаційно-правових форм господарювання - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому здійснювалися такі види діяльності або відбулася зміна організаційно-правової форми;

- у разі здійснення платниками першої або другої групи діяльності, яка не передбачена у підпунктах 1 або 2 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу відповідно, - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому здійснювалася така діяльність.

У разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення (п. 299.11 ст. 299 ПК України).

Враховуючи те, що в ході розгляду справи встановлено, що спірне рішення прийнято за результатами камеральної перевірки, предметом якої не може бути дослідження обставин правомірності перебування на спрощеній системі оподаткування та висновки відповідача про порушення позивачем вимог податкового законодавства, не знайшли свого підтвердження, підстави для анулювання його реєстрації платником єдиного податку відсутні.

Таким чином, суд приходить до висновку, що рішення відповідача від 30 червня 2021 року № 114/05-99-18-14/24822280 про анулювання реєстрації платників єдиного податку є протиправним та підлягає скасуванню.

Враховуючи висновки суду щодо протиправності рішення контролюючого рішення та для належного захисту порушених прав позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача поновити реєстрацію позивача , як платника єдиного податку з 1 липня 2021 року.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

Згідно з частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірність оскарженого рішення.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судовий збір позивачем був сплачений відповідно до платіжного доручення № 25102 від 12 серпня 2021 у сумі 2270 грн., який підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись статтями 2-17, 19-20, 42-47, 55-60, 72-77, 90, 94-99, 122, 124-125, 132, 139, 143, 159-165, 168, 171, 173, 192-196, 224, 225-228, 229-230, 241, 243, 245, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Приватного підприємства «Телерадиокомпания «Олис» (, 84102, Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Гранична, 15) до Головного управління ДПС у Донецькій області (, 87515, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Італійська, 59) про визнання протиправним та скасування рішення від 30 червня 2021 року № 114/05-99-18-14/24822280, визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Донецькій області від 30 червня 2021 року № 114/05-99-18-14/24822280 про анулювання реєстрації платника єдиного податку Приватного підприємства «Телерадиокомпания «Олис».

Зобов`язати Головне управління ДПС у Донецькій області (, 87515, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Італійська, 59) поновити у реєстрі платників єдиного податку запис про реєстрацію платником єдиного податку Приватного підприємства «Телерадиокомпания «Олис» (, 84102, Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Гранична, 15) з 1 липня 2021 року.

Стягнути з Головного управління ДПС у Донецькій області (, 87515, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Італійська, 59) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Приватного підприємства «Телерадиокомпания «Олис» (, 84102, Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Гранична, 15) судовий збір у сумі 2270 грн. (дві тисячі двісті сімдесят гривень) 00 коп.

Рішення ухвалене у нарадчій кімнаті 27 вересня 2021 року. Повне судове рішення складено 27 вересня 2021 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Смагар