Справа № 200/2606/21-а
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2021-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2021 року справа №200/2606/21-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Компанієць І.Д. (суддя-доповідач),

суддів Блохіна А.А., Геращенка І.В.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29 квітня 2021 року по справі №200/2606/21-а (суддя 1-ї інстанції Хохленков О.В.) за позовом ОСОБА_1 до Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії Добропільського об`єднаного Управління Пенсійного Фонду України Донецької області щодо відмови у призначенні позивачу пенсії на пільгових умовах відповідно до ч. З ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

- зобов`язати Добропільське об`єднане Управління Пенсійного Фонду України Донецької області зарахувати до пільгового стажу роботи позивача, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах незалежно від віку, згідно ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», періоду навчання з 01.06.2016 по 15.06.2016 в якості стажера гірника підземного, періоду роботи з 01.04.2020 року по 25.06.2020 року за час простою підприємства, який пов`язаний з виробничою необхідністю, та призначити, нарахувати і виплатити позивачу пенсію на пільгових умовах, відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з дня звернення із відповідною заявою, тобто з 20 січня 2021 року.

В обґрунтування позову зазначив, що 20 січня 2021 року звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст.114 Закону №1958.

Рішенням відповідача № 322 від 20.01.2021 року відмовлено в призначенні пенсії. При цьому, пенсійним органом до пільгового стажу не зараховані періоди:

-навчання з 01.06.2016 року по 15.06.2016 року (заявником не надана довідка про оплату праці за час навчання , як підземному робітнику);

-період роботи з 01.04.2020 року по 25.06.2020 року (заявником не надано документи, які підтверджують, що простій підприємства пов`язаний з виробничою необхідністю)

Позивач вважає такі дії відповідача протиправними та такими, що порушують конституційні права позивача.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 29 квітня 2021 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 20.01.2021 року № 322 про відмову в призначенні пенсії.

Зобов`язано Добропільське об`єднане Управління Пенсійного Фонду України Донецької області зарахувати до пільгового стажу роботи ОСОБА_1 , що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах незалежно від віку, згідно ч. З ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», періоду навчання з 01.06.2016 року по 15.06.2016 року в якості стажера гірника підземного.

Зобов`язано Добропільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 20 січня 2021 року з урахуванням правових висновків суду.

Відмовлено в задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання Добропільського об`єднаного Управління Пенсійного Фонду України Донецької області зарахувати до пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах незалежно від віку, згідно ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», періоду роботи з 01.04.2020 року по 25.06.2020 року за час простою підприємства, який пов`язаний з виробничою необхідністю, та призначити, нарахувати і виплатити ОСОБА_1 пенсію на пільгових умовах, відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з дня звернення із відповідною заявою, тобто з 20 січня 2021 року.

Вирішено питання судових витрат по справі.

Не погодившись з судовим рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позову у повному обсязі.

Обґрунтування апеляційної скарги.

До пільгового стажу не зараховано період навчання з 01.06.2016 по 15.06.2016, оскільки заявником не надана довідка про оплату праці, як підземному робітнику. При цьому трудова книжка позивача підтверджує тільки загальний трудовий стаж позивача. Отже, на час прийняття спірного рішення, у відповідача були відсутні підстави для зарахування періоду навчання позивача до пільгового стажу.

Крім того, суд першої інстанції неправильно застосував до спірних правовідносин роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року №8, оскільки позивач не відпрацював за ст.14-20 (провідні професії) повних 10 років, його стаж за ст.14-20 становить 2 роки 6 місяців 10 днів.

Також позивач фактично має пільгового стажу 22 роки 8 місяців 8 днів, замість необхідного 25 років відповідно до ч.3 ст.114 Закону №1058.

Позивачем рішення суду першої інстанції не оскаржується.

Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

З огляду на наведене суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції тільки в межах доводів апеляційної скарги відповідача, не надаючи оцінку судовому рішенню в частині відмови в задоволенні позову, яка сторонами не оскаржується.

Сторони про дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно до ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає заяву у порядку письмового провадження.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановив наступне.

Фактичні обставини справи.

Позивач ОСОБА_1 , народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , 20 січня 2021 року звернувся до відповідача з заявою № 322 від 20.01.2021 року про призначення пенсії відповідно до ч. 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Для призначення пенсії надав документи: заяву, трудову книжку, диплом, посвідчення, довідку про підтвердження наявного трудового стажу, видану ВСП «Шахтоуправління «Добропільське» ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» від 13.11.2020 року.

Рішенням відповідача №322 від 20.01.2021 року відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії (а.с.13) в зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи що дає право на пенсію за ч.3 ст.114 Закону №1058 - 25 років.

Відповідачем до пільгового стажу не зарахований період навчання позивача з 01.06.2016 року по 15.06.2016 року в якості стажера гірника підземного, оскільки заявником не надана довідка про оплату праці за час навчання , як підземному робітнику.

Не зараховано до пільгового стажу період роботи з 01.04.2020 року по 25.06.2020 року, оскільки заявником не надано необхідні документи, які засвідчують простій підприємства пов`язаний з виробничою необхідністю.

Згідно довідки від 13.11.2020 року № 370 у період з 01.06.2016 року по 15.06.2016 року , згідно наказу №99 від 01.06.2016 року позивач був стажером гірника підземного підземно дільниці з видобутку вугілля №4, що передбачено Списком 1. (а.с.22-23)

Довідка №113 від 09.03.2021 року свідчить, що за період з 01.06.2016 року по 15.06.2016 року ОСОБА_1 працював за професією «стажер гірника підземний» і заробітну плату одержував як підземний робочий (а.с.24)

Суд першої інстанції, скасовуючи рішення і зобов`язуючи пенсійний орган зарахувати до пільгового стажу позивача період його навчання з 01.06.2016 року по 15.06.2016 року, виходив з того, що наданими документами підтверджено, що позивач у період навчання з 01.06.2016 року по 15.06.2016 року працював стажером гірника підземним і отримував заробітну плату, як підземний робочий.

Також суд першої інстанції зазначив про необхідність зарахування стажу роботи позивача на провідних професіях як кожний повний рік роботи за 3 місяці, а стаж роботи за Списком №1 як кожний повний рік за 9 місяців.

Оцінка суду.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян на соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки, визначені у Законі України «Про пенсійне забезпечення».

Закон України «Про пенсійне забезпечення» №1788 від 05.11.1991 року, відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058) визначаються періоди, з яких складається страховий стаж. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше (ч. 4 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» № 2148-VІІІ від 03.10.2017 року було доповнено Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» розділом XIV-І Пенсійне забезпечення окремих категорія громадян, зокрема, статтею 114 визначені умови призначення пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників.

Вказані зміни набрали чинності 11.10.2017 року.

Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є спеціальним законом, який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій.

Отже, Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" як спеціальний закон є пріоритетним у правовідносинах щодо призначення пенсії на пільгових умовах з моменту набрання законної сили Законом України № 2148-VІІІ від 03.10.2017 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» - з 11.10.2017 року.

Відповідно до пункту 3 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років.

Аналогічна норма міститься у частині 1 статті 14 Закону № 1788, а саме, працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на цих роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років. Такий же порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничо-рятувальних частин) на шахтах по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або знаходяться в стадії ліквідації, але не більше 2 років.

Відповідно до статті 62 Закону №1788, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Питання призначення пенсій на пільгових умовах згідно зі списками № 1 та № 2 деталізоване у Порядку застосування списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженому наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 (далі - Порядок № 383).

Пунктом 10 Порядку № 383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637).

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Згідно з пунктом 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Міністерством праці та соціальної політики України та Міністерством фінансів України.

Аналіз вищезазначених положень свідчить, що право особи на призначення пільгової пенсії має бути підтверджене як пенсіонером (особистими документами), так і підприємством, на якому особа працювала на роботах, віднесених до Списків № 1 або № 2, і необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт за Списком № 1 або № 2.

Відповідно до копії трудової книжки ОСОБА_1 , довідки від 13.11.2020 року № 370, виданою Виробничим структурним підрозділом «Шахтоуправління «Добропільське» ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля», підтверджується, що позивач у період з 01.06.2016 року по 15.06.2016 року виконував гірничі роботи за професією стажер гірника підземний дільниці з видобутку вугілля №4, що передбачено Списком 1 (підстава: постанова РМ СРСР №1173, постанова КМ СРСР №10, постанова КМУ №162, постанова КМУ №36, постанова КМУ №461)

Таким чином, з огляду на підтвердження пільгового характеру роботи позивача у період 01.06.2016 року по 15.06.2016 року даними трудової книжки та уточнюючої довідкою підприємства, суд вважає правильним висновок суду першої інстанції про протиправність відмови пенсійного органу зарахувати до пільгового стажу позивача період з 01.06.2016 року по 15.06.2016 року.

Зазначене також підтверджується довідкою №113 від 09.03.2021 року, виданою ВП «Шахтоуправління «Добропільське» державного підприємства «Добропіллявугілля-Видобуток», (яку позивач отримав після прийняття відповідачем оскаржуваного рішення від 20.01.2021 року про відмову в призначенні пенсії), що у період з 01.06.2016 року по 15.06.2016 року ОСОБА_1 працював за професією стажер гірника підземний і заробітну плату одержував як підземний робочий.

Суд не приймає доводи відповідача, що зазначена довідка не надавалася позивачем до заяви від 20.01.2021 року про призначення пенсії, та звертає увагу пенсійного органу, що статтею 44 Закону №1058 встановлено, що:

- заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально (частина перша);

- заява про призначення пенсії за віком може бути подана застрахованою особою не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку (частина друга);

- органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності (частина третя).

Згідно з частиною п`ятою статті 45 Закону № 1058-IV документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Згідно з пунктом 1.1 розділу І Порядку подання та оформлення документів про призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі Порядок № 22-1), заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, об`єднаного управління (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації).

Згідно з пунктом 1.7 розділу І Порядку № 22-1 днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Пунктом 4.7 розділу ІV Порядку № 22-1 визначено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Отже, пенсійний орган, при розгляді документів позивача, за наявності в них уточнюючої довідки про підтвердження пільгового характеру роботи позивача у період з 01.06.2016 року по 15.06.2016 року, не був позбавлений можливості витребувати у підприємства або у позивача довідку про заробітну плату у спірний період.

Між тим, відповідач цих відомостей не перевірив та прийняв рішення про відмову в призначенні пенсії в день подання позивачем заяви про її призначення 20.01.2021 року, яке не відповідає вимогам законодавства щодо всебічного, повного та об`єктивного розгляду поданих документів.

Щодо доводів пенсійного органу про неправильне застосування судом першої інстанції роз`яснень Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року № 8 «Про порядок нарахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених статтею 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року № 8 працівникам, зайнятим на підземних роботах та у металургії, які мають не менше 10 років стажу роботи, що дає право на пенсію незалежно від віку у відповідності зі ст. 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення", але не відпрацювавши повного стажу, передбаченою зазначеною статтею Закону, пенсія незалежно від віку може призначатися при наявності не менше 25 років стажу підземної та в металургії роботи із зарахуванням до нього:

- кожного повного року роботи гірничим очисного забою, прохідником, забійником на відбійних молотках, машиністом гірничих виємочних машин, сталеваром, горновим, агломератником, вальцювальником гарячого проказу за 1 рік роботи 3 місяці;

- кожного повного року роботи, передбаченої у відповідних розділах списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення, - за 9 місяців.

Тобто, відповідно до роз`яснення Міністерства соціального захисту населення України від 20.01.1992 року № 8, основною умовою для взаємозаліку пільгового трудового стажу роботи є наявність 10 - річного стажу на підземних роботах.

Між тим, зміст положень статті 14 та частини шостої статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» засвідчує, що така умова як наявність десятирічного стажу роботи на провідних професіях не визначена диспозиціями цих правових норм як обов`язкова підстава для їх застосування.

Як зазначив Верховний Суд у своїй постанові 18 липня 2019 року справа №826/2426/16 листи - це службова кореспонденція, вони не є нормативно-правовими актами, можуть носити лише роз`яснювальний, інформаційний та рекомендаційний характер і не повинні містити нових правових норм, які зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян або мають міжвідомчий характер. Такі правові норми мають бути викладені виключно у нормативно-правовому акті, затвердженому відповідним розпорядчим документом уповноваженого відповідно до законодавства суб`єкта нормотворення, погодженому із заінтересованими органами та зареєстрованому в органах юстиції в порядку, встановленому законодавством про державну реєстрацію нормативно-правових актів.

Таким чином, роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України №8 від 20.01.1992 за своєю суттю і юридичною природою не належить до актів законодавства, в тому числі до актів нормативно - правового характеру, а носить лише рекомендаційний характер й, до того ж, в цьому роз`ясненні були довільно і помилково розтлумачені норми всупереч правового регулювання, запровадженого статтями 14 та частиною шостою статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Аналогічний правовий висновок щодо застування роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України №8 від 20.01.1992 викладено Верховним Судом в постанові від 08 липня 2021 року у справі №212/1743/17-а.

Враховуючи, що роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року №8 не є нормативно-правовими актами і не можуть підміняти і доповнювати положення статті 114 Закону України №1058, оскільки носить лише роз`яснювальний, інформаційний та рекомендаційний характер, суд апеляційної інстанції вважає, що відповідач правомірно не прийняв до уваги зазначене роз`яснення при розрахунку пільгового стажу позивача.

При цьому, суд враховує, що роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року №8 стосувалося порядку врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених статтею 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», в той час як позивач порушує питання щодо призначення йому пенсії за положеннями частини третьої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Отже, є помилковим висновок суду першої інстанції, що розрахунок стажу роботи позивача необхідно здійснювати з врахуванням вимог роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року №8.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до положень частини першої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального або порушення норм процесуального права.

Оскільки суд першої інстанції в частині розрахунку стажу роботи позивача неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального права, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції в цій частині, не відповідають обставинам справи, що обумовлює часткове задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції в мотивувальній частині щодо застосування при розрахунку стажу позивача роз`яснень Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року №8, та виключення з резолютивної частини словосполучення «з урахуванням правових висновків суду».

В іншій частині задоволених позовних вимог судом першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги правильно встановлені обставини справи, судове рішення є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому в цій частині підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Як визначено пунктами 3, 8 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг, а також типові справи.

Згідно з пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Отже зазначена справа відноситься до справ незначної складності, тому судове рішення за наслідками апеляційного розгляду в цій справі касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 139, 308, 311, 315, 316, 317, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29 квітня 2021 року по справі №200/2606/21-а - задовольнити частково.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29 квітня 2021 року по справі №200/2606/21-а - скасувати в мотивувальній частині щодо висновків суду першої інстанції про застосування при розрахунку стажу ОСОБА_1 роз`яснень Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року №8.

В абзаці четвертому резолютивної частини рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29 квітня 2021 року по справі №200/2606/21-а словосполучення «з урахуванням правових висновків суду» - виключити.

В іншій частині рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29 квітня 2021 року по справі №200/2606/21-а - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 27 вересня 2021 року є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 27 вересня 2021 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді А.А. Блохін

І.В. Геращенко