Справа № 520/9577/21
Суддя: Севастьяненко К.О.
Дата ухвалення: 2021-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Харків
27 вересня 2021 року № 520/9577/21
Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Севастьяненко К.О., розглянувши у спрощеному позовному провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Військово-медичного клінічного центру Північного регіону (військова частина НОМЕР_2 ) (вул. Культури, буд. 5, м. Харків, 61058, ) про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просить суд:

-визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини від 28.04.2021 №95 про звільнення позивача з військової служби на підставі підпункту а пункту два частини п`ятої статті 26 Закону України про військовий обов`язок та військову службу ...28 квітня 2021 року виключити зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення і направити для зарахування на військовий облік до Немишлянського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м. Харкова...;

-зобов`язати відповідача () поновити позивача у списках особового складу Військово-медичного клінічного центру Північного регіону (військова частина НОМЕР_2 ).

-відшкодувати позивачу витрати на надання професійної правничої допомоги.

В обґрунтування позовних вимог вказав, що відповідач приймаючи оскаржуваний наказ порушив приписи абз. 3 п. 242 Положення №1153/2008.

Ухвалою суду від 03.06.2021 року відкрито провадження в адміністративній справі за вказаним позовом.

Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, згідно змісту якого вказав, що у спірних правовідносинах діяв в межах наданих повноважень, відтак підстави для задоволення позову відсутні.

Представником позивача надано відповідь на відзив, згідно змісту якого останній підтримав правову позицію, що викладена у позовній заяві.

Згідно зі статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, суд встановив наступні обставини справи.

Позивач в період з 28.04.2019 по 28.04.2021 проходив військову службу за контрактом про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу у військовій частині НОМЕР_2 , що підтверджується контрактом про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу, військовим квитком позивача серія НОМЕР_3 , виданого Фрунзенським військовим комісаріатом м. Харкова, дата видачі 10 червня 1999.

Наказом від 28.04.2021 №95 старшого солдата ОСОБА_1 , водія - санітара евакуаційного відділення клініки невідкладної медичної допомоги (та прийому і евакуації) військової частини НОМЕР_2 , звільненого наказом начальника Військово-медичного клінічного центру Північного регіону (по особовому складу) від 07 квітня 2021 року № 8-РС : військової служби у запас за підпунктом «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту) частини п`ятої пункту другого статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок ї військову службу», вважати, що справи та посаду здав 28 квітня 2021 року.

28 квітня 2021 року виключити зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення і направити для зарахування на військовий облік до Немишлянського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м. Харкова, м. Харків.

Вислуга років станом на 28 квітня 2021 року становить: календарна - 08 років 08 місяців 29 днів, пільгова - 00 років 04 місяці 14 днів, загальна - 09 років 01 місяць 13 днів.

Виплатити щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати служби в розмірі 130 % посадового окладу, надбавку за особливості проходження військової служби у розмірі 65 % посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років, індексацію у розмірі 309 грн. 33 коп. за період з 01 по 28 квітня 2021 року.

Щорічна основна відпустка за 2021 рік не надавалася. Відповідно до абзацу третього пункту 14 статті 10 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» виплатити грошову компенсацію за 8 календарних днів невикористаної щорічної основної відпустки за 2021 рік. Грошову допомогу для оздоровлення за 2021 рік отримав.

Додаткова відпустка, як учаснику бойових дій, за 2016 - 2021 роки не надавалася. Відповідно до статті 16-2 Закону України «Про відпустки», пункту 12 частини першої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» виплатити грошову компенсацію за 84 календарних дні невикористаної додаткової відпустки за 2016 - 2021 роки.

Матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 №260 за 2021 отримав.

Виплатити компенсацію за неотримане речове майно: усього 55 (п`ятдесят п`ять) предметів на суму 21064 грн. 29 коп. (двадцять одна тисяча шістдесят чотири гривні 29 коп.).

Постійним чи службовим житлом від МО України не забезпечувався.

Позивач звертаючись до суду зазначає, що особа не може бути виключена зі списків особового складу військової частини поки не буде повністю забезпечена грошовим забезпеченням. Єдиною передумовою є надання цією особою однозначної, прямої та зрозумілої згоди на виключення її зі списків особового складу без здійснення остаточного розрахунку із речового забезпечення.

Позивач не надавав прямої та неоднозначної згоди на виключення його зі списків особового складу військової частини НОМЕР_2 без виплати грошової компенсації неотриманих предметів речового забезпечення.

У зв`язку із порушеннями відповідачем приписів, зазначених у абзаці третьому пункту 242 Положення №1153/2008 вважає, що наказ командира військової частини в частині виключення позивача зі списків особового складу прямо суперечить приписам пункту 242 цього Положення.

Вказані обставини слугували підставою для звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 №2232-XI(далі - Закон №2232-XI) здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Згідно з частиною другої статті 24 Закону №2232-XI закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Відповідно до частини 1статті 26 Закону № 2232-XIзвільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється: а) у запас, якщо військовослужбовці не досягли граничного віку перебування в запасі і за станом здоров`я придатні до військової служби; б) у відставку, якщо військовослужбовці досягли граничного віку перебування в запасі або визнані військово-лікарськими комісіями непридатними за станом здоров`я до військової служби з виключенням з військового обліку.

Згідно з підпунктом «а» пункту 1 частини 5статті 26 Закону №2232-XI контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби на підставах у мирний час у зв`язку із закінченням строку контракту.

Відповідно до частини 7 статті 26 Закону №2232-XI звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

«Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України», затверджене Указом Президента України 10 грудня 2008 №1153/2008 (далі Положення №1153/2008) визначає порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та регулює питання, пов`язані з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі. Це Положення застосовується також до відносин, що виникають у зв`язку з проходженням у Збройних Силах України кадрової військової служби особами офіцерського складу до їх переходу в установленому порядку на військову службу за контрактом або звільнення з військової служби.

Пунктом 236 Положення №1153/2008 встановлено, що з військовослужбовцями, які проходять військову службу за контрактом, перед їх звільненням проводиться бесіда з питань звільнення. Форма, порядок оформлення та зберігання документа, в якому відображається зміст проведення бесіди, визначаються Міністерством оборони України.

У разі звільнення військовослужбовця з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту видання наказу про звільнення та здача посади військовослужбовцем повинні бути здійснені не пізніше дня закінчення строку контракту, якщо інше не передбачено законодавством (пункт 237 Положення №1153/2008).

Відповідно до пункту 242 Положення №1153/2008 після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання. Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

З вищевикладених норм вбачається, що виключення зі списків особового складу військовослужбовця, звільненого з військової служби, можливе за умови здачі посади та проведення з ним усіх необхідних розрахунків по грошовому, продовольчому та речовому забезпеченню. При цьому, виключення військовослужбовця зі списків особового складу до проведення усіх необхідних розрахунків дозволяється лише зі згоди такого військовослужбовця.

Судом встановлено, а також не заперечується відповідачем, що у межах спірних правовідносин позивача виключено зі списків особового складу з 28.04.2021.

Доказів надання згоди на виключення позивача зі списків особового складу без проведення належних розрахунків та здійснення з позивачем повного розрахунку до суду відповідачем не надано.

На підставі наведеного, суд дійшов висновку, що оскаржуваний наказ не відповідає пункту 242 Положення №1153/2008.

За змістом статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Конституційний Суд України у пункті 3 мотивувальної частини Рішення від 20 березня 2002 року №5-рп/2002, посилаючись на своє ж Рішення від 6 липня 1999 року №8-рп/99, зауважив, що «служба в міліції, державній пожежній охороні передбачає ряд специфічних вимог, які дістали своє відображення у законодавстві. Норми, що регулюють суспільні відносини у цих сферах, враховують екстремальні умови праці, пов`язані з постійним ризиком для життя і здоров`я, жорсткі вимоги до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватись наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових та економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення. Частина п`ята статті 17 Конституції України покладає на державу обов`язки щодо соціального захисту не тільки таких громадян, а й членів їхніх сімей. Конституційний Суд України вважає, що ці положення поширюються і на службу в Збройних Силах України, Військово-Морських Силах України, в органах Служби безпеки України, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо».

Європейський суд з прав людини в рішенні від 26.09.2014 у справі «Суханов та Ільченко проти України» (Заяви №68385/10 та 71378/10) зазначив, що першим і найголовнішим правилом статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету «в інтересах суспільства». Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено «справедливий баланс» між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде покладено особистий та надмірний тягар (див., серед багатьох інших джерел, рішення у справі «Колишній Король Греції та інші проти Греції» (Former King of Greece and Others v. Greece) [ВП], заява № 25701/94, пп. 79 та 82, ЄСПЛ 2000-XII) (пункт 53).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Інші доводи сторін судом вивчені, проте останні не стосуються предмету позову.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до частини 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір".

Щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 4200,0 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з положеннями частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З аналізу наведених правових норм, документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлених у встановленому законом порядку.

Судом встановлено, що між позивачем (в якості клієнта) та адвокатським об`єднанням «Адвокатська компанія «Ульянов бізнес лойерс» (в якості виконавця) укладено договір про надання правової допомоги.

Представником позивача надано та судом досліджені: договір про надання правової допомоги, ордер на надання правничої допомоги, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, реєстр дій та витрат, акт виконаних робіт, рахунок на оплату, квитанцію, меморіальний ордер.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази складу та розміру витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, перевіривши їх розумну необхідність для цієї справи та відповідність наданих послуг видам правової допомоги, визначеним статтями 19 та 20 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", суті виконаних послуг, а також враховуючи конкретні обставини справи, яка не є незначної складності та розглядалася в спрощеному провадженні, суд вважає, що сума, заявлена до відшкодування у розмірі 2000,0 грн. є співмірною та вважає за необхідне присудити на користь позивача шляхом стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрати на правову допомогу у сумі 2000,0 грн.

Керуючись ст. ст. 241-246, 255, 257-258, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Військово-медичного клінічного центру Північного регіону (військова частина НОМЕР_2 ) про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини від 28.04.2021 №95 про звільнення позивача з військової служби на підставі підпункту а пункту два частини п`ятої статті 26 Закону України про військовий обов`язок та військову службу в частині виключення зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення і направлення для зарахування на військовий облік до Немишлянського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м. Харкова з 28 квітня 2021 року.

Зобов`язати Військово-медичний клінічний центр Північного регіону (військова частина НОМЕР_2 ) ( АДРЕСА_2 , ) поновити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) у списках особового складу Військово-медичного клінічного центру Північного регіону (військова частина НОМЕР_2 ) з 28 квітня 2021 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Військово-медичного клінічного центру Північного регіону (військова частина НОМЕР_2 ) (вул. Культури, буд. 5, м. Харків, 61058, ) судові витрати у вигляді правничої допомоги в розмірі 2000,0 грн. (дві тисячі гривень).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 27 вересня 2021 року.

Суддя Севастьяненко К.О.