Справа № 520/14371/21
Суддя: Супрун Ю.О.
Дата ухвалення: 2021-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

28 вересня 2021 р. Справа № 520/14371/21

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Супрун Ю.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, ), заступника начальника Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України, ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), начальника Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України, ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Гріньов Руслан Олегович, діючи в інтересах позивача ОСОБА_1 (надалі позивач, ОСОБА_1 ), звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії заступника начальника Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України, ОСОБА_2 , щодо відмови ОСОБА_1 у наданні відповіді на його звернення від 03.06.2021 та від 10.06.2021, оформленої у вигляді листа Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України, від 07.07.2021 № 3058/К/20-40-24-16-21;

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України, щодо нездійснення розгляду звернення ОСОБА_1 від 03.06.2021, направленого на ім`я заступника керівника Головного управління ДПС у Харківській області Зайцева Ю.О., та від 10.06.2021, направленого на ім`я начальника Головного управління ДПС у Харківській області Єфремова А.О.;

- визнати протиправною бездіяльність начальника Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України, Єфремова А.О. щодо нерозгляду питання призначення та проведення службового розслідування за фактами та обставинами, повідомленими ОСОБА_1 у зверненні від 10.06.2021, направленому на його ім`я;

- зобов`язати Головне управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України, об`єктивно та всебічно, у встановленому Законом України «Про звернення громадян» порядку розглянути звернення ОСОБА_1 від 03.06.2021, направлене на ім`я заступника керівника Головного управління ДПС у Харківській області Зайцева Ю.О., та від 10.06.2021, направлене на ім`я начальника Головного управління ДПС у Харківській області Єфремова А.О., із наданням письмової і відповіді по суті усіх поставлених у них питань;

- зобов`язати начальника Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України, ОСОБА_3 розглянути питання призначення та проведення службового розслідування за фактами та обставинами, повідомленими ОСОБА_1 у зверненні від 10.06.2021, направленому на його ім`я.

Крім того, позивач просить суд стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судові витрати, які складаються із витрат на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 5000 гривень.

В обґрунтування позову зазначено, що позивач неодноразово звертався до Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України, з питань призначення та проведення службового розслідування за фактами та обставинами відносно посадової особи Головного управління ДПС у Харківській області ОСОБА_4 та з інших питань. Вважає, що його останні звернення від 03.06.2021 та від 10.06.2021 є окремими й самостійними та непов`язаними з попередніми зверненнями. За таких обставин вважає, що відповідачі листом від 07.07.2021 № 3058/К/20-40-24-16-21 не розглянули належним чином його звернення від 03.06.2021 та від 10.06.2021.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 09.08.2021 звільнено ОСОБА_1 від сплати судового збору по справі № 520/14371/21.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 09.08.2021 відкрито спрощене провадження в адміністративній справі № 520/14371/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України, заступника начальника Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України, Сагайдак І.А., начальника Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України, ОСОБА_3 , про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 31.08.2021 в задоволенні клопотання Головного управління ДПС у Харківській області про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін по справі № 520/14371/21 відмовлено.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 31.08.2021 в задоволенні клопотання начальника Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України, ОСОБА_3 від 27.08.2021 за вх.№01-26/82788/21 про закриття провадження в частині позовних вимог у справі № 520/14371/21 - відмовлено.

Представник відповідачів - Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України, Сагайдак І.А., начальника Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України, Єфремова А.О., надав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог. Вважає, що належним чином розглянув заяви позивача від 03.06.2021 та від 10.06.2021, оскільки відповідь на поставлені у них питання вже була надана раніше листом №73/К/20-40-24-15-20. Повідомив про неможливість проведення службової перевірки щодо ОСОБА_4 , з огляду на відсутність у відповідачів та НАДС законодавчо встановлених повноважень на проведення службових перевірок. Вказав на те, що ОСОБА_4 звільнився з Головного управління ДПС у Харківській області, що також унеможливлює проведення службової перевірки щодо нього. Зазначив, що керівництво Головне управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України, не має жодного відношення та повноважень щодо іншого державного органу Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного як юридична особа публічного права, яка наразі перебуває у процедурі ліквідації.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до положень ст. 258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Згідно з положеннями ч. ч. 2, 3, 4, 5 ст. 262 КАС України, розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі. Підготовче засідання при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - протягом п`ятнадцяти днів з дня відкриття провадження у справі. Перше судове засідання у справі проводиться не пізніше тридцяти днів із дня відкриття провадження у справі. За клопотанням сторони суд може відкласти розгляд справи з метою надання додаткового часу для подання відповіді на відзив та (або) заперечення, якщо вони не подані до першого судового засідання з поважних причин. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Позивач звернувся до відповідача, на ім`я заступника керівника Головного управління ДПС у Харківській області Зайцева Ю.О., з заявою на особистий прийом від 03.06.2021, в якій просив: - записати його на найближчий особистий прийом до заступника ГУ ДПС у Харківській області ОСОБА_4 , про дату та час якого повідомити його завчасно та письмово; - повідомити ким підписувалися усі складені ГУ ДПС у Харківській області (його структурними підрозділами) протягом останніх трьох років податкові повідомлення-рішення щодо податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, щодо належних йому об`єктів нерухомого майна; - провести службове розслідування за фактом підробки підпису заступника голови ГУ ДПС у Харківській області ОСОБА_4 на останніх податкових повідомленнях-рішеннях, складених відносно позивача; - вказати чим обумовлена вибірковість, із якою заступник голови ГУ ДПС у Харківській області ОСОБА_4 вітає з днем народження лише тих суб`єктів господарювання, які викликають у нього «теплі почуття»; - повідомити письмово про прийняте рішення.

Також позивач звернувся до відповідача, на ім`я начальника Головного управління ДПС у Харківській області Єфремова А.О., зі скаргою до відповідача, в якій просив: - провести службове розслідування за фактом зловживання ОСОБА_4 своїм впливом у питанні нарахування йому податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, який супроводжувався наявним у останнього ознаками конфлікту інтересів; - провести службове розслідування за фактом вибірковості, із якою здійснюється нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, згідно повідомлених ним обставин; - провести службове розслідування за фактом неетичної поведінки заступника начальника ГУ ДПС у Харківській області, який проявляє особливе ставлення до окремих підконтрольних ГУ ДПС у Харківській області підприємців, вітаючи їх зі святами та у інший спосіб проявляючи свою «лояльність» до них (згідно повідомлень у ЗМІ); - повідомити ким підписувалися усі складені ГУ ДПС у Харківській області (його структурними підрозділами) на протязі останніх трьох років податкові повідомлення-рішення щодо податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, щодо належних йому об`єктів нерухомого майна; - повідомити письмово про прийняте рішення.

ГУ ДПС у Харківській області, розглянувши листи позивача від 03.06.2021 (вх. до ГУ ДПС від 08.06.2021 № К/1219) та від 10.06.2021 (вх. до ГУ ДПС від 22.06.2021 № К/1314) повідомило останнього листом від 07.07.2021 № 3058/К/20-40-24-16-21 про те, що ГУ ДПС у Харківській області вже розглядалися аналогічні звернення гр.. ОСОБА_1 від 16.12.2020 (вх. до ГУ ДПС від 21.12.2021 № К/370), за результатами якого було направлено лист ГУ ДПС у Харківській області від 13.01.2021 № 139/5/20-40-14-17 до НАЗК. НАЗК у відповідь було надано лист від 12.02.2021 № 30-15/8018/21, відповідно до якого не встановлено фактів порушення з боку працівника ГУ ДПС у Харківській області вимог Закону України «Про запобігання корупції» в частині запобігання корупції та врегулювання конфлікту інтересів. Також роз`яснило, що позивач, у разі незгоди, має право на оскарження такої відповіді.

Позивач, не погодившись зі змістом відповіді від 07.07.2021 № 3058/К/20-40-24-16-21 на його заяви звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів врегульовані Законом України «Про звернення громадян» (надалі Закон № 393/96-ВР).

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм статтею 40 Конституції України права на звернення урегульовано Законом України "Про звернення громадян".

Частиною 1 статті 1 Закону України "Про звернення громадян" визначено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

За змістом статті 3 Закону України "Про звернення громадян" під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо. Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.

Відповідно до статті 5 Закону України "Про звернення громадян" звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань. Звернення може бути подано окремою особою (індивідуальне) або групою осіб (колективне). Письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв`язку (електронне звернення). У зверненні має бути зазначено прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати. В електронному зверненні також має бути зазначено електронну поштову адресу, на яку заявнику може бути надіслано відповідь, або відомості про інші засоби зв`язку з ним. Застосування електронного цифрового підпису при надсиланні електронного звернення не вимагається.

З матеріалів справи вбачається, що зверненням позивача від 03.06.2021 та 10.06.2021, щодо яких надано спірну відповідь від 07.07.2021 № 3058/К/20-40-24-16-21 передували такі обставини.

Позивач звертався до ГУ ДПС у Харківській області з такими зверненнями:- зареєстрованим у ГУ ДПС у Харківській області 21.12.2020 за № К/370, в якому просив: - прийняти до розгляду цю заяву і у разі необхідності надання оригіналів документів повідомити його про це завчасно; - провести розгляд заяви за його участю; - скасувати податкове повідомлення-рішення від 27.05.2020 № 0-2036 та здійснити перерахунок суми податку; - повідомити чи поширюється на нього дія п.п. 266.10.2 п. 266.10 ст. 26 ПК України в частині звільнення від відповідальності у зв`язку з порушенням податковим органом строку вручення податкового повідомлення-рішення, роз`яснити які це має наслідки; - провести службове розслідування з питань особистої заінтересованості ОСОБА_5 у неправомірному винесенні відносно нього податкового повідомлення-рішення; - письмово повідомити його про результати розгляду цієї заяви.

- зареєстрованим у ГУ ДПС у Харківській області 30.12.2020 за № К/384, в якому просив: - провести щодо цього звернення особистий прийом; - призначити та провести прийом за його участю, про що завчасно повідомити; - надати до прийому можливість ознайомитися з матеріалами, які послугували підставою нарахування податку на нерухоме майно, зробити з них виписки, копії, фото; - надати згоду на відеофіксацію особистого прийому; - у разі помилковості скасувати податкове повідомлення-рішення; - повідомити чи було прийнято податкове повідомлення-рішення щодо іншого власника 19/20 частки на сплату податку на нерухоме майно; - упевнити чи спростувати зв`язок з масовою реєстрацією ФОПів для ОСОБА_6 у 2018 р.; - за результатами розгляду та прийнятими заходами реагування повідомити повною, мотивованою відповіддю з посиланням на дати, факти, документи та вимоги законів.

Також позивач звертався з листом до Державної податкової служби України із запитом, копія якого зареєстрована у ГУ ДПС у Харківській області 30.12.2020 за № 14808/Інше/, в якому просив: - скасувати податкове повідомлення-рішення від 27.05.2020 № 0-2036; - повідомити чи поширюється на нього дія п.п. 266.10.2 п. 266.10 ст. 26 ПК України в частині звільнення від відповідальності у зв`язку з порушенням податковим органом строку вручення податкового повідомлення-рішення, роз`яснити які це має наслідки; - провести службове розслідування з питань особистої заінтересованості ОСОБА_5 у неправомірному винесенні відносно нього податкового повідомлення-рішення; - письмово повідомити його про результати розгляду цієї заяви.

Відповідач направив отриману інформацію від позивача на адресу Національного агентства з питань запобігання корупції (надалі - НАЗК) з листом № К 19/5/20-40-14-07 від 13.01.2021 для прийняття відповідного рішення, оскільки окреслені питання віднесені саме до компетенції НАЗК.

Листом № 5975/5 від 17.02.21 НАЗК повідомило ГУ ДПС у Харківській області про те, що наявність конфлікту інтересів між позивачем та ОСОБА_7 не підтверджено.

Листом № 73/К/20-40-24-15-20 від 19.01.2021 ГУ ДПС у Харківській області повідомило позивача: про неможливість проведення особистого прийому громадян з огляду на запровадження в Україні карантину; про направлення до НАЗК матеріалів, в частині дотримання вимог антикорупційного законодавства; про необхідність повідомлення платниками податків зміни адреси реєстрації; про проведення звірки та повідомлення про майно позивача, яке обліковується за ним згідно баз даних податкового органу запропоновано надати інформацію щодо власника квартири за адресою: АДРЕСА_3 ; про скасування податкового повідомлення-рішення від 27.05.2020 № 0-2036 та винесення нового податкового повідомлення-рішення; про те, що податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за нежитлову будівлю за адресою: АДРЕСА_4 нараховане в межах чинного законодавства.

Отже, аналізуючи звернення позивача та отримані на них відповіді, суд дійшов висновку, що питання пов`язані із проведенням особистого прийому та із наявністю підстав для проведення службових розслідувань питань наявності конфлікту інтересів у ОСОБА_4 вже були предметом розгляду попередніх звернень позивача, відповідь на які він отримав та не оскаржив.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України "Про звернення громадян" не розглядаються повторні звернення одним і тим же органом від одного і того ж громадянина з одного і того ж питання, якщо перше вирішено по суті, а також ті звернення, терміни розгляду яких передбачено статтею 17 цього Закону, та звернення осіб, визнаних судом недієздатними.

Отже, враховуючи положення ч. 2 ст. 8 Закону України "Про звернення громадян" відповідач правомірно послався у спірній відповіді на те, що відповіді на вказані питання вже були надані.

Проте, судом встановлено, що питання щодо повідомлення про те, ким підписувалися усі складені ГУ ДПС у Харківській області (його структурними підрозділами) протягом останніх трьох років податкові повідомлення-рішення щодо податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, щодо належних позивачеві об`єктів нерухомого майна та про проведення службового розслідування за фактом підробки підпису заступника голови ГУ ДПС у Харківській області Зайцева Ю.О. на останніх податкових повідомленнях-рішеннях, складених відносно позивача відповідачем розглянуті не були. Доказів того, що позивач з цими питаннями вже звертався до суду не надано, а судом таких обставин не встановлено.

Відповідно до ст. 15 Закону України "Про звернення громадян" органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Заяви (клопотання) Героїв Радянського Союзу, Героїв Соціалістичної Праці, осіб з інвалідністю внаслідок війни розглядаються першими керівниками державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій особисто. Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

З огляду на те, що питання позивача щодо надання відповідачем відповіді на питання ким підписувалися усі складені ГУ ДПС у Харківській області (його структурними підрозділами) протягом останніх трьох років податкові повідомлення-рішення щодо податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, щодо належних позивачеві об`єктів нерухомого майна (у зверненнях від 03.06.2021 та від 10.06.2021), а також проведення службового розслідування за фактом підробки підпису заступника голови ГУ ДПС у Харківській області Зайцева Ю.О. на останніх податкових повідомленнях-рішеннях, складених відносно позивача (у зверненні від 10.06.2021) надано не було, суд дійшов висновку про допущення відповідачем протиправної бездіяльності виключно у цій частині.

Суд зазначає, що позивачем у зверненнях від 03.06.2021 та від 10.06.2021 поставлено одне й те саме питання щодо підписантів податкові повідомлення-рішення щодо податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, щодо належних позивачеві об`єктів нерухомого майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 245 КАС України, суд в порядку адміністративного судочинства може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

У рішенні від 15 листопада 1996 року по справі Чахал проти Об`єднаного Королівства (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності небезпідставної заяви за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Засіб захисту, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п.75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

У рішенні від 31.07.2003 у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Одночасно, суд зауважує, що Законом України "Про звернення громадян" визначено, що відповідь на звернення надається саме державним органом за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

З метою повного та всебічного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та задовольнити частково позовні вимоги позивача шляхом:

- визнання протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у Харківській області щодо нездійснення розгляду звернення ОСОБА_1 від 03.06.2021 та від 10.06.2021 в частині ненадання відповіді на питання ким підписувалися усі складені ГУ ДПС у Харківській області (його структурними підрозділами) протягом останніх трьох років податкові повідомлення-рішення щодо податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, щодо належних позивачеві об`єктів нерухомого майна, а також проведення службового розслідування за фактом підробки підпису заступника голови ГУ ДПС у Харківській області Зайцева Ю.О. на останніх податкових повідомленнях-рішеннях, складених відносно позивача;

- зобов`язання Головного управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України, повторно розглянути звернення ОСОБА_1 від 03.06.2021 в частині надання відповіді на питання ким підписувалися усі складені ГУ ДПС у Харківській області (його структурними підрозділами) протягом останніх трьох років податкові повідомлення-рішення щодо податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, щодо належних позивачеві об`єктів нерухомого майна, а також проведення службового розслідування за фактом підробки підпису заступника голови ГУ ДПС у Харківській області Зайцева Ю.О. на останніх податкових повідомленнях-рішеннях, складених відносно позивача.

Посилання податкового органу на відсутність повноважень у нього на призначення та проведення службових розслідувань та на підписання податкових повідомлень-рішень його уповноваженими особами судом не враховуються, оскільки такі відповіді на звернення позивача не надавалися.

За приписами ч. 1 та ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зважаючи на встановлені у справі обставини, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про часткове задоволення адміністративного позову.

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (частина 1 статті 143 КАС України).

Щодо вимог про відшкодування витрат на правову допомогу, суд виходить з такого.

Приписами ч. 3 ст. 132 КАС України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Згідно з положеннями ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ч. 6 ст. 135 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.7 ст. 135 КАС України).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено в рішеннях від 26.02.2015 у справі Баришевський проти України, від 10.12.2009 у справі Гімайдуліна і інших проти України, від 12.10.2006 у справі Двойних проти України, від 30.03.2004 у справі Меріт проти України заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Тобто, суд під час вирішення питання щодо розподілу судових витрат зобов`язаний оцінити рівень витрат на правничу допомогу обґрунтовано у кожному конкретному випадку за критеріями дійсності та співмірності необхідних і достатніх витрат, а також розумності їх розміру.

Суд також зазначає, що на підтвердження витрат на правову допомогу повинні бути надані: договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо).

В свою чергу, розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді, тощо.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховий Суд, про що останнім вказується, зокрема, в постанові від 01.10.2018 у справі № 569/17904/17.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з ст. 75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Частиною 1 ст. 94 КАС України визначено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат, про що зазначено в постанові Верховного Суду від 22.05.2018 по справі № 826/8107/16 (провадження № К/9901/26989/18).

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).

Згідно з п.п. 1, 2, 6 ч. 1 та ч. 2 ст. 19 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність до видів адвокатської діяльності, серед іншого, відносяться: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Статтею 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення; представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі Баришевський проти України, від 10.12.2009 у справі Гімайдуліна і інших проти України, від 12.10.2006 у справі Двойних проти України, від 30.03.2004 у справі Меріт проти України заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

У справі East/West Alliance Limited проти України Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі Ботацці проти Італії (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).

У пункті 269 Рішення у цій справі Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі Іатрідіс проти Греції (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).

Як вбачається з матеріалів справи, інтереси позивача, ОСОБА_1 , представляв адвокат Гріньов Руслан Олегович, який надавав правову допомогу на підставі ордеру.

Так, між ОСОБА_1 (клієнт) та адвокатом Гріньовим Руслан Олегович було укладено договір про надання правничої допомоги №01/07-29 від 29.07.2021, відповідно до п.1 умов якого адвокат приймає доручення клієнта та бере на себе зобов`язання надавати клієнту правову допомогу, реалізуючи при цьому професійні права, передбачені Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», відповідно до наданих за цим Договором повноважень. Відповідні доручення клієнт надає адвокату особисто. адвокат самостійно та на власний розсуд визначає обсяг дій, які необхідно вчинити в інтересах клієнта в межах наданих адвокату доручень.

Також, п. 5 цього договору визначено, що розмір гонорару, який клієнт сплачує адвокату за надану в межах цього Договору правову допомогу, визначено сторонами за їх згодою та складає 5000,00 грн., клієнт сплачує адвокату гонорар у день підписання цього договору. За наслідком внесення клієнтом гонорару адвокатом видається відповідна квитанція. Сторони Договору підтверджують, що не мають на момент підписання цього Договору будь-яких претензій одна до одної щодо оплати послуг адвоката. На вимогу клієнта адвокат надає звіт про виконання договору, який за відсутності зауважень підписується клієнтом. Якщо такий звіт було складено, його підписання клієнтом свідчить про прийняття клієнтом наданих адвокатом послуг і відсутність у клієнта претензій до їх обсягу та якості.

Позивачем та адвокатом на підтвердження сплати за юридичні послуги складено та підписано квитанцію № 01/07-29 від 29.07.2021 про сплату гонорару на виконання умов договору про надання правової допомоги від 29.07.2021 № 01/07-29, відповідно до якої ОСОБА_8 (РНОКПП: НОМЕР_2 ), у подальшому іменований як «адвокат», що діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 18.03.2020 № 3373, виданого Радою адвокатів Полтавської області, видає цю квитанцію на підтвердження факту сплати ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) адвокату 5000 грн. гонорару готівкою на виконання умов договору про надання правової допомоги від 29.07.2021 № 01/07-29. Адвокат підтверджує, що ним отримано вищевказані грошові кошти у повному обсязі у день складання цієї квитанції.

Також між позивачем та його адвокатом складено звіт від 30.08.2021 про виконання умов договору про надання правової допомоги від 29.07.2021 № 01/07-29, відповідно до якого адвокат надав клієнту наступні правові послуги в межах підготовки позову до ГУ ДПС у Харківській області та окремих посадових осіб вказаного органу із таким розрахунком витраченого часу:

1. Ознайомлення та аналіз матеріалів, у тому числі висновків Верховного Суду щодо спірних правовідносин - 3 години,

2. Підготовка та оформлення позовної заяви - 7 годин.

Аналізуючи вказані документи суд зазначає, що з них неможливо встановити обсяг наданих послуг, який є еквівалентним сплаті 5000 грн., як і неможливо достеменно встановити, що вказані у договорі послуги стосуються виключно підготовки та подання позовної заяви до суду виключно першої інстанції, а складений адвокатом звіт таких обставин не підтверджує.

З огляду на наведене, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні заяви позивача про відшкодування витрат на правничу допомогу.

При розв`язанні спору, суд зважає на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом - Конвенція; рішення від 21.01.1999р. у справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", від 22.02.2007р. у справі "Красуля проти Росії", від 05.05.2011р. у справі "Ільяді проти Росії", від 28.10.2010р. у справі "Трофимчук проти України", від 09.12.1994р. у справі "Хіро Балані проти Іспанії", від 01.07.2003р. у справі "Суомінен проти Фінляндії", від 07.06.2008р. у справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії") і тому надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору, та дослухався до усіх аргументів сторін, які ясно і чітко сформульовані та здатні вплинути на результат вирішення спору.

Керуючись ст.ст. 19, 139, 205, 229, 241-247, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, ), заступника начальника Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України, ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), начальника Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України, ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у Харківській області щодо нездійснення розгляду звернення ОСОБА_1 від 03.06.2021 та від 10.06.2021 в частині ненадання відповіді на питання ким підписувалися усі складені ГУ ДПС у Харківській області (його структурними підрозділами) протягом останніх трьох років податкові повідомлення-рішення щодо податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, щодо належних позивачеві об`єктів нерухомого майна, а також проведення службового розслідування за фактом підробки підпису заступника голови ГУ ДПС у Харківській області Зайцева Ю.О. на останніх податкових повідомленнях-рішеннях, складених відносно позивача.

Зобов`язати Головне управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, ), повторно розглянути звернення ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) від 03.06.2021 в частині надання відповіді на питання ким підписувалися усі складені ГУ ДПС у Харківській області (його структурними підрозділами) протягом останніх трьох років податкові повідомлення-рішення щодо податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, щодо належних позивачеві об`єктів нерухомого майна, а також проведення службового розслідування за фактом підробки підпису заступника голови ГУ ДПС у Харківській області Зайцева Ю.О. на останніх податкових повідомленнях-рішеннях, складених відносно ОСОБА_1 .

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Текст рішення складено та підписано 28.09.2021.

Суддя Супрун Ю.О.