Справа № 160/17366/21
Суддя: Віхрова Вікторія Станіславівна
Дата ухвалення: 2021-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
24.09.2021 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельне підприємство «Еко-Реставрація» до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області, в якій позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу за порушення законодавства про працю №ДН5267/1414/АВ-ФС/178 від 18.08.2021 року на суму в розмірі 300000 грн.
Одночасно з позовною заявою подано заяву про забезпечення позову, в якій позивач просить суд зупинити дію постанови Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення №ДН5267/1414/АВ-ФС/178 від 18.08.2021 року до моменту набрання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду законної сили у даній справі.
В обґрунтування заяви зазначено, що існує ризик того, що до моменту можливого прийняття на користь позивача судового рішення, оскаржувана постанова буде подана до примусового виконання до відповідної Державної виконавчої служби, що паралізує діяльність підприємства, зокрема через арешт його коштів. Крім того, виконуючи оскаржувану постанову, з рахунків позивача може бути стягнуто грошові кошти, що у свою чергу істотно ускладнить ефективний захист порушених відповідачем прав, інтересів і свобод позивача, за захистом яких він і звернувся до суду. У випадку примусового виконання оскаржуваної постанови до моменту можливого прийняття на користь позивача судового рішення у цій справі, позитивне судове рішення про скасування цієї постанови не забезпечить належний та ефективний захист, порушених відповідачем прав, інтересів і свобод позивача. У такому випадку позивачу доведеться вже в інших судових процесах знову захищати та поновлювати свої порушені права, що фактично суперечить інтересам позивача та суті ст. 150 КАС України.
Відповідно до частин 1 статті 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
Приписами пунктів 2, 3 статті 154 КАС України визначено, що суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову. У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з повідомленням заінтересованих сторін у встановлений судом строк.
Суд не вбачає необхідності для повідомлення учасників справи, та для виклику особи, яка подала заяву про забезпечення позову, також немає необхідності для призначення її розгляду у судовому засіданні з повідомленням заінтересованих сторін. Відтак, розгляд поданої заяви проводиться у порядку письмового провадження без повідомлення сторін.
Вирішуючи питання про забезпечення позову у даній справі суд виходить з наступного.
Відповідно до частини першої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Згідно з частиною другою статті 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Згідно з частиною першою статті 151 КАС України, позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2)забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5)зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Відповідно до абзацу 2 пункту 17 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» від 06.03.2008 №2 в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.
У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого:
- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;
- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;
- наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги;
- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів;
- запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Отже, статтею 151 КАС України, визначено вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а суд повинен, виходячи з конкретних обставин, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.
За своєю суттю інститут забезпечення в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.
Доведення наявності зазначених підстав або принаймні однієї з них, з точки зору процесуального закону, є необхідною передумовою для вжиття судом заходів до забезпечення позову у разі їх вжиття за заявою позивача.
З огляду на зміст позовних вимог, спірним у даній справі є правомірність постанови про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області №ДН5267/1414/АВ-ФС/178 від 18.08.2021 року відносно Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельне підприємство «Еко-Реставрація».
Зі змісту поданої до суду заяви про забезпечення позову вбачається наведення заявником обґрунтувань щодо необхідності застосування таких заходів тим, що Головне управління Держпраці у Дніпропетровській області може в будь-який момент звернути до виконання постанову про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення №ДН5267/1414/АВ-ФС/178 від 18.08.2021 року.
При цьому, заявник не додав до заяви доказів, які б містили відомості щодо вчинення Головним управління Держпраці у Дніпропетровській області дій щодо примусового виконання спірної постанови про накладення штрафу.
Суд зазначає, що твердження заявника грунтуються на припущеннях, що примусове виконання оскаржуваної постанови може розпочатись Головним управління Держпраці у Дніпропетровській області, проте доказів відкриття виконавчих проваджень стосовно підприємства не надав.
Судове рішення не може ґрунтуватися винятково на припущеннях і відповідно до вимог ст. 242 КАС України повинно бути законним та обґрунтованим.
Крім того, суд зазначає, що можливе настання негативних наслідків не є беззаперечним доказом для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову. Суд здійснює захист реально порушених прав, а не тих, які ймовірно може бути порушено у майбутньому.
Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду.
При цьому, правомірність рішення суб`єкта владних повноважень підлягає встановленню безпосередньо у судовому засіданні під час розгляду позовних вимог по суті.
Окрім того, суд звертає увагу, що заявником не долучено до заяви про забезпечення позову жодних доказів очевидної протиправності рішення відповідача, а також очевидності небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, неможливість відновлення його прав без вжиття заходів забезпечення позову, чи того, що для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.
З огляду на викладене суд доходить висновку, про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.
Керуючись ст.ст. 77, 150-154, 241-243, 248 КАС України, суддя, -
У задоволенні заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельне підприємство «Еко-Реставрація» про забезпечення позову у справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельне підприємство «Еко-Реставрація» до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови відмовити.
Ухвала набирає законної сили у порядку та строки, встановлені ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена у спосіб та строки, встановлені ст.ст. 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.С. Віхрова