Справа № 600/3106/21-а
Суддя: Левицький Василь Костянтинович
Дата ухвалення: 2021-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

27 вересня 2021 р. м. Чернівці Справа № 600/3106/21-а

Суддя Чернівецького окружного адміністративного суду Левицький В.К., розглянув матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування наказу.

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати пункт 4 частини 1 листа начальника Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України генерал - майора Віктора Бабюка від 14.04.2021 № 5/362, щодо накладення усного дисциплінарного стягнення начальнику прикордонного оперативно-розшукового відділу (з місцем дислокації н.п. Мамалиґа) головного оперативно - розшукового відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковнику ОСОБА_1 , та оголошено догана;

- визнати протиправним та скасувати пункт 5 наказу в.о. начальника Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України полковника Олексія Гавеля від 06.05.2021 № 236 - аг Про результати службового розслідування щодо притягнення начальника ПОРВ (з м.д. н.п. Мамалиґа) ГОРВ Чернівецького прикордонного загону підполковника Віталія Книгиницького (П-003370) до дисциплінарної відповідальності та оголошення дисциплінарного стягнення Догана.

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 26.07.2021 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого засідання.

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 02.09.2021 у задоволенні клопотання представника позивача про поновлення строку звернення до адміністративного суду, - відмовлено. Позовну заяву ОСОБА_1 до Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування наказу, - залишено без руху. Встановлено позивачу десятиденний строк для зазначення інших підстав для поновлення строку звернення до суду, з дати отримання копії ухвали.

На виконання ухвали суду від 02.09.2021 представником позивача подано заяву про визнання причин пропуску позивачем строку для звернення до суду поважними та поновлення строку звернення до суду. До клопотання додано: довідку військо-медичного клінічного центру м. Львів Державної прикордонної служби України; копію виписки із медичної картки стаціонарного хворого № 858 кардіологічного відділення; копію відпускного квитка.

Розглянувши подану заяву, дослідивши матеріали справи, суд зазначає наступне.

Згідно ухвали Чернівецького окружного адміністративного суду від 02.09.2021 судом встановлено, що позовна заява подана позивачем з порушенням строку звернення до суду, оскільки в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що у місячний строк, а саме з 21.04.2021 (стосовно догани від 08.04.2021) та з 14.05.2021 (стосовно догани від 06.05.2021) позивач звертався до суду з позовом про оскарження наказів, якими накладено дисциплінарні стягнення. Будь-яких інших доказів, які б вказували про наявність обставин, які є об`єктивно непереборними та не залежали від волевиявлення позивача і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, останнім до суду не надано.

Як видно з матеріалів справи, 13.04.2021 заступник начальника Західного регіонального управління полковник Олександр Гуцол, доповів рапортом начальнику Західного регіонального управління Державної прикордонної служби генерал - майору ОСОБА_2 , що 08.04.2021 за результатами проведення службової нараду з підведення підсумків оперативно-розшукової діяльності у І кварталі 2021 року та заслуховування посадових осіб накладено усне дисциплінарне стягнення, а саме: за низькі результати та прорахунки в оперативно-розшуковій діяльності у І кварталі 2021 року оголошено догану начальнику прикордонного оперативно-розшукового відділу (з місцем дислокації н.п. Мамалиґа) головного оперативно-розшукового відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковнику ОСОБА_1 , у зв`язку з чим просив дати вказівку відповідним посадовим особам щодо внесення змін у службову картку та наявному обліку.

Відповідно до листа начальника Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України генерал-майора Віктора Бабюка Про проведення заходів № 5/632 від 14.04.2021, в ході наради здійснено заслуховування, за результатами якого заступником начальника регіонального управління (з оперативно-розшукової діяльності) 08.04.2021 накладено усне дисциплінарне стягнення за низькі результати та допущені прорахунки в оперативно-розшуковій діяльності у 1 кварталі 2021 оголошено догану начальнику прикордонного оперативно-розшукового відділу (з місцем дислокації н.п. Мамалиґа) головного оперативно-розшукового відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковнику ОСОБА_1 .

Отже, 08.04.2021 позивачу оголошено усне дисциплінарне стягнення Догана.

Із змісту листа Про проведення заходів № 5/632 від 14.04.2021 видно, що позивач із вказаним листом та усною доганою ознайомлений 20.04.2021, про що свідчить його підпис поставлений в наказі. Вказана обставина не заперечувалася представником позивача у підготовчому засіданні.

Отже, позивач дізнався про порушення своїх прав стосовно накладення усного дисциплінарного стягнення Догана 20.04.2021.

06.04.2021 начальником Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України генерал-майором ОСОБА_3 винесено наказ № 178 аг Про призначення службового розслідування.

29.04.2021 начальником Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України генерал-майором ОСОБА_3 затверджено висновок службового розслідування щодо встановлення причин та обставин незаконного переміщення через державний кордон тютюнових виробів на ділянці відділу прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На підставі вказаного висновку, 06.05.2021 в.о. начальника Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України полковником Олексієм Гавелем винесено наказ № 236 - аг Про результати службового розслідування, яким притягнуто начальника ПОРВ (з м.д. н.п. Мамалиґа) ГОРВ Чернівецького прикордонного загону підполковника Віталія Книгиницького (П-003370) до дисциплінарної відповідальності та оголошено дисциплінарне стягнення Догана.

11.05.2021 позивач звернувся до заступника начальника загону з оперативно-розшукової діяльності начальника головного оперативно-розшукового відділу Чернівецького прикордонного загону з рапортом, в якому просив надати копій матеріалів службового розслідування по факту затримання прикордонною поліцією Румунії тютюнових виробів на напрямку 915 прикордонного знаку на суміжній ділянці впс Мамалига від 04.04.2021.

14.05.2021 позивач отримав копію матеріалів службового розслідування від 29.04.2021 № 21, що підтверджується його підписом поставленим на звороті рапорту.

Матеріалами справи підтверджується, що усна догана про низькі результати та допущені прорахунки по оперативно-розшуковій діяльності у 1 кварталі 2021 від 08.04.2021 та наказ Про результати службового розслідування від 06.05.2021 № 236аг занесено до Службової картки позивача в графу Стягнення.

Із змісту Службової картки видно, що 13.05.2021 позивач ознайомився Службовою карткою, до якої внесено в графу Стягнення усну доганою від 08.04.2021 та наказ Про результати службового розслідування від 06.05.2021 № 236аг, про що свідчить його підпис. Наведена обставина не заперечувалася представником позивача у підготовчому засіданні.

Отже, про накладення усного дисциплінарного стягнення Догана від 08.04.2021 позивач дізнався 20.04.2021, а про накладення дисциплінарного стягнення Догана на підставі наказу Про результати службового розслідування від 06.05.2021 № 236аг позивач дізнався 13.05.2021.

Водночас, позивач звернувся до суду з позовом про оскарження дисциплінарних стягнень тільки 08.07.2021, тобто з пропуском строку звернення до адміністративного суду.

Надаючи оцінку обставинам, наведеним у заяві про поновлення пропущеного процесуального строку та доказам доданим до клопотання, суд вважає, що позивач пропустив строк звернення до суду без поважних причин, з огляду на наступне.

Як стверджує позивач у заяві, з 17.05.2021 по 27.05.2021 позивач перебував на стаціонарному лікуванні в кардіологічному відділенні Військового медичного клінічного центру Державної прикордонної служби України м. Львів, що підтверджується Випискою із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого № 858 кардіологогічне відділення.

Згідно довідки військо-медичного клінічного центру м. Львів Державної прикордонної служби України за № 145 від 27.05.2021 виданій на ім`я позивача, ОСОБА_1 потребує звільнення від виконання службових обов`язків на 5 днів. Отже, з 27.05.2021 по 01.06.2021 позивач був звільнений від виконання службових обов`язків.

01.06.2021 командиром військової частини НОМЕР_1 видано відпускний квиток №708 на ім`я позивача, згідно якого позивачу надано чергову відпуску за 2021 терміном 37 календарних днів, з 02.06.2021 по 11.07.2021.

Посилання позивача на обставину про те, що під час відпустки погіршився стан здоров`я та позивач лікувався амбулаторно, а вже після покращення стану здоров`я звернувся до суду, суд оцінює критично. Такі доводи є безпідставними, адже не підтвердженні належними та достовірними доказами.

На переконання суду, доданий до заяви відпускний квиток №708 та Виписка із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 145 від 27.05.2021 в повній мірі не підтверджують наведених вище обставин.

Разом з тим, представником позивача до суду не надано жодних доказів поважності, які чинили перешкоди позивачу у зверненні до суду у місячний строк.

Більше того, позивач не заперечує той факт, що дізнався про порушення своїх прав стосовно накладення усного дисциплінарного стягнення Догана 20.04.2021.

Суд зауважує, про накладення усного дисциплінарного стягнення Догана від 08.04.2021 позивач дізнався 20.04.2021, а про накладення дисциплінарного стягнення Догана від 06.05.2021 позивач дізнався 13.05.2021.

Відтак, у разі незгоди з усним дисциплінарним стягненням Догана від 08.04.2021, а в подальшому і з дисциплінарним стягненням Догана від 06.05.2021 позивач мав реальну можливість оскаржити такі в судовому порядку у строки, встановлені законом.

Посилання представника позивача на обставини, наведені в клопотанні про поновлення строку звернення до адміністративного суду, суд вважає безпідставними, оскільки про притягнення до дисциплінарної відповідальності оскаржуваними наказами від 08.04.2021 та від 06.05.2021 позивач фактично дізнався, відповідно 20.04.2021 та 13.05.2021.

Отже, позивачем не наведено доводів поважності причин пропуску строку звернення до суду, а також обставин, які унеможливили звернення позивача до суду з цим позовом протягом строку, встановленого ч. 5 ст. 122 КАС України, з наданням відповідних доказів.

Таким чином, заява позивача про поновлення пропущеного процесуального строку є безпідставною та необґрунтованою, а тому задоволенню не підлягає.

За наведених обставин, суд прийшов до висновку, що на наведені представником позивача у заяві підстави про поновлення позивачу строку звернення до суду, не є поважними причинами, жодних доказів на підтвердження неможливості звернення до суду з даним позовом у встановлений законом строк позивач не надав.

З огляду на встановлені обставини у справі, інших підстав для поновлення строку звернення до адміністративного суду, вказаних позивачем в клопотанні, доказів поважності причин пропуску строку звернення до суду, позивачем не надано.

Суд звертає увагу, що початок перебігу строку на звернення до суду не може бути пов`язаний з обізнаністю чи необізнаністю позивача про окремі підстави позову, тобто окремі фактичні та/або юридичні обставини, на яких ґрунтується вимога позивача, а розпочався для нього з часу, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про допущення щодо нього протиправної поведінки.

Невжиття позивачем активних дій починаючи з 20.04.2021 та 13.05.2021 року свідчить про пасивність поведінки у здійсненні захисту прав. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Суд зауважує, що учасники справи зобов`язанні діяти вчасно та в належний спосіб, у зв`язку з чим, будь-які зволікання останніх не свідчать про намір добросовісної реалізації права на звернення до суду.

Дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин у випадку, якщо вони стали спірними. У випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для визнання поважними причин такого пропуску є лише наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Необхідно зазначити, що законодавцем пов`язано початок перебігу строку звернення до адміністративного суду саме із днем, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, а не наявністю висновку суду щодо правильності чи неправильності обраного способу захисту.

Окрім того, наявність законодавчо встановленого строку на звернення до суду не потрібно розглядати як обмеження права на судовий захист - законодавець в такий спосіб лише встановлює часові межі реалізації такого права.

З наведених положень КАС України видно, що у випадку пропуску строку звернення до суду підставами для його поновлення та розгляду справи є лише наявність поважних причин, тобто, обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Необхідно зазначити, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників цих відносин. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Незнання про можливе порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не вказує на поважність причин пропуску строку звернення до суду.

У публічно-правових відносинах строки особливо актуальні для оцінки правомірності поведінки суб`єктів з погляду на її своєчасність.

Відповідно до сталої практики ЄСПЛ, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження ("Трух проти України" (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява № 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).

Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував, що саме строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності, остаточності та захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка б могла виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, які через сплив часу стали ненадійними та неповними (рішення від 9 січня 2013 року у справі "Олександр Волков проти України" (п. 137).

Згідно правової позиції Конституційного Суду України, наведеної у рішенні від 13 грудня 2011 року №17-рп/2011, наявність законодавчо встановленого строку на звернення до суду не слід розглядати як обмеження права на судовий захист - законодавець в такий спосіб лише встановлює часові межі реалізації такого права.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику ЄСПЛ як джерело права.

ЄСПЛ у пунктах 37 та 38 рішення від 18 листопада 2010 року у справі Мушта проти України нагадав, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, і має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби.

У рішенні від 03 квітня 2008 року у справі Пономарьов проти України ЄСПЛ указав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією з таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні в часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41).

У справах Стаббігс та інші проти Великобританії, Девеер проти Бельгії Суд дійшов висновку, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду.

Таким чином, і за практикою ЄСПЛ застосування судами наслідків пропущення строків звернення до суду не є порушенням права на доступ до суду.

В аспекті наведеного варто зазначити і те, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору в публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. Початок перебігу строку звернення до суду починається з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин у випадку, якщо вони стали спірними.

У випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для визнання поважними причин такого пропуску є лише наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Отже, з огляду на наведені у клопотанні підстави про поновлення строку звернення до суду, не є поважними причинами, жодних інших доказів на підтвердження неможливості звернення до суду з даним позовом у встановлений законом строк позивач не надав.

Будь-яких інших доказів, які б вказували про наявність обставин, які є об`єктивно непереборними та не залежали від волевиявлення позивача і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, останнім до суду не надано.

Отже, позивачем не наведено доводів поважності причин пропуску строку звернення до суду, а також обставин, які унеможливили звернення позивача до суду з цим позовом протягом строку, встановленого ч. 5 ст. 122 КАС України, з наданням відповідних доказів.

Водночас, у десятиденний строк встановлений судом в ухвалі від 02.09.2021 позивач та його представник не усунули недоліки позовної заяви, не зазначили інших підстави для поновлення строку звернення до суду та не надали докази поважності його пропуску.

Частинами 1 - 3 ст. 122 КАС України встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 КАС України передбачено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

За приписами ч. 5 ст. 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Частинами 2 - 4 ст. 123 КАС України передбачено, що якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Згідно ч. 15 ст. 171 КАС України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Одночасно, суд вважає за необхідне вказати, що норма п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України є імперативною і у суду існує обов`язок, при встановленні судом факту пропуску строку звернення до адміністративного суду, залишити позовну заяву без розгляду.

Оскільки, позивач звернувся із пропущенням строку звернення до суду, вказані в клопотанні про поновлення строку звернення до суду визнано судом не поважними, недоліки позовної заяви у строк визначений судом в ухвалі від 02.09.2021 позивачем не усунув, а також не зазначив інших підстави для поновлення строку звернення до суду та не надав докази поважності його пропуску, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для залишення позову без розгляду.

Водночас суд роз`яснює, що згідно ч. 4 ст. 240 КАС України особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення підстав, з яких позов було залишено без розгляду, має право звернутися до адміністративного суду в загальному порядку.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 122, 123, 171, 240, 241, 243, 248, 256 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:
1. У задоволенні заяви про визнання причин пропуску позивачем строку для звернення до суду поважними та поновлення строку звернення до суду, - відмовити.

2. Позовну заяву ОСОБА_1 до Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Чернівецький прикордонний загін (31 загін) Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України про визнання протиправним та скасування наказу - залишити без розгляду.

Згідно ст. 256 КАС України ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

У відповідності до ст. 293, 295 КАС України ухвала суду першої інстанції може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково. Апеляційна скарга на ухвалу подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Суддя В.К. Левицький