Справа № 200/10290/21
Суддя: Молочна І.С.
Дата ухвалення: 2021-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2021 р. Справа№200/10290/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Молочної І. С., розглянувши в порядку спрощеного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій та рішення протиправними, та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

11.08.2021 ОСОБА_1 , позивач, звернувся з позовною заявою до Донецького окружного адміністративного суду з вимогами до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі - відповідач-1), Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (далі - відповідач-2) (з урахуванням уточнень):

- визнати протиправними дії Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо відмови у призначенні пенсії ОСОБА_1 за нормами частини третьої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- визнати протиправним рішення про відмову в призначенні пенсії Селидовського об`днаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 02.04.2021 №0572-04-8/5993;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 29.03.2021 за нормами частини третьої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням висновків суду по справі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 13.08.2021 позовну заяву залишено без руху, встановлено строк для усунення недоліків позовної заяви.

26.08.2021 позивач, з метою виконання ухвали суду від 13.08.2021, надав до суду уточнений адміністративний позов.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 27.08.2021 відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, встановлено строк для надання заяв по суті, витребувано визначені судом документи.

17.09.2021 відповідач-1 надав відзив на позовну заяву.

Інших клопотань від сторін до суду не надходило.

За правилами пункту 2 частини другої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Згідно з нормами частини третьої статті 263 КАС України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

Згідно з частиною шостою статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

В порядку частини другої статті 263 КАС України справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Отже відсутні перешкоди для розгляду справи по суті.

Відповідно до частини п`ятої статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідач протиправно відмовив йому в призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи 25 років в підземних умовах, та ненаданням пільгових довідок.

Позивач вважає такі дії незаконними, оскільки вони порушують його конституційні права. Просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В установлений судом строк відповідачем-1 через Відділ документообігу та архівної роботи суду надано відзив на адміністративний позов, в якому відповідач-1 заперечив проти задоволення заявлених вимог позивача.

Свою позицію відповідач-1 вмотивовував тим, що позивачу було відмовлено в призначенні пенсії, у зв`язку з відсутністю пільгового стажу 25 років в підземних умовах. Відповідач зазначає, оскаржуване рішення прийнято з дотриманням вимог Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», адже позивачем не надано пакет документів для підтвердження пільгового стажу за періоди роботи з 11.11.1997 по 31.10.1998, не надані довідки уточнюючі пільговий характер роботи за періоди роботи з 19.08.1996 по 31.10.1997, з 20.06.2009 по 11.09.2013, та роботодавцем за позивача не сплачено єдиний внесок за періоди роботи з 01.10.2018 по 10.04.2019, з 05.12.2019 по 31.10.2020.

Відповідач-2 правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. З клопотаннями або заявами протягом розгляду справи до суду не звертався.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого Новогродівським МВ УМВС України в Донецькій області 12.04.1996.

Позивачу присвоєно реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Позивач звернувся до відповідача із заявою від 29.03.2021 про призначення пенсії відповідно до частини третьої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Позивачем при зверненні до пенсійного органу засобами веб-порталу Пенсійного фонду України надано наступні скан-копії документів:

- заяви про призначення пенсії від 29.03.2021;

- паспорту НОМЕР_1 від 12.04.1996;

- ідентифікаційного номеру;

- дубліката трудової книжки серії НОМЕР_3 від 06.08.2019;

- трудової книжки серії НОМЕР_4 від 19.08.1991;

- військового квитка серії НОМЕР_5 від 17.06.1994;

- диплому про навчання серії НОМЕР_6 від 14.06.1994;

- довідки про заробітну плату за період страхового стажу видані ДП «Селидіввугілля» Шахта «Курахівська» №33/03р від 24.03.2021;

- архівної довідки про заробітну плату видана Новогродівською міською радою «архівний відділ» №22 від 10.02.2021;

- довідки, що підтверджує пільговий характер роботи видана ДП «Селидіввугілля» ВП Шахта 1-3 «Новогродівська» №26/67 від 11.03.2021;

- довідки, що підтверджує пільговий характер роботи видана ДП «Селидіввугілля» ВП «Шахта «Україна» №1-612 від 16.02.2021;

- виписки з наказу про атестацію робочих місць ДП «Селидіввугілля» ВП Шахта 1-3 «Новогродівська» №26/67 від 11.03.2021;

- довідки про нарахування заробітної плати ДП «Селидіввугілля» ВП Шахта 1-3 «Новогродівська» №26/03р від 11.03.2021.

02.04.2021 Селидовським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області прийнято рішення вих.№0572-04-8/5993 про відмову в призначенні пенсії відповідно до частини третьої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зі змісту зазначеного рішення вбачається, що до пільгового стажу позивача управлінням не зараховано наступні періоди роботи:

- з 19.08.1996 по 08.10.1996, з 09.10.1996 по 31.10.1997 на підприємстві ДП «Селидіввугілля» Шахта 2 «Новогродівська», так як відсутні підтверджуючі документи про пільговий характер роботи;

- з 11.11.1997 по 31.10.1998 на підприємстві ПП «Вуглевидобуток», оскільки відсутні підтверджуючі документи про пільговий характер роботи. Підтвердити пільговий характер роботи можливо подавши на комісію до Головного управління Пенсійного фонду України наступний пакет документів: заява, копії паспорту та ідентифікаційного коду, копія трудової книжки, витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб про ліквідацію юридичної особи без визначення правонаступника, архівні документи про стаж і заробіток, довідка про підземні спуски в шахту;

- з 20.06.2009 по 11.09.2013 на підприємстві ВАТ «Укрвуглебуд», так як підприємство перереєстровано на території, підконтрольній українській владі та відсутні підтверджуючі документи про пільговий характер роботи.

Крім того, суб`єкт владних повноважень зазначив, що до страхового стажу не зараховано періоди роботи з 01.10.2018 по 10.04.2019 на підприємстві ДП «Селидіввугілля» Шахта «Україна», з 05.12.2019 по 31.10.2020 на підприємстві ДП «Селидіввугілля» Шахта 1-3 «Новогродівська», оскільки відсутні відомості про сплату щомісячних внесків за ці періоди до ДПС України (ОК-5 від 30.03.2021).

Відповідно до наданих документів, страховий стаж заявника складає 22 роки 06 місяців 09 днів. В тому числі стаж підземної роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах складає 17 років 23 дні, в тому числі за статтями 14-20 - шахтарі складає 10 років 06 місяців 06 днів, за статтями 14-25 - шахтарі складає 04 роки 04 місяці 17 днів, за кожний повний рік роботи на провідних посадах додатково зараховано 3 місяці відповідно до роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 №8 за 10 років додатково зараховано 02 роки 06 місяців.

За таких обставин відповідачем відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії із зниженням пенсійного віку за нормами частини третьої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю пільгового стажу 25 років в підземних умовах.

Не погоджуючись з вказаним рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

За результатом дослідження матеріалів справи судом встановлено, що відповідно до записів № 3-7, 8-10, 26-28, 29-33, трудової книжки серії НОМЕР_4 від 19.08.1991, на ім`я ОСОБА_1 , позивач:

- з 19.08.1996 по 08.10.1996 працював підземним учнем гірника на підприємстві ДП «Селидіввугілля» Шахта 2 «Новогродівська»;

- з 09.10.1996 по 31.10.1997 працював підземним гірником ІІІ розряду на підприємстві ДП «Селидіввугілля» Шахта 2 «Новогродівська»;

- з 11.11.1997 по 31.10.1998 працював підземним гірником ІІІ розряду з повним робочим днем в шахті на підприємстві ПП «Вуглевидобуток»;

- з 20.06.2009 по 11.09.2013 працював гірником очисного забою 5 розряду підземним з повним робочим днем в шахті на підприємстві ВАТ «Укрвуглебуд»;

- з 18.06.2014 по 10.04.2019 працював гірником очисного забою з повним робочим днем в шахті на підприємстві ДП «Селидіввугілля» Шахта «Україна».

Судом встановлено, що відповідно до записів № 3-7, 8-10, 26-28, 29-33, дубліката трудової книжки серії НОМЕР_3 від 06.08.2019, на ім`я ОСОБА_1 , позивач:

- з 05.12.2019 по 16.10.2020 позивач працював гірником підземним ІІІ розряду з повним робочим днем у шахті на підприємстві ДП «Селидіввугілля» Шахта 1-3 «Новогродівська».

Із індивідуальних відомостей про застраховану особу відносно позивача вбачається, що, зокрема, за періоди з 01.10.2018 по 10.04.2019, з 05.12.2019 по 16.10.2020 страхові внески підприємством ДП «Селидіввугілля» Шахта «Україна» та підприємством ДП «Селидіввугілля» Шахта 1-3 «Новогродівська» не сплачувались.

Спірним питанням даної справи є правомірність дій відповідача-2 при прийнятті рішення від 02.04.2021 вих.№0572-04-8/5993 про відмову в призначенні пенсії позивачу.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до пунктів 1, 2, 3 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.06.2014 № 280 Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

Основними завданнями Пенсійного фонду України є: реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; внесення пропозицій Міністрові соціальної політики щодо забезпечення формування державної політики із зазначених питань; виконання інших завдань, визначених законом.

Отже, відповідач має діяти в межах та у спосіб, встановлених законодавчих норм.

Відповідно до положень статті 5 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон України №1058-IV), цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Статтею 114 Закону України № 1058-IV врегульовано питання призначення пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників.

Відповідно до статті 44 Закону України № 1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Відповідно до положень частини першої статті 1 Закону України № 1058-IV встановлено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності) та матеріальну допомогу у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу.

Згідно з абзацом 1 частини другої вказаної статті страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше (частина четверта статті 24 Закону України № 1058-IV).

Згідно з пунктом 2 Розділу XV Прикінцевих положень Закону України №1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди: 1) особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

До набрання чинності Законом України №1058-IV питання пенсійного забезпечення, в тому числі й порядок обчислення стажу для призначення пенсій, регулювалися Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII.

Відповідно до статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. Разом з тим, до стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Статтею 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлений порядок призначення пільгових пенсій особам, які мали право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію цього Закону, згідно якої особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах: а) особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством; б) особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до статті 12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13 - 14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

Відповідно до статті 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).

Відповідно до пункту 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Тобто, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Відповідно до пункту 1 Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, затвердженого постановою Пенсійного фонду України № 18-1 від 10.11.2006 (далі - Постанова №18-1), Пенсійний фонд України визначає механізм підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах у разі ліквідації підприємства без визначення правонаступника.

Відповідно до пункту 11 Постанови №18-1 із заявою про підтвердження стажу роботи (додаток 2) заявник (його законний представник або представник, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально (далі - його представник)) може звернутись до будь-якого територіального органу Пенсійного фонду України незалежно від території обслуговування цього органу.

Для підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, до заяви додаються:

документи, які підтверджують факт припинення підприємства, установи, організації в результаті їх ліквідації (у тому числі архівні) - щодо підприємств, установ, організацій, ліквідованих до 01 липня 2004 року та/або щодо яких відсутні дані про проведення реєстраційних дій в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - Єдиний державний реєстр);

трудова книжка;

документи (за наявності), видані архівними установами, зокрема:

довідка про заробітну плату;

копії документів про проведення атестації робочих місць;

копії документів про переведення на іншу роботу, на роботу з неповним робочим днем, надання відпусток без збереження заробітної плати.

Для підтвердження періодів роботи на підприємствах, які розташовані на тимчасово окупованій території, заявник (його представник) подає трудову книжку та зазначає у заяві дані про свідків (не менше двох), які знають заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (у тому числі в колгоспі) і мають документи про свою роботу за період, щодо якого вони підтверджуватимуть роботу заявника.

Заявник (його представник) може додатково подавати інші документи про стаж роботи.

Згідно з пунктом 6 Постанови №18-1 підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років та періодів роботи на підприємствах, які розташовані на тимчасово окупованій території, здійснюється комісіями з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії (далі - Комісії).

Згідно з пунктом 6 Постанови №18-1, основним завданням комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, є розгляд заяв про підтвердження стажу роботи та прийняття рішень щодо підтвердження стажу для призначення пенсії або відмову в його підтвердженні в установленому порядку.

З аналізу змісту Постанови №18-1 вбачається, що Порядок підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, був прийнятий на виконання пункту 20 Порядку №637.

Разом з тим, Порядок № 637, застосовується в разі коли відсутня трудова книжка, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи.

З наведеного вбачається, що звернення до комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах, установленої для окремої категорії працівників у разі ліквідації підприємства без визначення правонаступника, позивач мав би тоді, коли у його трудовій книжці були відсутні необхідні записи або містилися неправильні чи неточні записи про періоди його роботи.

Як встановлено судом вище, трудова книжка позивача містить належним чином здійснені записи щодо роботи позивача у періоди з 11.11.1997 по 31.10.1998, з 20.06.2009 по 11.09.2013. Записи про спірні періоди роботи засвідчені відповідними печатками підприємств і дефектів їх вчинення не мають.

З огляду на наведене, враховуючи сукупність належних та допустимих доказів, приписи законодавства, що діяло до набрання чинності Законом України №1058-IV, суд дійшов висновку, що записи у трудовій книжці підтверджують характер роботи позивача у періоди з 11.11.1997 по 31.10.1998, з 20.06.2009 по 11.09.2013, що надає право включення вищевказаних періодів роботи до стажу, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Вказана правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 07.03.2018 у справі № 233/2084/17, від 05.08.2020 у справі № 127/9289/17, висновки яких суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин (частина п`ята статті 242 КАС України).

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що відповідач-2 безпідставно не врахував позивачу спірні періоди його роботи до пільгового стажу.

За таких обставин позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими.

Щодо не зарахування до пільгового стажу позивача періодів роботи з 19.08.1996 по 08.10.1996, з 09.10.1996 по 31.10.1997, суд зазначає наступне.

Пункт 4.2 розділу ІV постанови правління Пенсійного фонду України «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 1058» від 25.11.2005 № 22-1 (далі - Порядок № 22-1) передбачає, що орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Згідно із нормами пункту 4.7 Порядку № 22-1, право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

З аналізу зазначених норм чинного законодавства вбачається, що використання норм Постанови № 637 шляхом надання уточнюючих довідок про підтвердження спеціального стажу (у тому числі й зайнятості позивача протягом повного робочого дня на підземних роботах, що є спірним у цій справі) має місце лише у разі відсутності в трудовій книжці/або відповідних записах до неї відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, або за вислугу років, встановлених для окремих категорій працівників.

Отже, необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах, відповідно до статті 114 Закону № 1058, є встановлення факту безпосередньої зайнятості повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах з видобутку вугілля, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією.

Записи, що містяться в трудовій книжці про роботу позивача у спірні періоди, свідчать про зайнятість позивача повний робочий день на підземних роботах. Іншого, зокрема про скорочений або неповний режим роботи протягом цих періодів, в трудовій книжці не міститься.

В трудовій книжці позивача чітко зазначені відомості щодо характеру роботи позивача у спірні періоди на посаді, що віднесена до відповідного списку, що не потребувало надання уточнюючих довідок.

З огляду на наведене відповідач-2 протиправно не зарахував до пільгового стажу позивача період роботи з 19.08.1996 по 31.10.1997.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 30.05.2018 в справі №174/658/16-а (провадження №К/9901/201/17) оцінюватися судом мають саме підстави, тобто, мотиви, з яких виходив відповідач, розглядаючи заяву щодо пенсії.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що відповідач безпідставно не врахував позивачу спірні періоди його роботи до пільгового стажу.

За таких обставин позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими.

Щодо не зарахування до страхового стажу періоду роботи позивача періоди роботи з 01.10.2018 по 10.04.2019 на підприємстві ДП «Селидіввугілля» Шахта «Україна», з 05.12.2019 по 31.10.2020 на підприємстві ДП «Селидіввугілля» Шахта 1-3 «Новогродівська», оскільки відсутні відомості про сплату щомісячних внесків за ці періоди до ДПС України, суд зазначає наступне.

Відповідно до норм частини першої статті 24 Закону № 1058-XV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з положеннями частини третьої зазначеної статті страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Порядок обчислення та сплати страхових внесків визначено у статті 20 Закону № 1058-XV.

Так, абзацом 1 частини першої статті 20 Закону № 1058-XV передбачено, що страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Відповідно до положень частини другої зазначеної статті обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Згідно з нормами частини десятої вищенаведеної статті Закону, якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Нормами статті 106 Закону № 1058-XV передбачено, що відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

З аналізу зазначених норм законодавства вбачається, що обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.

Аналогічна правова позиція викладена в рішенні Верховного Суду від 24.05.2018 по справі 490/12392/16-а.

Як зазначив Європейський Суд з прав людини у справі Latvia (пункт 77 рішення Великої палати ЄСПЛ від 18.02.2009) стаття 1 Протоколу № 1 до Конвенції не накладає ніяких обмежень на свободу держави, що ратифікувала Конвенцію, приймати рішення про те, чи створювати якусь схему соціального забезпечення, або обирати тип або розмір виплат, які надаються відповідно до будь-якої такої схеми. Однак, якщо в державі існують чинні законодавчі норми, що передбачають такі виплати на основі права на соціальну підтримку незалежно від того, чи обумовлені вони попередньою сплатою внесків ці норми слід вважати такими, що створюють майновий інтерес, що потрапляє в сферу дії статті 1 Протоколу №1 до Конвенції для осіб, що відповідають пропонованим до благоотримувачів вимогам.

У справі Будченко проти України (рішення від 24.04.2014, заява №38677/06) ЄСПЛ також зазначив, що якщо у Договірній державі є чинне законодавство, яким виплату коштів передбачено як право на соціальні виплати (обумовлені чи не обумовлені попередньою сплатою внесків), таке законодавство має вважатися таким, що передбачає майнове право, що підпадає під дію статті 1 Першого протоколу, відносно осіб, які відповідають її вимогам.

Разом з тим, як встановлено судом вище, позивач працював на підприємстві ДП «Селидіввугілля» Шахта 1-3 «Новогродівська» у період з 05.12.2019 по 16.10.2020, а не з 05.12.2019 по 31.10.2020, як зазначають відповідачі.

За таких обставин суд вважає неправомірним не зарахування до пільгового та загального страхового стажу позивача періодів його роботи з 01.10.2018 по 10.04.2019 на підприємстві ДП «Селидіввугілля» Шахта «Україна», з 05.12.2019 по 16.10.2020 на підприємстві ДП «Селидіввугілля» Шахта 1-3 «Новогродівська».

Отже, суд констатує, що за результатом розгляду справи не знайшли підтвердження доводи відповідачів щодо не підтвердження пільгового стажу позивача за розглядаємі періоди.

Оскільки факт перебування позивача на роботах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах підтверджується насамперед відповідними записами у його трудовій книжці, суд констатує, що оскаржуване рішення Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 02.04.2021 вих.№0572-04-8/5993 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 прийнято без дотримання положень статті 2 КАС України та статті 46 Конституції України, отже є протиправним та підлягає скасуванню.

Отже, після скасування судом рішення, відповідач зобов`язаний повторно розглянути заяву позивача та прийняти рішення з урахуванням зроблених висновків суду щодо зарахування до пільгового стажу спірних періодів роботи позивача.

Згідно з частиною першою статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до пункту 7 частини другої статті 245 КАС України в разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Оскільки суд наділений повноваженнями щодо зобов`язання відповідача, в той час як спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, суд вважає за доцільне визнати протиправним та скасувати рішення Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 02.04.2021 вих.№0572-04-8/5993 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 , зобов`язати відповідача-1 зарахувати до загального страхового та пільгового стажу позивача періоди роботи з 01.10.2018 по 10.04.2019, з 05.12.2019 по 16.10.2020, до пільгового стажу періоди роботи з 19.08.1996 по 31.10.1997, з 11.11.1997 по 31.10.1998, з 20.06.2009 по 11.09.2013, та зобов`язати відповідача-1 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 29.03.2021 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини третьої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

При цьому, суд вважає, вищевказаний спосіб захисту достатнім, враховуючи обставини по справі.

За таких обставин, позов підлягає задоволенню частково.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до квитанції №0.0..1 від 09.08.2021 позивачем сплачено судовий збір в сумі 908,00 гривен.

Згідно частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, зважаючи на те, що позивачем сплачено суму судового збору та позовні вимоги задоволено в повному обсязі, суд приходить до висновку про необхідність стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-1 суму судового збору на користь позивача.

Керуючись статтями 2, 6, 8-9, 19-20, 22, 25-26, 72-78, 90, 139, 241-246, 255, 262, 263, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса для листування: АДРЕСА_2 ; рнокпп НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місце знаходження: пл. Соборна, буд. 3, м. Слов`янськ, Донецька область, 84122, ), Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (місце знаходження: вул. Героїв праці, буд. 6, м. Селидове, Донецька область, 85400, ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 41247274) про визнання дій та рішення протиправними, та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 02.04.2021 вих.№0572-04-8/5993 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до загального страхового та пільгового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 01.10.2018 по 10.04.2019, з 05.12.2019 по 16.10.2020, до пільгового стажу періоди роботи з 19.08.1996 по 31.10.1997, з 11.11.1997 по 31.10.1998, з 20.06.2009 по 11.09.2013.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 29.03.2021 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини третьої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривен 00 копійок.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 27.09.2021.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 243 КАС України зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.С. Молочна