Справа № 420/13059/21
Суддя: Корой С.М.
Дата ухвалення: 2021-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
27 вересня 2021 року м. Одеса
В С Т А Н О В И В:
26.07.2021 року до суду надійшов адміністративний позов військової частини НОМЕР_1 до Білгород-Дністровського міськрайонного Відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), в якому позивач просить суд:
- визнати неправомірними дії головного державного виконавця Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м.Одеса) Чекерської Лариси Валеріївни щодо винесення постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, а саме стягнення з військової частини НОМЕР_1 витрат виконавчого провадження в розмірі 131,32 грн. від 05.05.2021 року в межах виконавчого провадження ВП № 65312245;
- скасувати постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження головного державного виконавця Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м.Одеса) Чекерської Лариси Валеріївни, а саме про стягнення з військової частини НОМЕР_1 витрат виконавчого провадження в розмірі 131,32 грн. від 05.05.2021 року в межах виконавчого провадження ВП № 65312245;
- визнати неправомірними дії головного державного виконавця Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м.Одеса) Чекерської Лариси Валеріївни щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а саме стягнення з військової частини НОМЕР_1 витрат виконавчого провадження в розмірі 131,32 грн. від 05.05.2021 року в межах виконавчого провадження ВП № 65310892;
- визнати неправомірними дії головного державного виконавця Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м.Одеса) Чекерської Лариси Валеріївни щодо винесення постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, а саме стягнення з військової частини НОМЕР_1 витрат виконавчого провадження в розмірі 131,32 грн. від 05.05.2021року в межах виконавчого провадження ВП № 65310892;
- скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження головного державного виконавця Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м.Одеса) Чекерської Лариси Валеріївни, а саме про стягнення з військової частини НОМЕР_1 витрат виконавчого провадження в розмірі 131,32 грн. від 05.05.2021 року в межах виконавчого провадження ВП № 65310892;
- скасувати постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження головного державного виконавця Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м.Одеса) Чекерської Лариси Валеріївни, а саме про стягнення з військової частини НОМЕР_1 витрат виконавчого провадження в розмірі 131,32 грн. від 05.05.2021 року в межах виконавчого провадження ВП № 65310892.
Даний позов надісланий до суду засобами поштового зв`язку 23.07.2021 року.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 02.08.2021 року залишено без руху адміністративний позов.
Судом встановлено позивачу 10-денний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії ухвали.
В ухвалі роз`яснено, що виявлені недоліки повинні бути усунені, шляхом надання до суду:
- інформацію щодо ціни позову;
- доказів доплати судового збору за кожну з вимог немайнового характеру та вимогу майнового характеру;
- заяви про поновлення строку звернення до суду.
Копію ухвали суду від 02.08.2021 року отримано позивачем 02.09.2021 року.
Отже, останнім днем для усунення недоліків позову було 13.09.2021 року.
У заяві позивач, в тому числі, стверджує, що Законом України «Про судовий збір» передбачено, що оплата здійснюється лише за подачу адміністративного позову та що військовою частиною НОМЕР_1 було здійснено оплату у розмірі 2270 грн. у відповідності до ст.3 вказаного Закону.
Суддя зазначає, що на виконання вимог ухвали суду від 02.08.2021 року позивачем так і не вказано ціну позову.
Щодо доводів позивача про сплату ним судового збору у повному обсязі, то суддя зазначає.
Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначаються Законом України Про судовий збір.
Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України Про судовий збір, судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.
У відповідності до пп.1 п.3 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано юридичною особою, суб`єктом вданих повноважень сплачується судовий збір за ставкою 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до пп.1 п.3 ч.2 ст.4 Закону України Про судовий збір за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано юридичною особою, суб`єктом вданих повноважень сплачується судовий збір за ставкою 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно з ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.
Разом з цим, у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.
Тобто, ч.1 статті 3 Закону України Про судовий збір дійсно визначено, що судовий збір справляється, зокрема, за подання до суду позовної заяви.
В той же час, статтею 4 даного Закону, визначено ставки судового збору, а статтею 6 порядок його сплати.
Тобто, при визначені суми судового збору беруться до уваги положення як ст.3, так і ст.ст.4,6 Закону України Про судовий збір.
Так, позовна заяви військової частини НОМЕР_1 містить чотири вимоги немайнового характеру (про визнання протиправними дій) та вимогу майнового характеру.
Статтею 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2021 рік з 1 січня 2021 року установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб 2270,00 грн.
Таким чином, за подання до суду даної позовної заяви позивачу необхідно було надати до суду докази сплати судового збору у розмірі 2270,00 грн. за кожну з вимог немайнового характеру (надано лише докази сплати у розмірі 2270, а позов містить чотири вимоги немайнового характеру) та у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за вимогу майнового характер.
Однак, позивачем надано до суду докази сплати судового збору лише у розмірі 2270 грн. та на виконання вимог ухвали суду доказів доплати судового збору не було надано.
Отже, позивачем не усунуто недоліки позовної заяви в цій частині.
Щодо заяви позивача про поновлення строку звернення до суду.
Так, в обґрунтування даної заяви позивач вказує на те, що військова частина НОМЕР_1 скористалась процедурою досудового врегулювання спору, а отже, при обчисленні строків звернення із даним позовом підлягають застосуванню ч.4 ст.122 КАС України.
Також, позивач зазначає, що 20.05.2021 року на його адресу надійшли постанова від 05.05.2021 року, прийняті в рамках ВП 65310892.
Згідно приписів ч. 1ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Відповідно до ч.2 ст.287 КАС України позовну заяву може бути подано до суду:
1) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів;
2) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.
Частиною 4 статті 122 КАС України визначено, що якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.
Якщо рішення за результатами розгляду скарги позивача на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень не було прийнято та (або) вручено суб`єктом владних повноважень позивачу у строки, встановлені законом, то для звернення до адміністративного суду встановлюється шестимісячний строк, який обчислюється з дня звернення позивача до суб`єкта владних повноважень із відповідною скаргою на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.
В той же час, доказів того, що позивач скористався процедурою досудового врегулювання спору шляхом направлення відповідної скарги на рішення, дії чи бездіяльність виконавця в рамках ВП 65312245 та в рамках ВП №65310892 до суду не надано.
Таким чином, позивачем не надано до суду ні доказів, ні обґрунтованих доводів щодо наявності підстав для поновлення строку звернення.
Таким чином, суддя вважає, що у задоволенні заяви позивача про поновлення строку звернення до суду необхідно відмовити.
Отже, з урахуванням вищевикладеного, суддя вважає, що військовою частиною НОМЕР_1 у визначених строк не усунуто недоліки позовної заяви.
Водночас, ні у визначений судом строк, ні станом на 27.09.2021 року через канцелярію Одеського окружного адміністративного суду не надходило заяв про продовження строку для усунення недоліків позовної заяви чи про роз`яснення змісту ухвали від 02.08.2021 року.
Згідно з ч.3 ст.9 КАС України кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить з того, що положення п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.
Як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Згідно ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо, в тому числі, позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
За таких обставин, позов необхідно повернути позивачу з усіма доданими до нього матеріалами, копія позовної заяви залишається в суді.
Одночасно, необхідно роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Керуючись ст.ст. 169, 171, 256, 295, 297 КАС України, суд,-
У Х В А Л И В:
У задоволенні заяви військової частини НОМЕР_1 про поновлення строку звернення до суду відмовити.
Направити позивачеві копію цієї ухвали разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами. Копія позовної заяви залишається в суді
Ухвала підлягає оскарженню у встановлений статтями 295, 297 та Перехідних положень КАС України строк і порядок.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст. 256 КАС України.

Суддя С.М. Корой