Справа № 580/1793/21
Суддя: О.А. Рідзель
Дата ухвалення: 2021-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

22 вересня 2021 року Справа № 580/1793/21

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Рідзеля О.А., розглянувши у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 щодо визнання протиправною бездіяльності, допущеної суб`єктом владних повноважень на виконання рішення суду, у справі за позовом ОСОБА_1 до Ватутінської міської ради про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

19.08.2021 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшла заява ОСОБА_1 (далі заявник) у порядку ст.383 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) (отримана суддею 13.09.2021), в якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність Ватутінської міської ради щодо виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 03.06.2021 у справі №580/1793/21, яке набрало законної сили 06.07.2021 в частині розгляду заяви ОСОБА_1 від 19.10.2020 (вх. від 19.10.2020 №144-к/02-19) з усіма доданими документами про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства та прийняття рішення за наслідками розгляду заяви з урахуванням висновків суду у цій справі;

- постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

Заява мотивована тим, що відповідач всупереч вказаному рішенню, що набрало законної сили, та висновків суду протиправно не прийняв рішення за наслідками розгляду заяви про надання дозволу на розробку проекту землеустрою.

На підставі ч.5 ст.383 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у разі відповідності заяви вимогам, зазначеним у цій статті, вона підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду. Тому суд вирішив здійснити розгляд заяви у письмовому провадженні.

Розглянувши заяву та оцінивши її доводи, суд встановив таке.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 03.06.2021 у справі №580/1793/21, яке набрало законної сили 06.07.2021, позов ОСОБА_1 задоволено повністю.

Визнано протиправним і скасовано рішення Чичиркозівської сільської ради від 20.10.2020 №48-45/7 щодо відмови у наданні ОСОБА_1 дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки комунальної власності, орієнтовною площею 2,0га, для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту с. Чичиркозівка.

Зобов`язано Ватутінську міську раду Черкаської області (20250, Черкаська обл., м.Ватутіне, вул. Дружби, буд.8, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) від 19.10.2020 (вх. від 19.10.2020 №144-к/02-19) з усіма доданими документами про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства та прийняти рішення за наслідками розгляду заяви з урахуванням висновків суду у цій справі.

На виконання цього рішення суду за результатами голосування на засіданні Ватутінської міської ради 30.07.2021 стосовно питання «Про надання ОСОБА_1 дозволу на проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки» рішення не прийняте.

Результати голосування за вказане питання: «за» - 7 ос., «проти» - 0 ос., «утримались» - 12 ос.

Не погоджуючись із такою бездіяльністю, позивач звернулась в суд із заявою щодо визнання її протиправною.

Для вирішення заяви суд врахував, що вказане питання врегульовано нормами ст.383 КАС України.

Відповідно до ч.1 загаданої норми особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Таким чином, правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого унормований в тому числі і приписами статті 383 КАС України, підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду, що порушує законні права та інтереси позивача. Застосування судом до суб`єкта владних повноважень приписів статей 383 КАС України можливе лише у разі встановлення факту протиправного невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи-позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами.

На підставі ст.129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно зі ст.14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело прав.

Положеннями частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.

Європейський суд з прав людини у справі «Горнсбі проти Греції» наголосив, що, відповідно до усталеного прецедентного права, пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.

Отже, для цілей статті 6 Конвенції стадія виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду».

З аналізу рішень Європейського суду з прав людини (остаточні рішення у справах «Алпатов та інші проти України», «Робота та інші проти України», «Варава та інші проти України», «ПМП «Фея» та інші проти України»), якими було встановлено порушення п. 1 ст. 6, ст. 13 Конвенції та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, вбачається однозначна позиція про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з нормою статті 129-1 Конституції України.

Конституційний Суд України у абз.3 резолютивної частини рішення від 13.12.2012 №18-рп/2012 вказав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Обов`язковою складовою судового процесу є фактичне втілення судових присуджень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.

Таким чином, судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок.

Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

Як вбачається зі змісту резолютивної частини рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 03.06.2021 у справі №580/1793/21, яке набрало законної сили 06.07.2021, зобов`язано Ватутінську міську раду Черкаської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 19.10.2020 (вх. від 19.10.2020 №144-к/02-19) з усіма доданими документами про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства та прийняти рішення за наслідками розгляду заяви з урахуванням висновків суду у цій справі.

Суд врахував, що за результатами голосування на засіданні Ватутінської міської ради 30.07.2021 стосовно питання «Про надання ОСОБА_1 дозволу на проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки» рішення не прийняте. Результати голосування за вказане питання: «за» - 7 ос., «проти» - 0 ос., «утримались» - 12 ос.

Оцінюючи доводи заявника про допущення відповідачем бездіяльності, суд врахував таке.

Абз.2 ч.1 ст.123 ЗК України передбачено, що рішення про надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Згідно з ч.6 ст.118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

У частині 7 ст. 118 ЗК України наведено два альтернативні варіанти правомірної поведінки органу, у разі звернення до нього особи з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою:

а) надати дозвіл;

б) надати мотивовану відмову у наданні дозволу.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. (абзац 1 ч.7 ст.118 ЗК України).

З цього приводу суд врахував, що відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.10 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні від 21.05.1997 року №280/97-ВР (далі Закон №280/97-ВР) сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Пунктом 34 ч.1 ст.26 Закону №280/97-ВР передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання, як вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Відповідно до частин 1, 2 статті 59 Закону № 280/97-ВР рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

Як зазначалось вище, абзац 1 ч.7 ст.118 ЗК України встановлено місячний строк розгляду клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою та прийняття відповідного рішення.

Відповідно до ч.5 ст.46 Закону №280/97-ВР сесія ради скликається в міру необхідності, але не менше одного разу на квартал, а з питань відведення земельних ділянок та надання документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності - не рідше ніж один раз на місяць.

Згідно з висновком Верховного Суду у постанові від 17 грудня 2018 року у справі №509/4156/15-а, який обов`язковий для врахування судами нижчих інстанцій відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, чинним законодавством України не передбачено право суб`єкта владних повноважень змінювати встановлений законом режим (періодичність) проведення сесій рад не менше одного разу на місяць у випадку надходження на розгляд до ради документів з питань відведення земельних ділянок (зокрема, клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, проекту землеустрою на погодження або затвердження тощо). Строк розгляду клопотання є строком виконання органом місцевого самоврядування своїх повноважень (компетенції). Цей строк разом з іншими елементами (складовими) утворюють структуру повноважень суб`єкта владних повноважень. Недотримання строку виконання обов`язку є свідченням порушення реалізації повноважень.

Також згідно з правовою позицією у рішенні Верховного Суду від 11.04.2018 у справі 806/2208/17 відсутність належним чином оформленого рішення відповідача про надання дозволу або про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки після спливу встановленого законом місячного строку розгляду клопотання особи, не зважаючи на надсилання заявнику листів про розгляд клопотання, свідчить про те, що орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен ухвалити за законом.

Отже, у спірних обставинах відповідач протиправно допустив бездіяльність, оскільки всупереч наведеним нормам та резолютивній частині рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 03.06.2021 у справі №580/1793/21, яке набрало законної сили 06.07.2021, не прийняв у встановлений законом строк рішення за наслідками розгляду заяви позивача від 19.10.2020 (вх. від 19.10.2020 №144-к/02-19) про надання дозволу на розробку проекту землеустрою.

Тому відповідні доводи позивача суд вважає обґрунтованими.

Таким чином, з огляду на правовий статус Ватутінської міської ради, як суб`єкта владних повноважень по відношенню до позивача, як громадянина України, який за наслідками судового захисту вправі очікувати на своєчасне та у повному обсязі поновлення порушених прав з боку державних органів, суд дійшов висновку, що відповідач всупереч рішенню суду, яке набрало законної сили, допустив бездіяльність, не прийнявши рішення за наслідками розгляду вищевказаного питання.

Таким чином, суд дійшов висновку про допущення Ватутінською міською радою бездіяльності щодо виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 03.06.2021 у справі №580/1793/21.

Згідно з ч.6 ст.383 КАС України за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Ч.1 ст.249 КАС України визначено, що суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

Відповідно до ч.5 ст.249 КАС України з метою забезпечення виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, суд встановлює у ній строк для надання відповіді залежно від змісту вказівок та терміну, необхідного для їх виконання.

Тому наявні підстави направити Ватутінській міській раді окрему ухвалу для вжиття заходів щодо усунення вищевказаних порушень.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заява позивача щодо визнання протиправною бездіяльності, допущеної суб`єктом владних повноважень на виконання рішення суду, підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.132-142, 252, 241-246, 255, 295, 383, 371 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Ватутінської міської ради щодо виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 03.06.2021 у справі №580/1793/21, яке набрало законної сили 06.07.2021, в частині неприйняття рішення за наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 від 19.10.2020 (вх. від 19.10.2020 №144-к/02-19) з усіма доданими документами про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства.

Направити Ватутінській міській раді Черкаської області (20250, Черкаська обл., м.Ватутіне, вул. Дружби, буд.8, ) окрему ухвалу для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону, з виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 03.06.2021 у справі №580/1793/21.

Зобов`язати Ватутінську міську раду Черкаської області повідомити Черкаський окружний адміністративний суд про результати вжитих заходів протягом одного місяця після надходження даної ухвали.

2. Копію ухвали направити учасникам справи.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 15 днів з моменту її складення до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції.

Суддя О.А. Рідзель