Справа № 128/1390/21
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2021-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 128/1390/21

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Карпінська Ю.Ф.

Суддя-доповідач - Смілянець Е. С.

27 вересня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Сапальової Т.В. Капустинського М.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 15 липня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Хмельницькій області про скасування постанови серії ЕАН № 4136476 по справі про адміністративне правопорушення від 29.04.2021,

В С Т А Н О В И В :

19.05.2021 позивач, ОСОБА_1 , звернувся в суд з позовом до Управління патрульної поліції в Хмельницькій області, про скасування постанови серії ЕАН № 4136476 по справі про адміністративне правопорушення від 29.04.2021, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.; закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Вінницький районний суд Вінницької області ухвалою від 15.07.2021 позов залишив без розгляду. Судове рішення мотивоване тим, що адміністративний позов ОСОБА_1 подано поза межами строку звернення до суду за захистом свого порушеного права і при цьому будь-яких доказів щодо поважності причин пропуску цього строку, які об`єктивно та істотно перешкоджали зверненню до суду, і не залежали від волевиявлення позивача, матеріали справи не містять.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що суд встановивши, що позовну заяву було подано із пропуском визначених законодавством строків, не надав позивачу можливості подати заяву з обґрунтуванням поважності пропуску такого строку або надати інші докази поважності таких причин.

Відповідач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу відповідно до ст. 304 КАС України.

Протокольною ухвалою суду від 23.09.2021, із занесенням до журналу судового засідання, суд вирішив перейти до розгляду справи в порядку письмового провадження..

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, які прибули в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ухвалою судді Вінницького районного суду Вінницької області від 20.05.2021 позовну заяву позивача було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

02.06.2021 на виконання вимог ухвали судді Вінницького районного суду Вінницької області від 20.05.2021 позивачем ОСОБА_1 була подана уточнена позовна заява. Зі змісту вказаної заяви встановлено, що позивач більше не ставить вимогу про поновлення пропущеного строку, зазначаючи, що останній день на оскарження постанови припав на святковий день 09 травня 2021 року, тому даний позов був поданий в перший робочий день 11 травня 2021 року.

Ухвалою судді Вінницького районного суду Вінницької області від 22.06.2021 відкрито провадження у даній справі та призначено судовий розгляд в порядку спрощеного позовного провадження.

06.07.2021 на адресу Вінницького районного суду Вінницької області від представника Управління патрульної поліції Хмельницької області Департаменту патрульної поліції надійшов відзив на позовну заяву, який мотивований тим, що під час несення служби у місті Хмельницькому по вул. Вінницьке шосе, 6/1 29.04.2021 екіпажем «Сапфір-512» за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 (серійний номер ТС000682) було виявлено порушення ПДР України водієм транспортного засобу «Toyota Land Cruiser» д.н.з. НОМЕР_1 , який рухався зі швидкістю 74 км/год при дозволеній швидкості 50 км/год, внаслідок чого було прийнято рішення про складення постанови про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Також зазначено, що позивач в своєму позові зазначає, що працівниками поліції йому не було надано жодного дозвільного документа на роботу лазерного вимірювача, хоча водій жодного разу не заявляв клопотання про ознайомлення з дозвільною документацією на прилад.

Крім того, лазерний вимірювач TruCam LTI 20/20 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29 серпня 2012 року № UA-MI/1-2903-2012. Посилання позивача на те, що використання приладу TruCam в ручному режимі суперечить чинному законодавству, оскільки техніка має бути лише стаціонарно вмонтована, спростовується інформацією ДП «Укрметртестстандарт», відповідно до якої лазерний вимірювач TruCam відноситься до ручних вимірювачів швидкості, тобто створений для утримування в руках під час вимірювань. Також позивач зазначає, що бажав скористатись правовою допомогою, в чому йому було відмовлено, проте матеріалами справи підтверджується, що позивача попередньо проінформовано щодо факту, який ставиться йому у вину, надано достатньо часу для підготовки свого захисту, надано можливість висловити свою думку та отримати правову допомогу в телефонному режимі.

Крім того, 06.07.2021 представник Управління патрульної поліції Хмельницької області Департаменту патрульної поліції подав клопотання про залишення адміністративного позову без розгляду, оскільки позивач звернувся до суду з пропущенням строку оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, оскільки постановою серії ЕАН № 4136476 у справі про адміністративне правопорушення від 29 квітня 2021 року до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу за порушення ПДР України. Вказану постанову ОСОБА_1 відмовився отримувати на місці, що підтверджується записом інспектора у п. 10 вказаної постанови та відео фіксацією підтвердження такої відмови. Відтак строк звернення до суду є пропущеним не з поважних причин, оскільки такі причини залежали від позивача, який мав можливість не допустити пропущення строку. Інспектором було вжито всіх можливих заходів щодо повідомлення та вручення позивачу копії оскаржуваної постанови, а отже днем вручення постанови ЕАН № 4136476 слід вважати 29 квітня 2021 року. Відмова позивача від отримання постанови не може вважатися поважними причинами пропуску строку оскарження, а отже звернення позивача з позовом до суду 19 травня 2021 року є з пропущенням строку. Також позивач не був позбавлений можливості отримати постанову по справі, яка стосується його інтересів, проте таким правом не скористався, та згодом особисто отримав її через засоби поштового зв`язку через п`ять днів.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Критерії, за якими адміністративний суд перевіряє рішення суб`єктів владних повноважень, визначені у ч. 2 ст. 2 КАС України.

Згідно частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того, ст. 2 та ч. 4 ст. 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному КАС України з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Приписами ч. 2 ст. 286 КАС України визначено, що позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Відповідно до ст. 289 КУпАП, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Тобто, чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Отже, строк звернення до адміністративного суду це проміжок часу після виникнення спору у публічно правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із її заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Встановлення законом процесуальних строків передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного процесу та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

При цьому, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином. Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом. В свою чергу, поважною може бути визнано причину, яка носить об`єктивний характер, та з обставин незалежних від позивача унеможливила звернення до суду з адміністративним позовом.

Відповідно до ч. 3 ст. 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Також, частиною четвертою статті 123 КАС України визначено, що якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Як встановлено судом першої інстанції, підставою для звернення позивача до суду із позовом, слугувала незгода із діями інспектора поліції, які виразились у складанні постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення та накладення адміністративного стягнення.

Також, з відеозапису наданого відповідачем, встановлено, що про порушення свого права позивач фактично дізнався 29.04.2021 після оголошення йому інспектором поліції оскаржуваної постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності, від підписання та отримання якої він відмовився.

При цьому, позивач в своєму первісному позові посилається на те, що строк оскарження постанови пропущений ним з поважної причини, так як копію постанови він отримав 08.05.2021. Однак, таке твердження спростовується наданими відповідачем доказами, з яких ввстановлено, що після винесення постанови про накладення адміністративного стягнення відповідачем вищевказану постанову було направлено на адресу позивача, а саме: АДРЕСА_1 , яку останній отримав 04.05.2021 (трекінг відправлень).

Разом з тим, в своїй уточненій позовній заяві позивач зазначає, що ним не пропущено строк звернення до суду, оскільки останній день строку на оскарження постанови від 29.04.2021 припав на святковий день 09 травня 2021 року, а даний позов було подано в перший після цього робочий день 11 травня 2021 року.

Однак, судом установлено, що позов ОСОБА_1 надійшов до Вінницького районного суду Вінницької області поштовим зв`язком 19.05.2021, а згідно з трекінгом поштових відправлень за номером відправлення 799, що наявний на поштовому конверті, в якому надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 , дане поштове відправлення було прийняте у поштовому відділенні смт. Тиврів - 18.05.2021, а не 11.05.2021, як стверджує позивач.

Тобто, як вірно зазначено судом першої інстанції, позивачем ОСОБА_1 було пропущено строк звернення до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у Хмельницькій області про скасування постанови серії ЕАН № 4136476 по справі про адміністративне правопорушення від 29.04.2021.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що фактично позивач дізнався про існування оскаржуваної постанови ще 29.04.2021 та, відповідно, він не був позбавлений можливості звернутися з відповідним позовом до суду в межах строку, встановленого ст. 286 КАС України.

Слід зазначити, що відмова від підпису в постанові та від отримання її копії не може впливати на 10-ти денний строк подачі позовної заяви. Аналогічна правова позиція стосовно обрахунку строків, встановлених для звернення до суду за захистом прав у справах про адміністративні правопорушення, висловлена Верховним Судом у постанові від 18.01.2019 у справі № 576/1434/17.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає законним та обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що адміністративний позов ОСОБА_1 подано поза межами строку звернення до суду за захистом свого порушеного права і при цьому будь-яких доказів щодо поважності причин пропуску цього строку, які об`єктивно та істотно перешкоджали зверненню до суду, і не залежали від волевиявлення позивача, матеріали справи не містять.

Колегія суддів наголошує, що поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Натомість, обставини, з якими апелянт пов`язує поважність причин пропуску строків звернення, повинні бути доведеними та підтвердженими належними доказами, і дійсно підтверджувати неможливість звернення до суду у встановлений законодавством строк.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі Станков проти Болгарії від 12 липня 2007 року).

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 15 липня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Сапальова Т.В. Капустинський М.М.