Справа № 457/1118/21
Суддя: Марчук В. І.
Дата ухвалення: 2021-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 457/1118/21
провадження №2-а/457/20/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2021 року м. Трускавець

Трускавецький міський суд Львівської області

в складі головуючого-судді Марчука В.І.,

секретар судового засідання Мазурик В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Бориславського ВП Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Бориславського ВП Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. Позов мотивований тим, що 20.08.2021 року відносно ОСОБА_1 , поліцейським Бориславського ВП Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення, серія ЕАО № 4665967, про визнання його винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП і накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу на суму 510 грн. відповідно до якої, ОСОБА_1 , 20.08.2021 року о 23 год. 40 хв. в м. Борислав керуючи т/з не був пристебнутим ременем пасивної безпеки, чим порушив ПДР України. Звинесеною постановою він не погоджується, вважає, що вона винесена необ`єктивно, не з`ясувавши всіх обставин справи, без врахувань його пояснень, з абсолютним недотриманням процедури розгляду постанови, а тому має бути скасована. Просить скасувати постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Крім того, позивачем в позоній заяві вказано, що дане адміністративне правопорушення було ним вчинено 20.08.2021 року о 23 год. 40 хв., проте даний факт не може мати підтвердження, оскільки в такий час він знаходився вдома в м. Трускавець.

Проте 20.08.2021 року приблизно о 20 год. 00 хв., він дійсно був зупинений працівниками Бориславського ВП Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області. Після даної зупинки до нього підійшов поліцейський та попросив пред`явити посвідчення водія та технічний паспорт на автомобіль, не пояснивши причини зупинки. На його запитання про причину зупинки поліцейський тільки відповів, що зупинив на підставі ст. 35. Ним було пред`явлено посвідчення водія, для встановлення його особи, але оскільки поліцейським не було вказано про причину зупинки та не надано жодних доказів будь якого порушення правил дорожнього руху він дальше продовжив рух та поїхав до місця свого проживання в м. Трускавець. Більше жодних дій з боку працівників поліції не було вчинено.

Представник відповідача не надав до суду відзив на позовну заяву, а також не надав жодних матеріалів фото- чи відео зйомки вчиненого правопорушення або інших доказів, якими суб`єкт владних повноважень обґрунтовує правомірність прийнятого рішення.

У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувається за відсутності учасників справи, на підставі ч. 4ст. 229 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Згідно з постановою серії ЕАО № 4665967 від 20 серпня 2021 року, винесеної поліцейським ВП № 1(м. Борислав) на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді 510 гривень штрафу, за вчинення правопорушення, передбаченогоч. 5 ст. 121 КУпАП. Правопорушення полягало в тому, що 20.08.2021 року о 23 год. 40 хв. в м. Борислав керуючи т/з не був пристебнутим ременем пасивної безпеки, чим порушив ПДР України.

Частиною 5 ст. 121 КУпАП передбачена відповідальність, за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та об`єктивне встановлення обставин справи, вирішення її у точній відповідності до закону.

Відповідно до закріпленого в ст.62 Конституції України принципу особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість; обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У справі «Барбера, Мессеге і Жабардо проти Іспанії» Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 06 грудня 1988 року зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви» від 24 листопада 2000 року).

Також Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 07 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

В рекомендації № R (91)1 Комітету Ради Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав-членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

Отже, суд вважає, що зазначені принципи і положення Закону при винесенні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем не були дотримані, оскільки жодні докази вини позивача в матеріалах справи відсутні

Крім того, згідно з вимогами ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Візуальне спостереження за дотриманням правил дрожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно дост. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

З наведених обставин суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП не доведена, прийняте рішення про притягнення його до адміністративної відповідальності є необґрунтованим та передчасним, за відсутності достатніх даних про вчинення правопорушення, тому постанову ЕАО № 4665967 від 20 серпня 2021 року слід скасувати.

Керуючись статтями 2,77, 205, 241-246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, статтями 251, 288, 289, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,-

у х в а л и в:

Позов задоволити.

Постанову серії ЕАО № 4665967 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 20.08.2021 року, винесену щодо ОСОБА_1 - скасувати.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду або в порядку, передбаченому ст.ст. 288, 297 КАС України.

Суддя: В. І. Марчук