Справа № 160/1992/21
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2021-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2021 року Справа № 160/1992/21

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Конєвої С.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Г.Р.П. АСМУ" до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

10.02.2021р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Г.Р.П. АСМУ" звернулось з адміністративним позовом до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області та, з урахуванням виправленої позовної заяви від 12.03.2021р. та заяви про зміну підстав позову від 16.08.2021р., просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не складання подання на повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів коштів, стягнутих з позивача в розмірі 142875,91 грн. на виконання постанови відповідача про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ДН2871/І856/АВ/ТД-ФС/571 від 25.11.2019р.;

- зобов`язати відповідача скласти подання на повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів коштів, стягнутих з позивача в розмірі 142875,91 грн. на виконання постанови відповідача про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ДН2871/І856/АВ/ТД-ФС/571 від 25.11.2019р.;

- витрати по справі віднести на відповідача.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 25.11.2019р. відповідачем була винесена постанова про накладення на позивача штрафу №ДН2871/І856/АВ/ТД-ФС/571 у розмірі 250380,00 грн., яка була передана на примусове виконання Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). 06.02.2020р. державним виконавцем, при примусовому виконанні постанови №ДН2871/І856/АВ/ТД-ФС/571 від 25.11.2019р., було винесено постанову про арешт коштів боржника, на підставі якої з поточного рахунку товариства було стягнуто грошову суму у розмірі 184605,91 грн. рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.06.2020р. у справі №160/1955/20 постанова Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області №ДН2871/І856/АВ/ТД-ФС/571 від 25.11.2019р. була визнана протиправною та скасована, у зв`язку з чим позивач звернувся до відповідача із заявою №26 від 18.01.2021р., у якій просив підготувати та надати подання (висновок) до Державної казначейської служби України про повернення на користь ТОВ «Г.Р.П. АСМУ» безпідставно стягнутої суми штрафу у розмірі 184605,91 грн., проте відповіді не отримав. В подальшому, постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 27.05.2021р. у справі №160/1955/20 було частково задоволено апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області, рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.06.2020р. скасовано та прийнято нове, яким позовні вимоги ТОВ «Г.Р.П. АСМУ» задоволено частково, а саме: визнано протиправною та скасовано постанову Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про накладення штрафу №ДН2871/І856/АВ/ТД-ФС/571 від 25.11.2019р. в частині 208650,00 грн. За викладеного, позивач зазначає, що сума, правомірно стягнутого відповідачем з позивача, складає 41730,00 грн., у зв`язку з чим розмір зайво сплаченої суми штрафу складає 142875,91 грн., яка і підлягає стягненню на користь позивача. У відповіді на відзив від 20.04.2021р. позивач посилається на тіж самі обставини. Окрім того, 13.09.2021р. від позивача надійшла заява про розподіл судових витрат у цій справі, в якій просить вирішити питання про розподіл витрат позивача на професійну правничу допомогу та стягнути з відповідача зазначені витрати у розмірі 5000 гривень (а.с.59,75-76,86-87).

Ухвалою суду від 17.03.2021р. було відкрито провадження у даній справі, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами відповідно до вимог ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України та зобов`язано відповідача надати відзив на позов та докази в обґрунтування відзиву з дотриманням вимог ст.ст. 162, 261 Кодексу адміністративного судочинства України та виходячи з вимог ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України (а.с.49).

19.04.2021р., на виконання вищевказаної ухвали суду, відповідач подав до канцелярії суду письмовий відзив на позов, у якому просив в задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі посилаючись на те, що рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.06.2020р. у справі №160/1955/20 щодо визнання незаконною та скасування постанови №ДН2871/І856/АВ/ТД-ФС/571 від 25.11.2019р. не набрало чинності, а отже відсутні підстави для задоволення позовних вимог позивача щодо складання відповідачем подання про повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету коштів, стягнутих з нього у розмірі 184605,91 грн. на виконання постанови про накладення штрафу №ДН2871/І856/АВ/ТД-ФС/571 від 25.11.2019р. (а.с.54-56).

Ухвалою суду від 22.04.2021р. провадження у цій справі було зупинено на підставі п.3 ч.1 ст.236 Кодексу адміністративного судочинства України до розгляду Третім апеляційним адміністративним судом справи №160/1955/20 (а.с.67-68).

Ухвалою суду від 01.09.2021 року було поновлено провадження у даній справі, у зв`язку з тим, що Третім апеляційним адміністративним судом було розглянуто справу №160/1955/20 (а.с.83).

Згідно ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

У відповідності до вимог ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Отже, рішення у даній адміністративній справі приймається 24.09.2021р. у межах строку, встановленого ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі розгляду адміністративної справи за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Із наявних в матеріалах справи документів судом встановлені наступні обставини у даній справі.

25.11.2019р. Головним управління Держпраці у Дніпропетровській області була винесена постанова про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ДН2871/І856/АВ/ТД-ФС/571, якою на ТОВ «Г.Р.П. АСМУ» накладено штраф у розмірі 250380,00 грн., що підтверджується змістом копії наведеної постанови (а.с.4-8).

Постановою державного виконавця Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 30.01.2020р. було відкрито виконавче провадження ВП №61110582 по примусовому виконання постанови Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області №ДН2871/І856/АВ/ТД-ФС/571 від 25.11.2019р. (а.с.9).

06.02.2020р. державним виконавцем, при примусовому виконанні постанови №ДН2871/І856/АВ/ТД-ФС/571 від 25.11.2019р., було винесено постанову про арешт коштів боржника (а.с.10).

13.02.2020р. на підставі наведеної постанови від 06.02.2020р. з поточного рахунку ТОВ «Г.Р.П. АСМУ» було стягнуто грошову суму у розмірі 184605,91 грн. (а.с.11).

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.06.2020р. у справі №160/1955/20 було задоволено адміністративний позов ТОВ «Г.Р.П. АСМУ», визнано протиправною та скасовано постанову Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про накладення штрафу уповноваженими особами №ДН2871/І856/АВ/ТД-ФС/571 від 25.11.2019р., якою на ТОВ «Г.Р.П. АСМУ» накладено штраф у розмірі 250380,00 грн. (а.с.12-17).

ТОВ «Г.Р.П. АСМУ» звернулось до відповідача із заявою №26 від 18.01.2021р., у якій просило підготувати та надати подання (висновок) до Державної казначейської служби України про повернення на користь ТОВ «Г.Р.П. АСМУ» безпідставно стягнутої суми штрафу у розмірі 184605,91 грн., що підтверджується змістом копії відповідно заяви (а.с.18-19).

Доказів надання відповіді на наведену заяву матеріали справи не містять.

В подальшому, постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 27.05.2021р. у справі №160/1955/20 було частково задоволено апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області, рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.06.2020р. скасовано та прийнято нове, яким позовні вимоги ТОВ «Г.Р.П. АСМУ» задоволено частково, а саме: визнано протиправною та скасовано постанову Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про накладення штрафу №ДН2871/І856/АВ/ТД-ФС/571 від 25.11.2019р. у частині 208650,00 грн. (а.с.72-74).

Вказаний спір виник у зв`язку із незгодою позивача з бездіяльністю відповідача щодо не складання подання на повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів коштів, стягнутих з позивача в розмірі 142875,91 грн. на виконання постанови відповідача про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ДН2871/І856/АВ/ТД-ФС/571 від 25.11.2019р., у зв`язку з чим позивач просить захистити його порушені права шляхом визнання такої бездіяльності протиправною та зобов`язання відповідача скласти подання на повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів коштів, стягнутих з позивача в розмірі 142875,91 грн. на виконання постанови відповідача про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ДН2871/І856/АВ/ТД-ФС/571 від 25.11.2019р.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача повністю, виходячи з наступного.

Процедура повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії, визначена Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 3 вересня 2013 року № 787 (далі Порядок №787).

Пунктом 5 Порядку №787 передбачено, що повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету або на єдиний рахунок (у разі його використання) податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів, перерахування між видами доходів і бюджетів коштів, помилково та/або надміру зарахованих до відповідних бюджетів через єдиний рахунок, здійснюється за поданням (висновком, повідомленням) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за судовим рішенням, яке набрало законної сили.

У разі повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів (крім зборів та платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи Державної податкової служби України (далі - органи ДПС) та органи Державної митної служби України (далі - органи Держмитслужби)) подання подається до відповідного головного управління Казначейства, Казначейства за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку.

Подання подається платником разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ, або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету.

Заява про повернення коштів з бюджету складається платником у довільній формі з обов`язковим зазначенням такої інформації: причина повернення коштів з бюджету, найменування платника (суб`єкта господарювання), код за ЄДРПОУ (для юридичної особи) або прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи, реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) або серія (за наявності) та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та мають відмітку у паспорті), місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи та номер контактного телефону, сума платежу, що підлягає поверненню, спосіб перерахування коштів з бюджету - у безготівковій формі із зазначенням реквізитів рахунку одержувача коштів чи у готівковій формі.

Відповідно до підпункту 2 пункту 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2015 року №215, казначейство відповідно до покладених на нього завдань та в установленому законодавством порядку забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунка, відкритого у Національному банку, зокрема, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету.

З аналізу наведених норм вбачається, що повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету або на єдиний рахунок (у разі його використання) податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів, перерахування між видами доходів і бюджетів коштів, помилково та/або надміру зарахованих до відповідних бюджетів через єдиний рахунок, здійснюється за поданням (висновком, повідомленням) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету.

Як встановлено судом із матеріалів справи, 25.11.2019р. Головним управління Держпраці у Дніпропетровській області була винесена постанова про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ДН2871/І856/АВ/ТД-ФС/571, якою на ТОВ «Г.Р.П. АСМУ» накладено штраф у розмірі 250380,00 грн. (а.с.4-8).

Постановою державного виконавця Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 30.01.2020р. було відкрито виконавче провадження ВП №61110582 по примусовому виконання постанови Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області №ДН2871/І856/АВ/ТД-ФС/571 від 25.11.2019р. (а.с.9).

06.02.2020р. державним виконавцем, при примусовому виконанні постанови №ДН2871/І856/АВ/ТД-ФС/571 від 25.11.2019р., було винесено постанову про арешт коштів боржника (а.с.10), на підставі якої 13.02.2020р. з поточного рахунку ТОВ «Г.Р.П. АСМУ» було стягнуто грошову суму у розмірі 184605,91 грн. (а.с.11).

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.06.2020р. у справі №160/1955/20 було задоволено адміністративний позов ТОВ «Г.Р.П. АСМУ», визнано протиправною та скасовано постанову Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про накладення штрафу уповноваженими особами №ДН2871/І856/АВ/ТД-ФС/571 від 25.11.2019р., якою на ТОВ «Г.Р.П. АСМУ» накладено штраф у розмірі 250380,00 грн. (а.с.12-17).

В подальшому, постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 27.05.2021р. у справі №160/1955/20 було частково задоволено апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області, рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.06.2020р. скасовано та прийнято нове, яким позовні вимоги ТОВ «Г.Р.П. АСМУ» задоволено частково, а саме: визнано протиправною та скасовано постанову Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про накладення штрафу №ДН2871/І856/АВ/ТД-ФС/571 від 25.11.2019р. у частині 208650,00 грн. (а.с.72-74).

Тобто, за наслідками судового оскарження постанови Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області №ДН2871/І856/АВ/ТД-ФС/571 від 25.11.2019р. було встановлено правомірність застосування відповідачем до позивача штрафу лише у розмірі 41730,00 грн. (250380,00 грн. 208650,00 грн.).

Таким чином, при примусовому виконанні постанови Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області №ДН2871/І856/АВ/ТД-ФС/571 від 25.11.2019р., з ТОВ «Г.Р.П. АСМУ» було безпідставно стягнуто суму штрафу у розмірі 142875,91 грн. (184605,91 грн. 41730,00 грн.).

З аналізу вищенаведених норми законодавства разом із наявними в матеріалах справи доказами у їх сукупності, суд приходить до висновку, що бездіяльність відповідача щодо не складання подання на повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів коштів, стягнутих з позивача в розмірі 142875,91 грн. на виконання постанови відповідача про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ДН2871/І856/АВ/ТД-ФС/571 від 25.11.2019р., є протиправною.

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частина 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Проте, відповідачем не було надано суду жодних належних і допустимих доказів, які б свідчили про правомірність бездіяльності відповідача щодо не складання подання на повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів коштів, стягнутих з позивача в розмірі 142875,91 грн. на виконання постанови відповідача про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ДН2871/І856/АВ/ТД-ФС/571 від 25.11.2019р., з урахуванням норм вищенаведеного пенсійного законодавства та обставин справи, встановлених судом, які не спростовані відповідачем жодними належними та допустимими доказами.

Відповідно до ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням вимог ч. 2 ст. 2 вказаного Кодексу, перевіривши правомірність бездіяльності відповідача щодо не складання подання на повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів коштів, стягнутих з позивача в розмірі 142875,91 грн. на виконання постанови відповідача про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ДН2871/І856/АВ/ТД-ФС/571 від 25.11.2019р., суд приходить до висновку, що відповідач, допустивши наведену бездіяльність діяв не у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, не обґрунтовано та без врахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Отже, судом встановлено порушення такою бездіяльністю відповідача прав та інтересів позивача, що підлягають судовому захисту шляхом визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо не складання подання на повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів коштів, стягнутих з позивача в розмірі 142875,91 грн. на виконання постанови відповідача про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ДН2871/І856/АВ/ТД-ФС/571 від 25.11.2019р., у зв`язку з чим позовні вимоги позивача у наведеній частині підлягають задоволенню.

Також підлягають і задоволенню похідні позовні вимоги позивача про зобов`язання відповідача скласти подання на повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів коштів, стягнутих з позивача в розмірі 142875,91 грн. на виконання постанови відповідача про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ДН2871/І856/АВ/ТД-ФС/571 від 25.11.2019р., з урахуванням того, що судом встановлено протиправність бездіяльності відповідача щодо не складання наведеного подання, та належним і ефективним способом захисту порушеного права позивача є саме зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, направлені на усунення порушеного права позивача виходячи із наданих повноважень адміністративного суду, встановлених ст.245 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, за приписами ст.245 вказаного Кодексу, встановлено, що у разі задоволення позову, суд може прийняти постанову про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії.

Окрім того, і за приписами ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, дає найбільший ефект.

Відтак, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права та відповідати наявним обставинам.

Також слід зазначити, що за приписами ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Так, Європейський Суд з прав людини у рішенні від 13.01.2011р. (остаточне) по справі Чуйкіна проти України констатував: 50. Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює право на суд, в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів ( див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі Голдер проти Сполученого Королівства (Golder v. The United Kingdom),п.п.28-36, Series A №18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє всіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати вирішення спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені.

Таким чином, з урахуванням наведеної правової позиції, суд приходить до висновку, що задоволення позовних вимог позивача про зобов`язання відповідача скласти подання на повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів коштів, стягнутих з позивача в розмірі 142875,91 грн. на виконання постанови відповідача про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ДН2871/І856/АВ/ТД-ФС/571 від 25.11.2019р., є дотриманням судом гарантій того, що спір між сторонами буде остаточно вирішений.

Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для задоволення позовних вимог позивача повністю.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ч.1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд виходить із того, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до вимог ч.1 ст.132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати : на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи - ч.3 ст.132 наведеного Кодексу.

За приписами ч.3, ч.4 та ч.5 ст.134 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розмір витрат на правничу допомогу адвоката, у тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значення справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом для справи.

Так, на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу, позивачем будо надано копії договору №4/ю-19 від 07.10.2019р. про надання правої допомоги, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Хандогою В.В. серія ДП №3570 від 15.12.2017р., ордер серії АЕ №1055005 від 08.02.2021р., копії додатку №2 від 05.02.2021р. до договору №4/ю-19 від 07.10.2019р., додатку №3 від 05.02.2021р. до договору №4/ю-19 від 07.10.2019р. (попередній розрахунок суми гонорару адвоката за надану правову допомогу) та рахунку №21/-5 від 06.09.2021р., згідно яких позивач поніс витрати на правничу допомогу, пов`язані із розглядом даної справи у сумі 5000,00 грн. (а.с.30-33,88-92).

Понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00грн. підтверджується копією платіжного доручення №392 від 06.09.2021р. (а.с.93).

За таких обставин, підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області на користь позивача судові витрати позивача по сплаті судового збору понесені позивачем згідно платіжного доручення №260 від 08.02.2021р. у розмірі 2270 грн. 00 коп. та витрати на професійну правничу допомогу понесені позивачем згідно платіжного доручення №392 від 06.09.2021р. у розмірі 5000 грн. (а.с.34,36,93).

Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Г.Р.П. АСМУ" до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області щодо не складання подання на повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів коштів, стягнутих з Товариства з обмеженою відповідальністю "Г.Р.П. АСМУ" в розмірі 142875,91 грн. на виконання постанови відповідача про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ДН2871/І856/АВ/ТД-ФС/571 від 25.11.2019р.

Зобов`язати Головне управління Держпраці у Дніпропетровській області (49107, м. Дніпро, вул. Казакова, буд. 1Д, ) скласти подання на повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів коштів, стягнутих з Товариства з обмеженою відповідальністю "Г.Р.П. АСМУ" (49005, м. Дніпро, узвіз Лоцманський, буд.12-а; ) в розмірі 142875,91 грн. на виконання постанови відповідача про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ДН2871/І856/АВ/ТД-ФС/571 від 25.11.2019р.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області (49107, м. Дніпро, вул. Казакова, буд. 1Д, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Г.Р.П. АСМУ" (49005, м. Дніпро, узвіз Лоцманський, буд.12-а; ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2270 грн. 00 коп. (дві тисячі двісті сімдесят грн. 00 коп.) та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн. 00 коп. (п`ять тисяч грн. 00 коп.).

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення відповідно до вимог статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України та у порядку, встановленому п.п.15.1 п.15 Розділу VІІ Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду набирає законної сили у строки, визначені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.О. Конєва