Справа № 160/12742/21
Суддя: Верба Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2021-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Верба І.О., розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Лаверна Смак» до Дніпровської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості, картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, -
1. 28.07.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю «Лаверна Смак» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Дніпровської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування:
- рішення Дніпровської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів від 11.02.2021 № UА110130/2021/000017/1;
3. Ухвалою від 02.08.2021 позовну заяву залишено без руху із наданням строку для усунення недоліків.
5. Ухвалою суду від 13.08.2021 прийнято позов до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, встановлено учасникам справи строки для надання заяв по суті спору, витребувано докази у відповідача.
6. 06.09.2021 відповідачем подано відзив на адміністративний позов з витребуваними доказами.
7. До митного органу надано документи, необхідні для митного оформлення товарів з визначенням його митної вартості за першим методом (за ціною контракту), що надійшли на митну територію України на підставі зовнішньоекономічного контракту, однак, Митниця, витребувавши у підприємства додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості, прийняла рішення про коригування митної вартості товарів за другорядним методом на підставі необґрунтованих та необ`єктивних зауважень. У зв`язку із чим, на думку позивача, наявні усі підстави для скасування спірного рішення.
8. Факт не зазначення позивачем у призначенні платежу платіжного доручення реквізитів рахунку-фактури на поставку конкретної партії товару не може бути підставою для неможливості визначення митної вартості, що декларується до митного оформлення, якщо такі відомості містяться у інших документах, які надані для митного оформлення вантажу.
9. Надані позивачем документи у своїй сукупності підтверджують заявлену митну вартість та її складові частини, не мають розбіжностей. З огляду на зазначене, у відповідача були відсутні підстави вимагати від позивача додаткові документи для підтвердження визначення митної вартості.
10. Саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.
11. Наявність в інформаційних базах даних митного органу інформації про те, що у попередні періоди аналогічні товари були розмитнені із зазначенням більшої митної вартості жодним чином не доводить неправильність її визначення позивачем, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку.
ІІІ. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА
12. Відповідач проти позову заперечив повністю, зазначивши, що автоматизованою системою аналізу та управління ризиками за митною декларацією були згенеровані наступні форми контролю: контроль правильності визначення митної вартості товару (105-2), витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів (106-2).
13. В результаті контролю посадовою особою відповідача встановлено, що документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості, містять розбіжності.
15. Пунктом 4.1, 4.2 контракту обумовлено, що передплата здійснюється на підставі рахунка-фактури постачальника, а також визначено, що при оформленні платіжного доручення зазначається дата/номер контракту та дата/номер рахунку-фактури, для уникнення помилок ідентифікації платежу. Отже, вищезазначені дані мають бути відображені у платіжному дорученні, однак, вони відсутні.
16. Таким чином, Декларантом не підтверджено документально факт здійснення оплати за оцінювану партію товару.
ІV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
17. ТОВ «Лаверна смак» (Україна, покупець) укладено договір № 121-Р/2020 від 07.10.2020 року із Республіканським унітарним підприємством «Науково-практичний центр Національної академії наук Білорусі з картоплярства і плодоовочівництва» (Республіка Білорусь, постачальник), за умовами якого постачальник зобов`язався поставити, а покупець прийняти та оплатити картоплю продовольчу згідно із рахунком - специфікацією, що є невід`ємною частиною договору.
18. Згідно з пунктом 2.1. договору кількість та ціна товару визначається у рахунку-специфікації або у рахунку, що є додатками до договору.
19. Пунктом 2.5. договору визначено, що орієнтовна сума договору складає 100000 дол. США.
20. Постачання товару здійснюється автотранспортом та за рахунок покупця протягом 10 днів після попередньої оплати. Умови поставки FCA а/г Самохваловічі. Відвантаження товару здійснюється зі складу постачальника за адресою Республіка Білорусь, Мінська область, Мінський район, агромістечко Самохваловічі, вулиця Ковалева, будинок 2а (пункт 3.1. договору).
21. Розрахунки здійснюються платіжним дорученням шляхом банківського переказу за 100% передоплатою за заявлений об`єм продукції на підставі рахунку-фактури постачальника.
24. 05.02.2021 між ТОВ «Лаверна смак» та індивідуальним підприємцем ОСОБА_1 (Республіка Білорусь) було укладено договір № 1.02 про надання транспортно-експедиційних послуг.
25. На виконання договору № 1.02 від 05.02.2021 ТОВ «Лаверна смак» надано заявку від 05.02.2021 на перевезення вантажу, відповідно до якої 08.02.2021 перевізник зобов`язаний надати під завантаження автомобіль рефрижератор, вантажопідйомністю 22 тон для завантаження товару картопля продовольча у кількості 21 тон, за адресою Республіка Білорусь, Мінська область, Мінський район, агромістечко Самохваловічі, вулиця Ковалева, будинок 2а (пункт 3.1. договору). Сума фрахту за перевезення складає 500 дол. США.
26. На виконання договору № 1.02 від 05.02.2021 сторони уклали рахунок-фактуру від 08.02.2021 № 7 на поставку «картоплі продовольчої сорт «Бриз», виробник РУП «Науково-практичний центр Національної академії Білорусі з картоплярства і плодоовочівництва», у кількості 21 тон за ціною 130 дол. США, загальна сума 2730 дол. США.
27. Продавцем, зокрема, складено (надано):
- товарна накладна від 08.02.2021 серії УХ № 1468950;
- акт завантаження транспортного засобу від 08.02.2021;
- довідку від 08.02.2021;
29. 11.02.2021 до митного поста «Слобожанський» Дніпровської митниці Держмитслужби ТОВ «Лаверна смак» була подана електронна митна декларація типу ІМ 40 ДЕ, якій присвоєно № UА110130/2021/003363 для митного оформлення товару «картопля продовольча, свіжа, урожай 2020 року 2100 кг, сорт «Бриз», без ГМО» загальною вартістю 2730 дол. США.
31. Згідно з графою 44 МД декларантом надані:
- 0271*: акт завантаження від 08.02.2021;
- 0325*: № 3 від 30.12.2020 (рахунок-проформа);
- 0380*: № 7 від 08.02.2021 (рахунок-фактура);
- 0730*: № 7 від 08.02.2021 (автотранспортна накладна);
- 0851*: № 05/011-21/003480-Bs від 08.02.2021 (фітосанітарний сертифікат);
- 0862*: № 7 від 08.02.2021 (декларація про походження);
- 3001*: платіжне доручення № 41 від 11.01.2021;
- 3004*: № 030 від 08.02.2021 (рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг);
- 3007*: довідка про транспортні витрати № 1 від 08.02.2021;
- 4103*: № 3 від 30.12.2020 (доповнення до контракту);
- m4103*: додаткова угода №1 від 29.12.2020;
- m4104*: № 121-Р/2020 від 07.10.2020 (контракт);
- 4301*: № 1.02 від 05.02.2021 (договір про перевезення);
- 5141*: № 430-03/110 від 08.02.2021 (заява декларанта);
- 5509*:№ 6567321 (інформація про позитивні результати контролю);
- 9000*: лист імпортера № 10/02-1 від 10.02.2021;
32. 11.02.2021 Дніпровською митницею Держмитслужби прийнято оскаржуване рішення № UA110130/2021/000017/1 про коригування митної вартості товарів, пред`явлених для митного оформлення, яким визначено митну вартість товару 1:
33. У графі 33 рішення про коригування митної вартості товарів наведено обґрунтування його прийняття, зокрема, за результатами перевірки документів та відомостей, доданих до митної декларації № UA110130/2021/003363 від 11.02.2021, з урахуванням положень статті 337 Кодексу, встановлено наступне:
- поставка товару здійснюється згідно контракту № 121-Р/2020 від 07.10.2020. В графі 70 «Призначення платежу» наданого платіжного доручення від 27.11.2020 № «Платіжне доручення» зазначено - оплата по контракту № 121-Р/2020 від 07.10.2020 за сумою 8190 дол. США, при цьому до митного контролю заявлено 2730 дол. США;
- вищезазначений контракт у пункті 2.5 містить інформацію, що орієнтовна вартість контракту становить 100000 дол. США;
- відповідно до пункту 7 висновків Постанови Пленуму ВАСУ від 13.03.2017 № 2 «Про Довідку щодо Узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Митного кодексу України в редакції від 13 березня 2012 року» платіжне доручення без вказівки у ньому на рахунок-фактуру (інвойс), на підставі яких здійснено платіж, не є доказом, достатнім для доведення митної вартості певної поставки товару;
- пунктами 4.1, 4.2 вищезазначеного контракту обумовлено, що передплата здійснюється на підставі рахунку-фактури постачальника, а також визначено, що при оформленні платіжного доручення зазначається дата/номер контракту та дата/номер рахунку-фактури, для уникнення помилок ідентифікації платежу;
- отже, вищезазначені дані мають бути відображені у платіжному документі, однак вони відсутні;
- згідно узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Митного кодексу України в редакції від 13.03.2012 платіжне доручення без вказівки у ньому на рахунок-фактуру (інвойс), на підставі яких здійснено платіж (у разі коли відповідно до умов відповідних зовнішньоекономічних договорів такий авансовий платіж мав здійснюватися лише після отримання декларантом рахунку-фактури (інвойсу), не є доказом, достатнім для доведення митної вартості певної поставки товару;
- таким чином, декларантом не підтверджено документально факт здійснення оплати за оцінювану партію товару.
- консультація проведена;
- листом декларанта № 11/02-2 від 11.02.2021 повідомлено про неможливість надати інші документи, окрім тих, які вже надано до митного органу протягом 10 днів;
- таким чином, враховуючи вищезазначені розбіжності та зауваження, митницею не може бути застосовано метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);
- в рамках проведення консультацій з метою обґрунтування вибору методу визначення митної вартості та за результатами розгляду наданих документів, здійснено контроль співставлення;
- у органу доходів і зборів відсутня інформація щодо вартості ідентичних та подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено за методом визначення митної вартості 2а) та 2б) згідно статей 59 і 60 Кодексу; методи на основі віднімання та додавання вартості (ст.62, ст.63 МКУ) неможливо застосувати у зв`язку із відсутністю об`єктивних, документально підтверджених даних, які піддаються обчисленню;
- до товару застосовано другорядний метод визначення митної вартості 2-r резервний метод та винесено відповідне рішення про коригування митної вартості товару;
- визначена митна вартість товарів ґрунтується на раніше визначеній митній вартості товару, що має схоже призначення, імпортованого за тих же умов поставки, у максимально наближений час х оцінюваним товаром, оформленого за резервним методом визначення митної вартості для товару наданої до митного оформлення декларації за ЕМД від 04.02.2021 № UA110130/2021/002718 та розраховується на рівні 0,25 дол. США/кг.
34. У зв`язку із прийнятим рішенням про коригування митної вартості, Дніпровською митницею Держмитслужби сформовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів,транспортних засобів комерційного призначення № UA110130/2021/000058.
V. ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
36. Згідно з Угодою про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року за митними органами зберігається право перевіряти інформацію імпортерів щодо визначення митної вартості, з точки зору її повноти і правильності (стаття 17 та додаток III, параграф 6 Угоди).
37. Перевірка документів та відомостей, які подаються органам доходів і зборів під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій шляхом проведення: формато-логічного контролю; контролю співставлення; контролю із застосуванням системи управління ризиками та в інші способи, передбачені МК України (стаття 337 МК України).
38. Згідно з частиною 1 статті 320 МК України форми та обсяги контролю, достатнього для забезпечення додержання законодавства з питань державної митної справи та міжнародних договорів України при митному оформленні, обираються митницями (митними постами) на підставі результатів застосування системи управління ризиками.
39. Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (стаття 49 МК України).
40. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу (стаття 51 МК України).
41. Відповідно до статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
42. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.
43. Відповідно до статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
44. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (частина друга статті 53 МК України).
45. Відповідно до частини третьої статті 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
46. Відповідно до статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
47. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
48. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу (частина третя статті 54 МК України).
49. Відповідно до частини шостої статті 54 МК України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій, четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
50. Відповідно до статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
51. Декларант може провести консультації з органом доходів і зборів з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в органі доходів і зборів.
52. Визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами (стаття 57 МК України): основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
53. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
54. Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм МК України.
55. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 МК України. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
56. У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 МК України за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 МК України, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 МК України.
57. При цьому, кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 МК України.
58. Відповідно до статті 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.
59. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
60. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 МК України.
61. Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
62. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
63. Термін «ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті» стосується лише ціни оцінюваних товарів.
64. Відповідно до статті 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі.
65. Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.
66. Згідно із статтею 256 МК України відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення органу доходів і зборів про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом.
67. У рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів.
VІ. ОЦІНКА СУДУ
68. Оскаржуване рішення прийнято у зв`язку з неможливістю застосування митної вартості, заявленої Декларантом.
69. Суд зазначає, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості.
70. Однак, дискреційні повноваження митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До таких, зокрема, належать процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів (від першого до шостого) визначення митної вартості товарів.
71. Згідно з частиною шостою статті 53 МК України декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.
72. В той же час, витребуванню підлягають лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а визначення митної вартості не за першим методом можливе тільки тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
73. Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення Декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.
74. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено.
75. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає органу доходів і зборів право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
76. Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України.
77. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
78. Відтак, наведені приписи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих Декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
79. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
80. Надаючи оцінку доводам сторін, суд виходить із того, що для митного оформлення Декларантом подані документи для випуску у вільний обіг (ІМ 40) товару «картопля продовольча», вартість якого визначена за ціною контракту. Митницею скориговано митну вартість, застосувавши резервний метод визначення митної вартості.
82. При цьому, суд зазначає, що надані позивачем до митного оформлення документи містять у собі однакову інформацію про вартість товару «картопля продовольча» виробник РУП «Науково-практичний центр Національної академії наук Білорусі з картоплярства і плодоовочівництва» (Республіка Білорусь), а саме 130 доларів США за 1 тону товару.
83. Таким чином, твердження Митниці про те, що Декларантом не підтверджено документально факт здійснення оплати за оцінювану партію товару є помилковим.
84. Суперечності у відомостях щодо умов оплати товару у документах, доданих до митної декларації на підтвердження митної вартості товарів, не можуть бути підставою для витребування органом доходів і зборів додаткових документів у декларанта.
85. У процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. Умови, на яких повинна здійснитися оплата за товар, якщо вони безпосередньо не впливають на ціну товару, останньої не стосуються. У зв`язку з цим, розбіжності щодо умов оплати товару у документах, доданих до митної декларації на підтвердження митної вартості, не є тими розбіжностями (суперечностями), які є підставою для витребування контролюючим органом додаткових документів, якщо інші документи в сукупності не викликають сумнів в достовірності задекларованої митної вартості.
86. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 11.04.2018 року у справі №804/4680/16, у постанові від 29.07.2020 у справі № 420/1709/19.
87. Вищезазначене свідчить про те, що коригування митної вартості можливе лише за передбачених законом підстав, а вихід за межі таких підстав свідчить про неправомірність дій митного органу.
VІІ. ВИСНОВКИ СУДУ
88. З аналізу матеріалів справи судом встановлено, що Декларант подав усі наявні документи, які ідентифікували оцінюваний товар та містили об`єктивні і достовірні дані, які підтверджували ціну товарів, що підлягала сплаті позивачем на користь продавця, тобто підтверджували митну вартість товарів за ціною договору, а недоліки на які посилається Митниця не перешкоджали визначенню митної вартості товарів.
89. Декларантом включено до митної вартості товарів усі необхідні складові, визначено їх числові значення, підтверджено та обґрунтовано документально складові митної вартості товарів - ціну, що підлягала сплаті за товар, та транспортні витрати, а також спростовано обставини, які унеможливлюють, на думку контролюючого органу, застосування основного методу визначення митної вартості товарів.
90. Митним органом не доведено, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, та не надано доказів, які б підтверджували відсутність підстав для визначення митної вартості за ціною договору.
91. Відтак, підстави для незастосування першого методу визначення митної вартості судом не встановлені, наявність підстав для коригування митної вартості товару та відмови в прийнятті митної декларації відповідачем не доведена.
щодо розподілу судових витрат
щодо витрат на професійну правничу допомогу
93. Позивач заявив клопотання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн.
94. Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (частина перша статті 132 КАС України).
95. Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
96. Згідно з частиною третьою статті 134 «Витрати на професійну правничу допомогу» КАС України для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
89. Частиною четвертою статті 134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
97. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із (частина четверта статті 134 КАС України):
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
98. Згідно із частиною шостою статті 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
99. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина сьома статті 134 КАС України).
100. 01.04.2021 між адвокатом Єрохіною Наталією Олексіївною (адвокат) та ТОВ «Лаверна смак» (клієнт) укладено договір № 14 про надання правової допомоги.
101. 15.07.2021 сторони уклали додаткову угоду № 3 до договору про надання правової допомоги № 14 від 01.04.2021, якою погодили обсяг питань, які потребують правової допомоги клієнту:
- аналіз первинних документів по питанню винесення рішення Дніпровської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів № UA110130/2021/000017/1 від 11.02.2021 2 години;
- проведення консультацій з клієнтом з метою визначення правової позиції щодо вирішення питання про оскарження до суду рішення Дніпровської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів № UA110130/2021/000017/1 від 11.02.2021 30 хвилин;
- підготовка позовної заяви про визнання протиправним та скасування рішення Дніпровської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів № UA110130/2021/000017/1 від 11.02.2021 та супровідних документів 3 години;
- подання до Дніпропетровського окружного адміністративного суду позовної заяви про визнання протиправним та скасування рішення Дніпровської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів № UA110130/2021/000017/1 від 11.02.2021 та супровідних документів 15 хвилин;
- контроль інформації щодо стадії розгляду позовної заяви про визнання протиправним та скасування рішення Дніпровської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів № UA110130/2021/000017/1 від 11.02.2021 та супровідних документів 15 хвилин.
102. Загальний обсяг часу, витраченого на правову допомогу відповідно до додаткової угоди № 3 від 15.07.2021 складає 6 годин, вартість послуг склала 3000 грн. Оплата послуг здійснюється після підписання акту наданих послуг шляхом передачі готівкових грошових коштів, що підтверджується прибутковим касовим ордером.
103. 26.07.2021 сторонами договору складено акт наданих послуг до договору про надання правової допомоги № 14 від 26.07.2021, згідно із яким загальна вартість наданих адвокатом послуг склала 3000 грн.
104. Оплата за надані послуги здійснена квитанцією до прибуткового касового ордеру № 003 від 26.07.2021 на суму 3000 грн.
105. Відповідач заперечив проти розміру витрат на професійну правничу допомогу, заявлених позивачем, зазначивши про їхню неспівмірність зі складністю справи.
106. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
107. Розглянута справа є нескладною, однак, навіть у справах незначної складності особа не може бути обмежена у можливості звернутися за правовою допомогою, у тому числі розраховуючи на компенсацію витрат на професійну правничу допомогу.
108. Суд зазначає, що у розглянутому випадку при встановленні гонорару у фіксованому розмірі 3000 грн була врахована складність справи та її істотні обставини.
109. Таким чином, розмір гонорару адвоката, що підлягає сплаті згідно з договором є співмірним із складністю справи, та вартість такої допомоги на думку суду є обґрунтованою.
110. З огляду на викладене, відповідно до статті 134 КАС України, суд присуджує на користь позивача судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн.
111. За таких обставин, підлягають стягненню з бюджетних асигнувань Дніпровської митниці Держмитслужби на користь позивача понесені ним судові витрати в загальному розмірі 7540 грн.
112. Керуючись статтями 241-246 КАС України, суд, -
114. Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 11.02.2021 № UА110130/2021/000017/1, прийняте Дніпровською митницею Держмитслужби.
116. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Лаверна смак» за рахунок бюджетних асигнувань Дніпровської митниці Держмитслужби судові витрати на сплату судового збору у розмірі 4540 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн, разом 7540 грн.
117. Рішення суду набирає законної сили відповідно до статті 255 КАС України та може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені статтями 295, 297 КАС України.
Суддя І.О. Верба