Справа № 826/16231/16
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2021-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2021 року м. Київ № 826/16231/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Добрянської Я.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 )

до: Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (03151, м. Київ, вул. Народного Ополчення, буд.9, )

треті особи: начальник Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Жуков Є.О. 03151, м. Київ, вул. Народного Ополчення, буд.9), т.в.о. начальника Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Білошицький О.Г. (03151, м. Київ, вул. Народного Ополчення, буд.9)

про: визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва на новий розгляд надійшла адміністративна справа №826/16231/16 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України треті особи начальник Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Жуков Є.О., т.в.о начальника Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Білошицький О.Г., в якому позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Жукова Є.О. від 16.08.2016 №2344 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників патрульної поліції у місті Києві ДПП» в частині звільнення зі служби у поліції інспектора роти №4 батальйону №3 Управління патрульної поліції у місті Києві ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_1 ;

- визнати протиправним та скасувати наказ т.в.о. начальника Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Білошицького О.Г. від 08.09.2016 №222 о/с «По особовому складу» про звільнення зі служби у поліції лейтенанта поліції ОСОБА_1 інспектора роти №4 батальйону №3 Управління патрульної поліції у місті Києві;

- поновити ОСОБА_1 на посаді інспектора роти №4 батальйону №3 Управління патрульної поліції у місті Києві;

- стягнути з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу 20710,59 грн.;

- допустити негайне виконання судового рішення в частині поновлення позивача на посаді інспектора роти №4 батальйону №3 Управління патрульної поліції у місті Києві та стягнення середнього заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 03.09.2019 справу прийнято до провадження судді Добрянської Я.І . Справу ухвалено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

В обґрунтування позовних вимог зазначено про незгоду з оскаржуваним наказом начальника Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Жукова Є.О. від 16.08.2016 №2344 в частині притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та з наказом т.в.о. начальника Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Білошицького О.Г. від 08.09.2016 №222 про звільнення зі служби у поліції лейтенанта поліції ОСОБА_1 інспектора роти №4 батальйону №3 Управління патрульної поліції у місті Києві, оскільки вони прийняті всупереч вимогам п.п.1,2 ч.1 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», Присяги працівника поліції, п.п.1, 10 ч.1 ст.7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.2006, а тому підлягають скасуванню.

З позиції відповідача, при визначенні виду дисциплінарного стягнення працівників Управління патрульної поліції у м. Києві ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_1 було враховано тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації, що свідчить про правомірність оскаржуваних наказів та відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до наказу Національної поліції України №114 о/с з 07.11.2015 ОСОБА_1 перебував на службі на посаді інспектора роти №4 батальйону №3 Управління патрульної поліції у м.Києві Департаменту патрульної поліції.

На підставі наказу Департаменту патрульної поліції від 11.08.2016 №2293 було проведено службове розслідування з метою встановлення обставин можливого порушення службової дисципліни інспектором роти №4 батальйону №3 Управління патрульної поліції у місті Києві ДПП лейтенантом поліції ОСОБА_1 та поліцейським роти №1 батальйону №3 Управління патрульної поліції у м. Києві ДПП ОСОБА_3 .

Як вбачається з висновку службового розслідування, 08.08.2016-09.08.2016 відповідно до розстановки сил та засобів Управління патрульної поліції у м. Києві ДПП інспектор роти №4 батальйону №3 Управління патрульної поліції у м. Києві ДПП лейтенант поліції ОСОБА_1 ніс службу, спільно з поліцейським роти №1 батальйону № 3 Управління патрульної поліції у м. Києві ДПП капралом поліції ОСОБА_3 , здійснюючи патрулювання автомобільної дороги "Київ-Чоп".

Під час несення служби екіпаж патрульної поліції, знаходячись на стаціонарному пункті на 125 км автомобільної дороги "Київ-ЧОП", відповідно до ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію" зупинив транспортний засіб за порушення водієм вимог п. 9.2 Правил дорожнього руху, а саме: водій не подав сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку під час перестроювання. Поліцейські перевірили належні документи водія, оглянули багажне відділення транспортного засобу. Надалі водій передав ОСОБА_1 продукт харчування, а саме м`ясний виріб - ковбасу, яку останній поклав на заднє пасажирське сидіння патрульного автомобіля. Обставини події було зафіксовано небайдужими громадянами за допомогою пристроїв, яку мають функцію фото- та відеозапису, та у подальшому завантажено у глобальну мережу інтернет за посиланням: https://www.youtube.com/watch?v=snXO-G9puBE. Дана подія викликала великий суспільний резонанс та обурення серед громадян, а негідна поведінка інспектора роти батальйону №3 Управління патрульної поліції у м. Києві ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_1 дискредитувала почесне ім`я працівника Національної поліції України. Поліцейський роти №1 батальйону № 3 Управління патрульної поліції у м.Києві ДПП капрал поліції ОСОБА_3 , перебуваючи спільно з ОСОБА_1 в одному екіпажі допустив негідну поведінку свого колеги та не прийняв заходів щодо попередження та припинення порушення правил професійної етики працівником поліції.

У своїх поясненнях ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зазначили, що продукт харчування, а саме м`ясний виріб - ковбасу, працівники поліції купили у водія транспортного засобу за 30 грн., але підтвердити, або спростувати даний факт не представилось можливим.

У ході службового розслідування встановлено факт порушення службової дисципліни, що виразився у негідній поведінці інспектора роти №4 батальйону №3 Управління патрульної поліції у місті Києві ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_1 та поліцейського роти №1 батальйону №3 Управління патрульної поліції у м. Києві ДПП ОСОБА_3 , що викликало великий суспільний резонанс та обурення серед населення.

На підставі висновку службового розслідування від 16.08.2016, Департаментом патрульної поліції Національної поліції України видано наказ №2344 від 16.08.2016, яким за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився у порушенні вимог п.п. 1,2 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію", Присяги працівника поліції, п.п.1, 10 ч. 1 ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом №3460-ІV, та на підставі п. 8 ч. 1 ст. 12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом №3460-ІV, інспектора роти №4 батальйону №3 Управління патрульної поліції у місті Києві ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції.

08.09.2016 Департаментом патрульної поліції Національної поліції України видано наказ №222 о/с (по особовому складу), яким відповідно до п. 6 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію", п. 8 ч. 1 ст.12 Закону України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" звільнено зі служби в поліції лейтенанта поліції ОСОБА_1 , інспектора роти №4 батальйону №3 Управління патрульної поліції у місті Києві з 08.09.2016 з відрахуванням з грошового забезпечення за час невикористаної відпустки.

30.09.2016 Департаментом патрульної поліції Національної поліції України прийнято наказ №249 о/с, яким внесено зміни до пункту наказу №222 о/с від 08.09.2016 в частині дати звільнення позивача зі служби в поліції, а саме - з 30.09.2016.

Вважаючи зазначені накази протиправними, а своє звільнення незаконним, позивач звернувся з позовом до суду.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.01.2017, яку залишено без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 03.04.2017 в позові відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 26.06.2019 касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.01.2017 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 03.04.2017 у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, треті особи: начальник Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Жуков Є.О., т.в.о начальника Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Білошицький О.Г. про визнання протиправними та скасування наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності і про звільнення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Скасовуючи вказані рішення, Верховний Суд вказав на те, що судами попередніх інстанцій залишено поза увагою, що відомості, які стали підставою для призначення службового розслідування не підтвердились, при цьому не встановлено, в чому полягає негідна поведінка позивача, наслідком якої є застосування крайнього заходу дисциплінарного впливу у вигляді звільнення з посади.

Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, дослідивши надані позивачем та відповідачем докази, суд приходить до наступних висновків.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України "Про Національну поліцію" (далі - Закон).

Частиною 1 статті 18 Закону визначено обов`язки поліцейського, згідно яких він зобов`язаний:

1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва;

3) поважати і не порушувати прав і свобод людини;

4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я;

5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків;

6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Закону поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється: 1. Поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється:

1) у зв`язку із закінченням строку контракту;

2) через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції;

3) за віком - у разі досягнення встановленого для нього цим Законом граничного віку перебування на службі в поліції;

4) у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів;

5) через службову невідповідність;

6) у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України;

7) за власним бажанням;

8) у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу до інших міністерств і відомств (організацій);

9) у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі;

10) у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення;

11) у зв`язку з набуттям громадянства або підданства іншої держави.

Днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення (ч. 2 ст. 77 Закону).

Згідно з п. 9 розділу ІІ Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України "Про Національну поліцію" до набрання чинності Законом України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції" поширити на поліцейських дію Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" (далі - Статут).

Відповідно до ст. 2 Статуту дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

При цьому, службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Службова дисципліна в органах внутрішніх справ досягається: створенням належних умов проходження служби особами рядового і начальницького складу; набуттям високого рівня професіоналізму; забезпеченням гласності та об`єктивності під час проведення оцінки результатів службової діяльності; дотриманням законності і статутного порядку; повсякденною вимогливістю начальників до підлеглих, постійною турботою про них, виявленням поваги до їх особистої гідності; вихованням в осіб рядового і начальницького складу високих моральних і ділових якостей; забезпеченням соціальної справедливості та високого рівня соціально-правового захисту; умілим поєднанням і правильним застосуванням заходів переконання, примусу, дисциплінарного та громадського впливу; належним виконанням умов контракту про проходження служби.

Згідно ст. 7 Статуту, службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров`я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу;

дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об`єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об`єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов`язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку.

У разі виявлення порушень законодавства, зловживань чи інших правопорушень у службовій діяльності особа рядового або начальницького складу повинна вжити заходів щодо припинення цих порушень та доповісти про це безпосередньому або старшому прямому начальникові.

Згідно вимог ст. 14 Статуту з метою з`ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Як вбачається з висновку, службове розслідування проводилось на підставі наказу ДПП від 11.08.2016 №2293 за фактом можливого порушення службової дисципліни працівниками поліції ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , що виразилось у можливому отриманні неправомірної вигоди 08.09.2016 на 127 км автомобільної дороги «Київ-Чоп».

У спірний період порядок проведення службового розслідування стосовно особи (осіб) рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ у разі надходження до органів та підрозділів внутрішніх справ України, навчальних закладів та науково-дослідних установ системи Міністерства внутрішніх справ України відомостей про вчинення нею (ними) дій, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, оформлення результатів службового розслідування та прийняття за ними рішення, а також компетенцію структурних підрозділів та посадових осіб органів внутрішніх справ України при його проведенні визначався Інструкцією про проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 12.03.2013 №230 (далі - Інструкція).

Пунктом 5.1 Інструкції, що кореспондується з ч.2 ст.14 Статуту, службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником.

Згідно п. 8.1. Інструкції, підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин.

У вступній частині висновку службового розслідування викладаються:

посада, звання, прізвище, ініціали службової особи (осіб), яка (і) проводила (и) службове розслідування;

підстави для проведення службового розслідування.

В описовій частині висновку службового розслідування викладаються встановлені при проведенні службового розслідування відомості про:

обставини, за яких особа (особи) РНС скоїла (и) дисциплінарний проступок або які стали підставою для призначення службового розслідування, а також те, чи мали вони місце взагалі;

час, місце, спосіб, мотив та мету вчинення дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв`язку з цим;

посаду, звання, прізвище, ім`я та по батькові, персональні дані (дата та місце народження, освіта, період служби в органах внутрішніх справ і на займаній посаді - з дотриманням вимог Закону України "Про захист персональних даних"), характеристику особи (зокрема, про наявність або відсутність у неї діючих дисциплінарних стягнень), винної в учиненні дисциплінарного проступку, та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли вказаним обставинам;

наявність причинного зв`язку між неправомірними діяннями особи РНС та їх наслідками;

умови, що передували скоєнню дисциплінарного проступку або спонукали до цього;

вимоги законодавства або посадові обов`язки, які було порушено;

наявність вини особи (осіб) РНС, обставини, що пом`якшують чи обтяжують ступінь відповідальності, а також ставлення до скоєного.

Також в описовій частині зазначаються відомості про залучення фахівців та дані про них, висвітлюються подані ними результати.

Суд звертає увагу, що в описовій частині висновку службового розслідування зазначено про неможливість підтвердити або спростувати факт отримання неправомірної вигоди у вигляді безкоштовного отримання працівниками поліції ковбасного виробу у водія транспортного засобу.

У резолютивній частині висновку службового розслідування виконавцем (комісією) зазначаються:

підтвердилися чи спростувалися відомості, які стали підставою для його призначення;

пропозиції щодо закінчення службового розслідування, застосування до осіб РНС конкретних заохочень або дисциплінарних стягнень, кваліфікації отриманих тілесних ушкоджень, обставин загибелі (смерті) осіб РНС, списання чи відновлення використаних, пошкоджених або втрачених матеріальних цінностей, зброї, боєприпасів, службових документів, а також про направлення матеріалів службового розслідування до відповідних органів для прийняття рішення згідно із законодавством;

запропоновані заходи, спрямовані на усунення виявлених під час службового розслідування недоліків, причин та умов виникнення обставин, які стали підставою для призначення службового розслідування.

У разі відсутності в начальника, який призначив службове розслідування, повноважень щодо накладення дисциплінарного стягнення в резолютивній частині висновку повинно міститися клопотання до старшого прямого начальника, який наділений відповідним правом, про накладення на особу РНС того чи іншого виду дисциплінарного стягнення.

Згідно резолютивної частини висновку службового розслідування:

1. Службове розслідування за фактом можливого порушення службової дисципліни інспектором роти №4 батальйону №3 Управління патрульної поліції у місті Києві ДПП лейтенантом поліції ОСОБА_1 та поліцейським роти №1 батальйону №3 Управління патрульної поліції у м. Києві ДПП капралом поліції ОСОБА_3 припинити.

2. За вчинення дисциплінарного проступку, що виразився у порушенні вимог ч.1 ст.7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.2006 №3460-IV та ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», інспектора роти №4 батальйону №3 Управління патрульної поліції у місті Києві ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_1 звільнити з Національної поліції України;

3. За вчинення дисциплінарного проступку, що виразився у порушенні вимог ч.1 ст.7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.2006 №3460-IV та ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейському роти №4 батальйону №3 Управління патрульної поліції у місті Києві ДПП капралу поліції ОСОБА_3 оголосити сувору догану;

4. Матеріали службового розслідування передати для зберігання до Управління документального забезпечення ДПП.

Натомість, інформації про підтвердження чи спростування відомостей, які стали підставою для призначення службового розслідування, резолютивна частина висновку не містить.

Наведене дає можливість стверджувати, що факт з метою перевірки якого проводилось службове розслідування, а саме щодо можливого порушення службової дисципліни працівниками поліції ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , що виразилось у можливому отриманні неправомірної вигоди 09.08.2016 на 127 км автомобільної дороги «Київ-Чоп» не підтвердився, однак комісія дійшла висновку про вчинення позивачем дисциплінарного проступку, що виразився у порушенні вимог ч.1 ст. 7 Дисциплінарного статуту, ст.18 Закону.

При цьому, в описовій частині не зазначено, які конкретно обов`язки, передбачені ч. 1 ст.17 Статуту та ст.18 Закону порушив позивач, а також не конкретизовано, які саме дії він при цьому вчинив або яку бездіяльність допустив.

Зазначене в описовій частині загальне твердження про допущення позивачем негідної поведінки, яка дискретувала почесне ім`я працівника Національної поліції з врахуванням факту того, що можливе порушення позивачем службової дисципліни так і не підтверджено, є сумнівним.

Статтею 14 Статуту встановлено, що про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ.

За кожне порушення службової дисципліни накладається лише одне дисциплінарне стягнення. У разі порушення службової дисципліни кількома особами дисциплінарне стягнення накладається на кожного окремо.

При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації тощо.

У разі вчинення незначного порушення службової дисципліни начальник може обмежитись усним попередженням особи рядового або начальницького складу щодо необхідності суворого додержання службової дисципліни.

У разі притягнення до дисциплінарної відповідальності осіб рядового і начальницького складу, які мають дисциплінарне стягнення і знову допустили порушення службової дисципліни, дисциплінарне стягнення, що накладається, має бути більш суворим, ніж попереднє.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 12 Статуту на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень:

1) усне зауваження;

2) зауваження;

3) догана;

4) сувора догана;

5) попередження про неповну посадову відповідність;

6) звільнення з посади;

7) пониження в спеціальному званні на один ступінь;

8) звільнення з органів внутрішніх справ.

Згідно описової частини висновку, під час здійснення службового розслідування, лейтенант поліції ОСОБА_1 діючих дисциплінарних стягнень не мав.

Натомість, при визначенні виду дисциплінарного стягнення, до позивача застосовано його крайній захід у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ.

На підставі викладеного та з врахуванням висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 26.06.2019 по вказаній справі, оскаржувані накази начальника Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Жукова Є.О. від 16.08.2016 №2344 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників патрульної поліції у місті Києві ДПП» в частині звільнення зі служби у поліції інспектора роти №4 батальйону №3 Управління патрульної поліції у місті Києві ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_1 ; т.в.о. начальника Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Білошицького О.Г. від 08.09.2016 №222 о/с «По особовому складу» про звільнення зі служби у поліції лейтенанта поліції ОСОБА_1 інспектора роти №4 батальйону №3 Управління патрульної поліції у місті Києві є неправомірними та підлягають скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 235 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Згідно з ч. 2 ст. 235 КЗпП України при ухваленні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 (далі Порядок №100).

Нормами абзацу 3 п. 2 Порядку №100 визначено, що середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи.

В силу п. 5 розділу ІV Порядку №100 основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно пункту 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством календарних днів за цей період.

За змістом абзацу 2 пункту 8 Порядку №100 При обчисленні середньої заробітної плати за два місяці, виходячи з посадового окладу чи мінімальної заробітної плати, середньоденна заробітна плата визначається шляхом ділення суми, розрахованої відповідно до абзацу п`ятого пункту 4 цього Порядку, на число робочих днів за останні два календарні місяці, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, згідно з графіком підприємства, установи, організації.

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи організації, встановленим з отриманням вимог законодавства (абзац 3 п. 8 Порядку № 100).

Відповідно до п. 3 розділу ІІІ Порядку №100 при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата; доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час; суміщення професій і посад; розширення зон обслуговування або виконання підвищених обсягів робіт робітниками-погодинниками; високі досягнення в праці (високу професійну майстерність); умови праці; інтенсивність праці; керівництво бригадою, вислугу років та інші); виробничі премії та премії за економію конкретних видів палива, електроенергії і теплової енергії; винагорода за підсумками річної роботи та вислугу років тощо. Премії включаються в заробіток того місяця, на який вони припадають згідно з розрахунковою відомістю на заробітну плату. Премії, які виплачуються за квартал і більш тривалий проміжок часу, при обчисленні середньої заробітної плати за останні два календарні місяці, включаються в заробіток в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді. У разі коли число робочих днів у розрахунковому періоді відпрацьовано не повністю, премії, винагороди та інші заохочувальні виплати під час обчислення середньої заробітної плати за останні два календарні місяці враховуються пропорційно часу, відпрацьованому в розрахунковому періоді.

Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що суми, які суд визначає до стягнення з роботодавця на користь працівника як середній заробіток за час вимушеного прогулу, обраховуються без віднімання сум податків та зборів. Податки і збори із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, присудженої за рішенням суду, підлягають нарахуванню роботодавцем при виконанні відповідного судового рішення та, відповідно, відрахуванню із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу при виплаті працівнику, внаслідок чого виплачена працівнику на підставі судового рішення сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу зменшується на суму податків і зборів.

Крім того, відрахування податків і обов`язкових платежів із середнього заробітку за час вимушеного прогулу не погіршує становище працівника, якого поновлено на роботі, оскільки за цей період, у разі перебування на посаді, працівник отримував би заробітну плату, із якої також відраховувались би податки і збори.

Пунктами 2, 3 ч. 1 ст. 371 Кодексу адміністративного судочинства України (діла - КАС України) передбачено, що рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць та про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконуються негайно.

Тобто, виплата середнього заробітку проводиться за весь час вимушеного прогулу. Законом не передбачено будь-яких підстав для зменшення його розміру за певних обставин.

Згідно із листами Міністерства соціальної політики України від 20.07.2015 № 10846/0/14-15/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2016 рік», від 05.08.2016 №11535/0/14-16/13 «Про розрахунок норм тривалості робочого часу на 2017 рік», від 19.10.2017 № 224/0/103-17/214 «Про надання роз`яснення», від 08.08.2018 №78/0/206-18 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2019 рік», від 29.07.2019 № 1133/0/206-19 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2020 рік», від 12.08.2020р. № 3501-06/219 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2021 рік» період вимушеного прогулу позивача з 03.10.2016 (день, з якого відраховується період звільнення позивача) по 23.09.2021 (дата прийняття рішення про поновлення позивача) становить 1 245 робочих днів: з 03.10.2016 по 31.10.2016 - 20 робочих днів; листопад 2016 року - 22 робочі дні; грудень 2016 року - 22 робочі дні; 2017 рік - 248 робочих днів; 2018 рік - 250 робочих днів; 2019 рік - 250 робочих днів; 2020 рік - 251 робочий день; січень 2021 року - 21 робочий день; лютий 2021 року - 20 робочих днів; березень 2021 року - 21 робочих днів; квітень 2021 року - 22 робочих днів; травень 2021 року - 18 робочих днів; червень 2021 року - 20 робочих днів; липень 2021 року - 22 робочих днів; серпень 2021 - 21 робочих днів; вересень 2021 - 17 робочих днів.

Середньоденна заробітна плата позивача склала 406,09 грн., що не заперечувалось відповідачем.

Отже, середній заробіток за час вимушеного прогулу позивача складає: 505582,05 (406,09 грн. (середньоденна заробітна плата) х 1245 (робочих днів за час вимушеного прогулу)), який підлягає стягненню з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України.

Згідно ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підставі системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог позивача.

Питання розподілу судових витрат, відповідно до норм ст. 139 КАС України, судом не вирішується з огляду на звільнення позивача від сплати судового збору на підставі п.1 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись статтями 6, 72-77,241-246, 250, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1.Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (03151, м. Київ, вул. Народного Ополчення, буд.9, ), треті особи: начальник Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Жуков Є.О. 03151, м. Київ, вул. Народного Ополчення, буд.9), т.в.о. начальника Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Білошицький О.Г. (03151, м. Київ, вул. Народного Ополчення, буд.9) про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,- задовольнити частково.

2.Визнати протиправним та скасувати наказ начальника Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Жукова Є.О. від 16.08.2016 №2344 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників патрульної поліції у місті Києві ДПП» в частині звільнення зі служби у поліції інспектора роти №4 батальйону №3 Управління патрульної поліції у місті Києві ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_1 .

3.Визнати протиправним та скасувати наказ т.в.о. начальника Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Білошицького О.Г. від 08.09.2016 №222 о/с «По особовому складу» про звільнення зі служби у поліції лейтенанта поліції ОСОБА_1 інспектора роти №4 батальйону №3 Управління патрульної поліції у місті Києві.

4.Поновити ОСОБА_1 на посаді інспектора роти №4 батальйону №3 Управління патрульної поліції у місті Києві.

5.Стягнути з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (03151, м. Київ, вул. Народного Ополчення, буд.9, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 505 582,05 грн.

6.Допустити негайне виконання судового рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді інспектора роти №4 батальйону №3 Управління патрульної поліції у місті Києві та стягнення середнього заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць.

7.В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 КАС України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295, 296 КАС України.

Суддя Я.І. Добрянська