Справа № 440/6321/20
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2021-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2021 р. Справа № 440/6321/20
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Русанової В.Б. , Жигилія С.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на окрему ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 31.05.2021, головуючий суддя І інстанції: Т.С. Канигіна, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, по справі № 440/6321/20

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі по тексту заявник, ОСОБА_1 ) звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з заявою (в порядку ст. 383 КАС України) до Головного управління Пенсійного Фонду України в Полтавській області (далі по тексту - ГУ ПФУ в Полтавській області, відповідач), в якій просила суд:

- визнати протиправними дії, вчинені ГУ ПФУ в Полтавській області на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.12.2020 у справі № 440/6321/20;

- постановити окрему ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 Кодексу адміністративного судочинства України;

- копію ухвали направити до ГУ ПФУ в Полтавській області для вжиття заходів щодо усунення причин та умов неналежного виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.12.2020 у справі № 440/6321/20;

- про результати виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.12.2020 у справі № 440/6321/20 повідомити Полтавський окружний адміністративний суд протягом 30 днів після отримання окремої ухвали.

В обґрунтування поданої заяви позивач посилалася на протиправне невиконання відповідачем рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.12.2020 року по справі № 440/6321/20 в частині проведення розрахунку компенсації виключно за період з жовтня 2014 року по червень 2019 року, що суперечить вказаному рішенню суду, яким визначено конкретний період, за який пенсійний орган зобов`язаний нарахувати і виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів з огляду на порушення термінів виплати пенсії, нарахованої на підставі постанови Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 03.07.2014 у справі № 537/3172/14-а, а саме: з 01.01.2014 по 23.07.2019.

Окремою ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 31.05.2021 року по справі № 440/6321/20 заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними дій, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.12.2020 у справі № 440/6321/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задоволено.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, вчинені на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.12.2020 у справі № 440/6321/20.

Копію окремої ухвали направлено до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області для вжиття заходів щодо усунення причин та умов неналежного виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.12.2020 у справі № 440/6321/20.

Про вжиті заходи зобов`язано повідомити Полтавський окружний адміністративний суд не пізніше тридцяти днів з дня отримання копії окремої ухвали.

Відповідач, не погодившись із прийнятою окремою ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та неповне з`ясування всіх обставин, що мають значення для справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати окрему ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 31.05.2021 по справі № 440/6321/2020.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду у справі від 09.12.2020 року № 440/6321/20 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області прийнято розпорядження про нарахування та виплату ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів з огляду на порушення термінів виплати пенсії, нарахованої на підставі постанови Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 03.07.2014 у справі № 537/3172/14-а, за період з 01.01.2014 по 23.07.2019. Зауважив, що розмір компенсаційної виплати, що обліковується в реєстрі судових рішень, виконання яких відповідно до п. 3 Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 № 649, здійснюється за окремою бюджетною програмою, складає 56044,33 грн, виплата якої в свою чергу здійснюється, зокрема, коштами, передбаченими за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду, черговість виконання яких визначається датою їх надходження. При цьому, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області проводяться всі можливі залежні від нього заходи в межах своїх повноважень щодо виплати заборгованості позивачу при виконанні рішення Полтавського окружного адміністративного суду у справі від 09.12.2020 року № 440/6321/20

Позивач подав 02.09.2021 до суду апеляційної інстанції заяву, в якій просив врахувати, що компенсаційні виплати нараховані відповідачем з жовтня 2014 року по 23.07.2019 в сумі 56044,33 грн помилково, що підтверджується листом Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 09.07.2021, відповідно до якого відповідачем на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду у справі від 09.12.2020 року № 440/6321/20 та окремої ухвали Полтавського окружного адміністративного суду у справі від 31.05.2021 року №440/6321/20 розраховано розмір компенсації за належний період, а саме з 01.01.2014 по 23.07.2019 у сумі 65580,80 грн. У зв`язку з викладеним просив підтвердити компенсаційні нарахування в сумі 65580,80 грн та скасувати розрахунок компенсаційних виплат в розмірі 56044,33 грн, який не відповідає рішенню Полтавського окружного адміністративного суду № 440/6321/20 від 09.12.2020 року.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно з ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 09.12.2020 у справі № 440/6321/20 позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задоволено.

Визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Полтавській області щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів з огляду на порушення строків виплати пенсії.

Зобов`язано ГУ ПФУ в Полтавській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів з огляду на порушення термінів виплати пенсії, нарахованої на підставі постанови Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 03.07.2014 у справі №537/3172/14-а, за період з 01.01.2014 по 23.07.2019.

Рішення суду набрало законної сили 16.02.2021.

Вважаючи, що відповідачем допущено при виконанні вказаного рішення протиправні дії, позивач звернувся до суду із цією заявою.

Приймаючи окрему ухвалу про задоволення вимог заяви про визнання протиправними дій відповідача, суд першої інстанції виходив з того, що здійснюючи розрахунок компенсації ОСОБА_1 з жовтня 2014 року по червень 2019, а не як зобов`язано рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 09.12.2020 у справі №440/6321/20 з 01.01.2014 по 23.07.2019, пенсійний орган діяв протиправно.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що однією з основних засад здійснення судочинства є обов`язковість судового рішення.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 14 Кодексу адміністративного судочинства України (далі по тексту - КАС України) визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно зі ст.370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Обов`язковість судових рішень, що набрали законної сили, для їх виконання на всій території України передбачена також приписами Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Аналіз наведених норм свідчить про те, що судове рішення, яке набрало законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок, тобто особа, якій належить виконати судове рішення, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 30 червня 2009 року № 16-рп/2009, метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абзац перший підпункту 3.2 пункту 3, абзац другий пункту 4 мотивувальної частини).

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 6 вересня 1978 року у справі "Класс та інші проти Німеччини", "із принципу верховенства права випливає, зокрема, що втручання органів виконавчої влади у права людини має підлягати ефективному нагляду, який, як правило, повинна забезпечувати судова влада. Щонайменше це має бути судовий нагляд, який найкращим чином забезпечує гарантії незалежності, безсторонності та належної правової процедури".

Положеннями КАС України серед іншого регламетовано також загальні та спеціальні способи судового контролю.

Загальний судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому статтями 287 та 382 КАС України, а спеціальний - закріплений у статті 383 цього Кодексу.

Правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого унормований у тому числі і приписами статті 383 КАС України, підлягає застосуванню у разі наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду.

Так, відповідно до частини 1 статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Частиною 6 статті статті 383 КАС України визначено, що за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

Колегія суддів зауважує, що зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення по справі, що порушує права та законні інтереси позивача.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 09.12.2020 у справі № 440/6321/20 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів з огляду на порушення термінів виплати пенсії, нарахованої на підставі постанови Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 03.07.2014 у справі №537/3172/14-а, за період з 01.01.2014 по 23.07.2019.

На виконання вказаного рішення суду відділом перерахунків пенсій №1 управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області прийнято розпорядження від 19.03.2021 про нарахування та виплату ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів з огляду на порушення термінів виплати пенсії, нарахованої на підставі постанови Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 03.07.2014 у справі № 537/3172/14-а, за період з 01.01.2014 по 23.07.2019.

Разом з цим, з розрахунку суми компенсаційної виплати ОСОБА_1 на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.12.2020 № 440/6321/20 та ухвали Харківського апеляційного адміністративнпоого суду від 16.02.2021 вбачається, що відповідач здійснив розрахунок компенсації не з 01.01.2014 по 23.07.2019 (як визначено рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 09.12.2020 у справі №440/6321/20), а з жовтня 2014 року по червень 2019 року.

Слід відмітити, що позивач звернувся до суду із заявою про визнання протиправними дій, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.12.2020 у справі №440/6321/20, не погоджуючись саме із розрахунком компенсаційних виплат, внаслідок неправильного взяття періоду, за який потрібно було вчинити певні дії, а не з приводу виплати такої компенсації.

При цьому відповідач, заперечуючи проти заяви позивача, поданої в порядку ст. 383 КАС України, вказує на правомірність дій щодо невиплати спірної компенсації, що не є предметом розгляду цієї заяви.

Водночас, на час розгляду цієї заяви (в порядку ст. 383 КАС України) судом першої інстанції, відповідачем з приводу невірного розрахунку компенсаційних виплат (періоду, за який пенсійний орган зобов`язаний нарахувати позивачу компенсацію втрати частини доходу на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.12.2020 № 440/6321/20) не надано жодних пояснень та/або доказів правомірності здійснення розрахунку компенсації з жовтня 2014 року, а не з 01.01.2014.

Разом з цим, на виконання окремої ухвали Полтавського окружного адміністративного суду від 31.05.2021 у справі 440/6321/20, щодо оскарження якої відповідач звернувся з апеляційною скаргою, ГУ ПФУ у Полтавській області проведено новий розрахунок суми компенсації втрати частини доходів в зв`язку з порушенням термінів виплати пенсії ОСОБА_1 відповідно до постанови Полтавського окружного адміністративного суду від 09.12.2020 № 440/6321/20, з якого судом апеляційної інстанції встановлено, що сума компенсаційних виплат розрахована з січня 2014 року по червень 2019 року, що додатково підтверджує неправомірність первинного розрахунку з жовтня 2014 року по червень 2019 року, та, як наслідок, свідчить про протиправність дій Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.12.2020 № 440/6321/20.

Колегія суддів зауважує, що основним призначенням стадії виконання судового рішення є фактичне втілення судових присуджень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.

Таким чином, судове рішення є обов`язковим до виконання для всіх, і в тому числі для Головного управління Пенсійного фонду України Полтавській області.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 2 ст.6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

В справі "East/West Alliance Limited" проти України" (№ 19336/04) Суд вказує, що дія статті 13 вимагає надання національного засобу юридичного захисту у спосіб, який забезпечує вирішення по суті поданої за Конвенцією "небезпідставної скарги" та відповідне відшкодування, хоча договірним державам надається певна свобода дій щодо вибору способу, в який вони виконуватимуть свої конвенційні зобов`язання за цим положенням. Межі обов`язків за статтею 13 різняться залежно від характеру скарги заявника відповідно до Конвенції. Незважаючи на це, засоби юридичного захисту, які вимагаються за статтею 13 Конвенції, повинні бути ефективними як у теорії, так і на практиці (Kudla v. Polandа № 30210/96).

З огляду на викладене, враховуючи доведеність факту неправильного розрахунку відповідачем компенсаційних виплат внаслідок невірного взяття періоду, за який судом було зобов`язано вчинити певні дії, беручи до уваги, що виконання судового рішення є частиною процедури відновлення порушеного права особи в судовому порядку, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для винесення окремої ухвали відносно ГУ ПФУ у Полтавській області.

Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення "Серявін та інші проти України") та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Як зазначено в п. 58 рішення Європейського суду з прав людини по справі "Серявін та інші проти України", суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Щодо вимог позивача, які викладені в заяви від 02.09.2021 за вх.№ 40094 про підтвердження компенсаційних нарахувань в сумі 65580,80 грн та скасування розрахунку компенсаційних виплат в розмірі 56044,33 грн, колегія суддів не вбачає підстав для їх задоволення, оскільки враховуючи правила ст. 383 КАС України, в порядку якої позивач звернувся із заявою про визнання дій відповідача протиправними, вчинених на виконання рішення суду, належним захистом його прав є постановлення окремої ухвали, що і здійснив суд першої інстанції.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції в частині задоволення вимог заяви, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми процесуального права.

Керуючись ч.4 ст. 241, 242, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 326-329, 370, 383 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області - залишити без задоволення.

Окрему ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 31.05.2021 по справі № 440/6321/20 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Т.С. Перцова
Судді В.Б. Русанова С.П. Жигилій