Справа № 520/12562/21
Суддя: Горшкова О.О.
Дата ухвалення: 2021-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2021 р. № 520/12562/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Горшкової О.О, розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Керівника Ізюмської окружної прокуратури Харківської області Дементьєва М.В. в інтересах держави в особі Міністерства молоді та спорту України до Ізюмської районної ради Харківської області про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В :

Керівник Ізюмської окружної прокуратури Харківської області Дементьєв М.В. в інтересах держави в особі Міністерства молоді та спорту України звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Ізюмської районної ради Харківської області від 22.12.2020 № 28-VIII "Про припинення діяльності Дитячо-юнацької спортивної школи Ізюмської районної ради Харківської області".

В обґрунтування своїх вимог Керівник Ізюмської окружної прокуратури Харківської області зазначив, що ним в порядку моніторингу рішень органів місцевого самоврядування встановлено факт прийняття Ізюмською районною радою Харківської області необґрунтованого та незаконного рішення щодо скорочення існуючої мережі закладів фізичної культури і спорту. Так, рішенням ІІ сесії VІІІ скликання Ізюмської районної ради Харківської області від 22.12.2020 №28-VІІІ вирішено ліквідувати Дитячо-юнацьку спортивну школу Ізюмської районної ради Харківської області, створено комісію із припинення юридичної особи та затверджено її склад. Однак відповідно до частини дванадцятої статті 48 Закону України "Про фізичну культуру і спорт" існуюча мережа державних і комунальних закладів фізичної культури і спорту не може бути скорочена без згоди центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері фізичної культури та спорту. Враховуючи вищевикладене, просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою суду відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України та запропоновано відповідачу надати відзив на позов, а позивачеві - відповідь на відзив.

Відповідач проти задоволення заявленого позову заперечував, підстави незгоди виклав у наданому до суду відзиві, де зазначив, що на момент прийняття оспорюваного рішення, вказаний заклад дитячої освіти фактично не працював, відтак Ізюмська районна рада Харківської області прийняла обґрунтоване рішення про його ліквідацію, дотримавшись вимог чинного законодавства.

Позивач скористався своїм процесуальним правом та надав відповідь на відзив, в якій додатково аргументував доводи, викладені в позовній заяві.

Міністерство молоді та спорту України правом надання пояснень щодо предмету спору не скористалось.

Відповідно до частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно зі статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Суд, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 22.12.2020 Ізюмська районна рада Харківської області на ІІ сесії районної ради VІІІ скликання прийняла рішення №28-VІІІ "Про припинення діяльності Дитячо-юнацької спортивної школи Ізюмської районної ради Харківської області", відповідно до якого вирішено припинити діяльність юридичної особи, шляхом ліквідації.

Внаслідок вивчення стану дотримання вимог чинного законодавства під час скорочення мережі комунальних спортивних закладів, Ізюмською окружною прокуратурою Харківської області встановлено наявність вищевказаного рішення.

З метою перевірки законності та обґрунтованості оспорюваного рішення, 25.05.2021 Ізюмська окружна прокуратура скерувала до Міністерства молоді та спорту України запит №58-1600вих-21, відповідно до якого просила уповноважений орган повідомити про наявність передбаченого чинним законодавством погодження від Міністерства молоді та спорту України на ліквідацію Дитячо-юнацької спортивної школи Ізюмської районної ради Харківської області.

Листом №3981-21 від 03.06.2021 Міністерство молоді та спорту України повідомило органи прокуратури про те, що до уповноваженого органу не надходило звернення від Ізюмської районної ради щодо надання згоди на скорочення мережі закладів фізичної культури та спорту, а саме на припинення діяльності юридичної особи - Дитячо-юнацької спортивної школи Ізюмської районної ради Харківської області. Враховуючи вищевикладене, Мінмолодьспорт просило наглядовий орган, з метою захисту державних інтересів у сфері охорони дитинства, звернутися до суду з відповідним адміністративним позовом, з огляду на те, що Мінмолодьспорту не має фінансової можливості на здійснення вказаної державної функції.

Враховуючи вищевказані обставини, вважаючи спірне рішення таким, що суперечить нормам чинного законодавства, Керівник Ізюмської окружної прокуратури Харківської області, відповідно до положень Конституції України та Закону України "Про прокуратуру", звернувся до суду в інтересах держави в особі Міністерства молоді та спорту України з вказаним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зважає на таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Частиною третьою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) встановлено, що до суду можуть звертатися в інтересах інших осіб органи та особи, яким законом надано таке право.

Згідно з частиною третьою статті 53 КАС України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, вступає за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Відповідно до частин четвертої, п`ятої статті 53 КАС України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, визначених статтею 169 цього Кодексу.

У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

Питання представництва інтересів держави прокурором у суді врегульовано статтею 23 Закону України від 14.10.2014 №1697-VII "Про прокуратуру" (далі - Закон №1697-VII), положення частини третьої якої передбачають, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Згідно з абзацами першим-третім частини четвертої цієї статті наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.

Виходячи з аналізу наведених правових норм, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави.

У Рішенні Конституційного Суду України від 08.04.1999 №3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття "інтереси держави" висловив міркування, згідно з яким інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (пункт 3).

Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте, держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.

Аналіз положень частини третьою статті 23 Закону №1697-VII дає підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках:

(1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження;

(2) у разі відсутності такого органу.

У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно.

"Не здійснення захисту" виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

"Здійснення захисту неналежним чином" виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.

"Неналежність" захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який серед іншого включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

При цьому, варто зауважити, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, зокрема замінює відповідного суб`єкта владних повноважень в судовому провадженні у разі, якщо той всупереч закону не здійснює захисту чи робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести, а суд перевірити, причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.

Такі правові висновки та їх обґрунтування міститься у постановах Верховного Суду від 13.05.2021 у справі №806/1001/17 та від 28.04.2021 у справі №160/13338/20.

Статтею 10 Закону України від 05.09.2017 №2145-VIII "Про освіту" (далі - Закон №2145-VIII) встановлено, що невід`ємними складниками системи освіти є позашкільна освіта.

Згідно з частиною першої статті 14 Закону №2145-VIII метою позашкільної освіти є розвиток здібностей дітей та молоді у сфері освіти, науки, культури, фізичної культури і спорту, технічної та іншої творчості, здобуття ними первинних професійних знань, вмінь і навичок, необхідних для їх соціалізації, подальшої самореалізації та/або професійної діяльності.

Державні заклади позашкільної освіти утворюються центральними органами виконавчої влади та фінансуються за кошти державного бюджету. Інші заклади позашкільної освіти утворюються органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями, у тому числі релігійними організаціями, статути (положення) яких зареєстровано у встановленому законодавством порядку, іншими юридичними і фізичними особами, за наявності необхідної матеріально-технічної та науково-методичної бази, педагогічних та інших працівників (частина четверта статті 14 Закону №2145-VIII).

Загальні правові, організаційні, соціальні та економічні основи діяльності у сфері фізичної культури і спорту, суспільні відносини у створенні умов для розвитку фізичної культури і спорту визначає Закон України від 24.12.1993 №3808-XII "Про фізичну культуру та спорт" (далі - Закон №3808-XII).

Відповідно до абзацу п`ятого статті 1 Закону №3808-XII дитячо-юнацькі спортивні школи є закладами фізичної культури і спорту.

Положеннями частини другої статті 6 Закону №3808-XII визначено, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері фізичної культури та спорту, зокрема організовує та реалізує державну політику у сфері фізичної культури і спорту, виконання цього Закону та інших нормативно-правових актів, здійснює інші повноваження, визначені законом та покладені на нього актами Президента України.

Існуюча мережа державних і комунальних закладів фізичної культури і спорту не може бути скорочена без згоди центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері фізичної культури та спорту (частина дванадцята статті 48 Закону №3808-XII).

Постановою Кабінету Міністрів України від 02.07.2014 №220 затверджено Положення про Міністерство молоді та спорту України (далі - Положення №220).

Згідно з пунктом 1 вказаного Положення, Міністерство молоді та спорту України (Мінмолодьспорт) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.

Мінмолодьспорт є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у молодіжній сфері, сферах фізичної культури і спорту, національно-патріотичного виховання.

Відповідно до статті 28 Закону України від 17.03.2011 №3166-VI "Про центральні органи виконавчої влади" міністерства, інші центральні органи виконавчої влади та їх територіальні органи звертаються до суду, якщо це необхідно для здійснення їхніх повноважень у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Таким чином, Міністерство молоді та спорту України є органом державної влади, уповноваженим на захист інтересів держави у спірних правовідносинах.

Судом встановлено, що на виконання вимог частини четвертої статті 23 Закону №1697-VII, Керівником Ізюмської окружної прокуратури Харківської області листом від 25.05.2021 №52-1600вих-21 повідомлено Міністерство молоді та спорту України про виявлені порушення положень чинного законодавства при прийнятті Ізюмською районною радою Харківської області рішення від 22.12.2020 № 28-VIII "Про припинення діяльності Дитячо-юнацької спортивної школи Ізюмської районної ради Харківської області". Крім того, просив надати інформацію щодо наявності погодження на вчинення вищевказаних дій з Міністерством молоді та спорту України.

Міністерство молоді та спорту України надало відповідь від 03.06.2021 №3981-21, в якій зазначило, що зацікавлене в збереженні мережі дитячо-юнацьких спортивних шкіл та зазначило, що до Мінмолодьспорту Ізюмська районна рада Харківської області про надання погодження не зверталась. Крім того, зазначило, що Мінмолодьспорту позбавлено можливості звернутися до суду щодо оскарження вказаного рішення, оскільки в Мінмолодьспорті на 2021 рік не передбачено фінансування на сплату збору для цієї категорії справ, відтак просило прокуратуру, відповідно до статті 53 Кодексу адміністративного судочинства України, звернутися до суду.

Система та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначені Законом України від 21.05.1997 №280/97-ВР "Про місцеве самоврядування в Україні" (далі - Закон №280/97-ВР; у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно з частиною третьої статті 24 Закону №280/97-ВР органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Відповідно до статті 25 Закону №280/97 сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Так, згідно з пунктом 30 частини першої статті 26 Закону №280/97-ВР виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання, як прийняття рішень про створення, ліквідацію, реорганізацію та перепрофілювання підприємств, установ та організацій комунальної власності відповідної територіальної громади.

Реорганізація або ліквідація навчальних закладів комунальної форми власності здійснюється за рішенням місцевої ради.

Підпунктами 1, 2 пункту "а" статті 32 Закону №280/97-ВР встановлено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: власні (самоврядні) повноваження щодо управління закладами освіти, охорони здоров`я, культури, фізкультури і спорту, оздоровчими закладами, які належать територіальним громадам або передані їм, молодіжними підлітковими закладами за місцем проживання, організація їх матеріально-технічного та фінансового забезпечення; забезпечення здобуття повної загальної середньої, професійно-технічної освіти у державних і комунальних загальноосвітніх, професійно-технічних навчальних закладах, вищої освіти у комунальних вищих навчальних закладах, створення необхідних умов для виховання дітей, молоді, розвитку їх здібностей, трудового навчання, професійної орієнтації, продуктивної праці учнів, сприяння діяльності дошкільних та позашкільних навчально-виховних закладів, дитячих, молодіжних та науково-просвітницьких організацій.

Статтею 59 Закону №280/97-ВР обумовлено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Отже, враховуючи наведені правові норми, саме до повноважень Ізюмської районної державної адміністрації віднесено питання прийняття рішення щодо ліквідації або реорганізації навчальних закладів комунальної форми власності у межах повноважень, наданих чинним законодавством як органу місцевого самоврядування.

Разом з тим, спірним рішенням Ізюмської районної ради Харківської області від 22.12.2020 №28-VIII "Про припинення діяльності Дитячо-юнацької спортивної школи Ізюмської районної ради Харківської області" передбачено припинення діяльності юридичної особи Дитячо-юнацької спортивної школи Ізюмської районної ради Харківської області шляхом ліквідації.

Як було зазначено судом вище, існуюча мережа комунальних закладів фізичної культури і спорту не може бути ліквідована без згоди Міністерства молоді та спорту України.

Відомості щодо отримання даної згоди на час прийняття спірного рішення в матеріалах справи відсутні.

Крім того, відповідачем до відзиву було долучено клопотання про надання погодження від 12.08.2021 №01-31/347, скероване на адресу Міністерства молоді та спорту України, що свідчить про той факт, що Ізюмська районна рада Харківської області на час прийняття рішення не погодила його з уповноваженим органом, а намагалося це зробити вже після відкриття адміністративного провадження в даній справі.

В той же час, у матеріалах справи наявний лист Міністерства молоді та спорту України від 03.06.2021 №3981-21, згідно з яким Міністерство станом на 25.05.2021 не надавало погодження Ізюмській районній раді Харківської області на скорочення мережі комунальних закладів фізичної культури і спорту, а саме на припинення юридичної особи - дитячо-юнацької спортивної школи Ізюмської районної ради Харківської області, шляхом її ліквідації.

Більш того, суд звертає увагу, що Верховною Радою України 03.08.2006 прийнято постанову №66-V "Про недопущення закриття та перепрофілювання закладів фізичної культури і спорту, баз олімпійської та параолімпійської підготовки, фізкультурно-оздоровчих і спортивних споруд, лікувально-фізкультурних закладів", згідно з якої вважається неприпустимим закриття та перепрофілювання закладів фізичної культури і спорту, баз олімпійської та параолімпійської підготовки, фізкультурно-оздоровчих і спортивних споруд, лікувально-фізкультурних закладів. Кабінету Міністрів України постановлено вжити невідкладних заходів щодо недопущення скорочення мережі закладів фізичної культури і спорту, баз олімпійської та параолімпійської підготовки, фізкультурно-оздоровчих і спортивних споруд, лікувальне - фізкультурних закладів, а також стосовно відновлення діяльності зазначених об`єктів із визначенням джерел їх фінансування.

Факт відсутності згоди Міністерства молоді та спорту України як центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері фізичної культури та спорту, на припинення юридичної особи - дитячо-юнацької спортивної школи Ізюмської районної ради Харківської області, як комунального закладу фізичної культури і спорту.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що відповідач не дотримався встановленого чинним законодавством порядку припинення діяльності вищевказаного закладу освіти в частині отримання згоди уповноваженого органу на скорочення мережі дитячо-юнацьких спортивних шкіл, а відтак, позовну вимоги керівника Ізюмської окружної прокуратури про визнання протиправним та скасування рішення Ізюмської районної ради Харківської області від 22.12.2020 № 28-VIII "Про припинення діяльності Дитячо-юнацької спортивної школи Ізюмської районної ради Харківської області" підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2, 6-10, 13-14, 77, 139, 242-246, 250, 255-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Керівника Ізюмської окружної прокуратури Харківської області Дементьєва М.В. (вул. Донця-Захаржевського, буд. 4, м. Ізюм, Харківська область, 64309, ) в інтересах держави в особі Міністерства молоді та спорту України (вул. Еспланадна, буд. 42, м. Київ, 01601, ) до Ізюмської районної ради Харківської області (пл. Центральна, буд. 1, м. Ізюм, Харківська область, 64309, ) про визнання протиправним та скасування рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Ізюмської районної ради Харківської області від 22.12.2020 № 28-VIII "Про припинення діяльності Дитячо-юнацької спортивної школи Ізюмської районної ради Харківської області".

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.О. Горшкова