Справа № 380/13866/21
Суддя: Москаль Ростислав Миколайович
Дата ухвалення: 2021-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про відмову в забезпеченні позову
28 вересня 2021 року
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Москаля Р.М. розглянув в порядку письмового провадження заяву представника позивача Уллаха Ірфана про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення,
20.08.2021 на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), в інтересах позивача діє представник адвокат Колошкіна Ігоря Анатолійовича, до Головного управління Державної міграційної служби у Львівській області з вимогою визнати протиправним та скасувати рішення про скасування Уллаху Ірфану дозволу на імміграцію в Україні.
Ухвалою від 25.08.2021 суддя відкрив провадження в адміністративній справі за цим позовом, призначив підготовче засідання.
Суд, вирішуючи питання про обґрунтованість клопотання про вжиття заходів забезпечення позову, керується таким:
статтею 154 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) визначено, що заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи. Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.
Відповідно до положень статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Приписами статті 151 КАС України визначено, що позов може бути забезпечено:
1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку. Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Отже, заходи забезпечення адміністративного позову мають вживатись виключно у двох випадках:
1) якщо є очевидні ознаки протиправності рішень, дій та бездіяльності суб`єктів владних повноважень, що призводить до порушення прав, свобод та інтересів заявника;
2) якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам заявника (фізичної або юридичної особи, суб`єкта владних повноважень), яка в майбутньому зробить неможливим їх захист або ускладнить виконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову.
При цьому, заходи забезпечення позову повинні визначатись з урахуванням дотримання балансу між правами та інтересами позивача, за захистом яких він звернувся, та наслідками впливу таких заходів на права та свободи заінтересованих осіб.
Суд з`ясував, що оскаржуваним рішенням від 19.07.2021 громадянину Пакистану ОСОБА_2 скасований дозвіл на імміграцію в Україні на підставі пунктів 1,4 частини першої статті 12 Закону України «Про імміграцію». Як зазначено в цьому рішенні, видана на підставі цього рішення посвідка на постійне проживання серії НОМЕР_1 від 04.12.2017 скасована на підставі вимог пункту 64 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання, затв. постановою КМУ від 25.04.2018 №321. В рішенні міститься посилання на норми частини другої статті 13 Закону України «Про імміграцію», відповідно до якої особа, стосовно якої прийнято рішення про скасування дозволу на імміграцію, повинна виїхати з України протягом місяця з дня отримання копії цього рішення. В заяві представник позивача стверджує, що копію цього рішення Уллах Ірфан отримав поштою 17.08.2021, проте не надав суду доказів на підтвердження цієї обставини.
Оцінюючи доводи заявника суд керується такими міркуваннями:
- ця судова справа перебуває на стадії підготовчого провадження. На цій стадії суд не встановив ознак очевидної протиправності оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень відповідача. Для правової оцінки цього рішення слід провести розгляд справи по суті та встановити фактичні обставини справи. Тому суд не встановив підстав для забезпечення позову з мотивів очевидної протиправності рішень суб`єкта владних повноважень, що призводить до порушення прав, свобод та інтересів позивача;
- на підтвердження існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам позивача до заяви не додано жодних доказів. Доводи представника позивача зводяться виключно до того, що позивач у зв`язку скасування дозволу на імміграцію може бути притягнений до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу або обмеження свободи (ст.ст. 203, 262 КУпАП). Поряд з тим, суд зауважує, що встановлений для добровільного виконання оскарженого рішення строк станом на дату подання заяви про забезпечення позову вже сплив (один місяць минув як від дати прийняття оскарженого рішення, так і від стверджуваної позивачем дати його отримання), тому забезпечення позову шляхом зупинення дії цього рішення є беззмістовним та не виконуватиме забезпечувальної функції. Більше того, у випадку прийняття судом рішення про задоволення позову про скасування рішення №02-02/40 від 19.07.2021 позивач матиме підстави для перегляду рішення про притягнення його до адміністративної відповідальності якщо таке буде прийняте. Отже, позивач не пояснив, чому невжиття заходів забезпечення позову в майбутньому зробить неможливим захист або ускладнить виконання рішення суду.
За таких обставин суд дійшов висновку про необґрунтованість заяви представника позивача від 20.09.2021 про вжиття заходів забезпечення позову.
З огляду на висновок суду по суті розглянутої заяви витрати позивача по сплаті судового збору слід покласти на нього.
Керуючись ст.ст. 132, 143, 150, 151, 154, 248, 256, 294, 295, пп. 15.5 п.15 розділу VII «Перехідні положення» КАС України, суд
Відмовити у задоволенні заяви представника позивача Уллаха Ірфана від 20.09.2020 про забезпечення позову до Головного управління Державної міграційної служби у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення №02-02/40 від 19.07.2021.
Судовий збір у сумі 681 грн., сплачений за подання заяви про забезпечення позову, покласти на позивача.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд у п`ятнадцятиденний строк з дати підписання ухвали.

Суддя Москаль Р.М.