Справа № 520/18384/21
Суддя: Біленський О.О.
Дата ухвалення: 2021-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

27 вересня 2021 р. справа № 520/18384/21
Cуддя Харківського окружного адміністративного суду Біленський О.О., розглянувши адміністративний позов Керівника Салтівської окружної прокуратури м.Харкова (61038, м.Харків, вул. Маршала Батицького, 23) до Управління освіти адміністрації Московського району Харківської міської ради (61146, м.Харків, вул.Валентинівська, 27-Г, ), третя особа, яка не заявляє самостійних позовних вимог на стороні позивача: Комунальний заклад «Центр позашкільної освіти «Мрія» Харківської міської ради (61123, м.Харків, вул. Гв. Широнінців, 38-Г, ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Керівник Салтівської окружної прокуратури м.Харкова звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Управління освіти адміністрації Московського району Харківської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних позовних вимог на стороні позивача: Комунальний заклад «Центр позашкільної освіти «Мрія» Харківської міської ради, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Управління освіти адміністрації Московського району Харківської міської ради щодо оформлення права постійного користування земельною ділянкою та державної реєстрації права постійного користування земельною ділянкою під будівлею Комунального закладу «Центр позашкільної освіти «Мрія» Харківської міської ради», розташованого за адресою: м.Харків, вул. Гв. Широнінців, 38-Г;

- зобов`язати Управління освіти адміністрації Московського району Харківської міської ради вжити заходи щодо оформлення права постійного користування земельною ділянкою та державної реєстрації права постійного користування земельною ділянкою під будівлею Комунального закладу «Центр позашкільної освіти «Мрія» Харківської міської ради», розташованого за адресою: м.Харків, вул. Гв. Широнінців, 38-Г.

Нормами ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачені дії судді після одержання позовної заяви. Так, зокрема, ч. 1 зазначеної статті передбачено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи:

1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність;

2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником);

3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу;

4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності;

5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними);

6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КАС України, суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

За приписами ч.3, 4, 5 ст.53 КАС України, у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, вступає за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, визначених статтею 169 цього Кодексу.

У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

В адміністративному позові Керівник Салтівської окружної прокуратури м.Харкова зазначив, що Салтівською окружною прокуратурою м.Харкова в межах наданих Законом України «Про прокуратуру» повноважень проведено вивчення стану дотримання закладами освіти Московського району м.Харкова вимог земельного законодавства України. Встановлено, що на території Московського району м.Харкова здійснює діяльність комунальний заклад «Центр позашкільної освіти «Мрія» Харківської міської ради», що розташований за адресою: м.Харків, вул. Гв. Широнінців, 38-Г. Право оперативного управління майном ЦПО «Мрія» надано Управлінню освіти адміністрації Московського району Харківської міської ради на підставі рішення виконавчого комітету Харківської міської ради №700 від 25.10.2017. Вивченням встановлено, що правоустановчі документи на земельну ділянку, розташовану за адресою: м.Харків, вул. Гв. Широнінців, 38-Г, на якій знаходиться майно, належне ЦПО «Мрія», відсутні, що є прямим порушенням норм закону. Управління освіти, будучи органом виконавчої влади, на який відповідно до вимог закону покладено обов`язок щодо управління майном ЦПО «Мрія», у тому числі, земельною ділянкою, на якому воно розташовано, у порушення вимог земельного законодавства та положень Законів України «Про освіту» та «Про позашкільну освіту», не вчинило заходів, направлених на розробку технічної документації щодо користування зазначеною земельною ділянкою, у зв`язку з чим право користування землею не оформлено, державну реєстрацію цього права не проведено. Крім того, обов`язок оформлення правовстановлюючих документів на земельні ділянки, на яких розміщені дошкільні та загальноосвітні навчальні заклади, покладено на органи виконавчої влади також розпорядженням Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 №802-р. Таким чином, бездіяльність Управління освіти, яка виразилась у невиконанні вимог земельного законодавства створює передумови для зловживань щодо розпорядження зазначеною земельною ділянкою, ризики для нормального функціонування закладу позашкільної освіти та освітнього процесу, що може призвести до негативних наслідків та порушення прав дітей. Звернення прокурора до суду спрямоване на дотримання встановленого Конституцією України принципу верховенства права, задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні питання щодо розпорядження земельною ділянкою комунальної форми власності. За цим позовом прокурор набуває статусу позивача, оскільки в даному випадку інтереси громади представляє Управління освіти адміністрації Московського району Харківської міської ради, однак воно є відповідачем у справі і саме за його бездіяльності виникли наслідки, які негативно впливають на інтереси громади, а орган, уповноважений здійснювати функції щодо зобов`язання Управління оформити належним чином право користування земельною ділянкою під будівлями та спорудами Комунального закладу «Центр позашкільної освіти «Мрія» Харківської міської ради» відсутній.

Частиною третьою статті 23 Закону України «Про прокуратуру» визначено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Аналіз частин третьої, четвертої статті 53 КАС України у взаємозв`язку з частиною третьою статті 23 Закону України "Про прокуратуру" дає підстави вважати, що участь прокурора в судовому процесі в адміністративних судах стає можливою за умови, крім іншого, обґрунтування підстав для звернення до суду, а саме нездійснення або неналежного здійснення захисту інтересів держави у спірних правовідносинах органом державної влади, органом місцевого самоврядування чи іншим суб`єктом владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, або підтвердження відсутності такого органу.

Таким чином, згідно з частиною третьою статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках:

1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження;

2) у разі відсутності такого органу.

Суд звертає увагу, що захищати інтереси держави повинні, насамперед, відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.

Відповідно до частини четвертої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.

Виключно з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому суб`єкту, витребовувати та отримувати від нього матеріали та їх копії.

У разі відсутності суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесений захист законних інтересів держави, а також у разі представництва інтересів громадянина з метою встановлення наявності підстав для представництва прокурор має право: 1) витребовувати за письмовим запитом, ознайомлюватися та безоплатно отримувати копії документів і матеріалів органів державної влади, органів місцевого самоврядування, військових частин, державних та комунальних підприємств, установ і організацій, органів Пенсійного фонду України та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, що знаходяться у цих суб`єктів, у порядку, визначеному законом; 2) отримувати від посадових та службових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, військових частин, державних та комунальних підприємств, установ та організацій, органів Пенсійного фонду України та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування усні або письмові пояснення. Отримання пояснень від інших осіб можливе виключно за їхньою згодою.

Аналіз частини четвертої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» дає підстави стверджувати, що прокурор може підтвердити наявність підстав для представництва інтересів держави в суді шляхом надання належного обґрунтування, підтвердженого достатніми доказами, зокрема, але не виключно, повідомленням прокурора на адресу відповідного суб`єкта владних повноважень про звернення до суду, запитами, а також копіями документів, отриманих від суб`єкта владних повноважень, що свідчать про наявність підстав для відповідного представництва.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЗК України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку (ч. 1ст. 92 ЗК України).

Згідно з п. «а» ч. 2 ст. 92 ЗК України права постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають підприємства, установи та організації, що належать до державної та комунальної власності.

Права постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають заклади освіти незалежно від форми власності (п. ґ ч. 2 ст. 92 ЗК України).

Відповідно до ч. 1ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування (ч. 2 ст. 116 ЗК України).

Частиною 1 ст. 124 ЗК України визначено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними ст. 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до приписів підпункт 1 пункту "б" частини першої статті 33 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до повноважень у сфері регулювання земельних відносин та охорони навколишнього природного середовища виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать здійснення контролю за дотриманням земельного та природоохоронного законодавства, використанням і охороною земель, природних ресурсів загальнодержавного та місцевого значення, відтворенням лісів.

З огляду на наведені приписи законодавства, суд приходить до висновку, що земельна ділянка за адресою: м.Харків, вул. Гв. Широнінців, 38-Г, на якій знаходиться майно, належне ЦПО «Мрія», відноситься до земель комунальної власності та розпорядження вказаною земельною ділянкою, в тому числі надання права постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності, контроль за дотриманням земельного та природоохоронного законодавства, використання і охорона земель, природних ресурсів загальнодержавного та місцевого значення, відноситься до компетенції Харківської міської ради.

Таким чином, саме Харківська міська рада, в даному випадку, є органом місцевого самоврядування, який здійснює контроль за проведенням реєстрації права користування земельною ділянкою за адресою: м.Харків, вул. Гв. Широнінців, 38-Г.

При цьому, матеріали справи не містять жодного доказу щодо звернення Салтівської окружної прокуратури м.Харкова до Харківської міської ради в порядку ст.23 Закону України «Про прокуратуру». Окрім цього, в матеріалах справи також відсутні докази щодо звернення Салтівської окружної прокуратури м.Харкова до Управління освіти адміністрації Московського району Харківської міської ради щодо з`ясування підстав невжиття заходів щодо оформлення права постійного користування земельною ділянкою та державної реєстрації права постійного користування земельною ділянкою під будівлею Комунального закладу «Центр позашкільної освіти «Мрія» Харківської міської ради», розташованого за адресою: м.Харків, вул. Гв. Широнінців, 38-Г та бездіяльності щодо звернення до Харківської міської ради з метою отримання права постійного користування земельною ділянкою із земель комунальної власності.

В даному випадку прокурор не вказав причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Суд враховує, що відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини сторонами судового розгляду є позивач і відповідач, які мають рівні права, включаючи право на юридичну допомогу. Підтримка прокуратурою однієї зі сторін може бути виправдана за певних умов, наприклад, з метою захисту вразливих осіб, які вважаються не здатними захистити свої інтереси самостійно, або в разі, якщо правопорушення зачіпає велику кількість людей, або якщо вимагають захисту реальні державні інтереси або майно (KOROLEV v. RUSSIA (no. 2), № 5447/03, § 33, ЄСПЛ, від 01 квітня 2010 року; MENCHINSKAYA v. RUSSIA, № 42454/02, § 35, ЄСПЛ, від 15 січня 2009 року).

Європейський Суд з прав людини неодноразово звертав увагу на участь прокурора в суді на боці однієї зі сторін як обставину, що може впливати на дотримання принципу рівності сторін. Оскільки прокурор або посадова особа з аналогічними функціями, пропонуючи задовольнити або відхилити скаргу, стає противником або союзником сторін у справі, його участь може викликати в однієї зі сторін відчуття нерівності (рішення у справі "Ф.В. проти Франції" (F.W. v. France) від 31.03.2005, заява 61517/00, п. 27).

Пункт 3 частини першої статті 131-1 Конституції України, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, свідчить про те, що прокурор може представляти інтереси держави в суді тільки у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією з засад правосуддя (пункт 3 частини другої статті 129 Конституції України).

Відповідно до п.7 ч.4 ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо відсутні підстави для звернення прокурора до суду в інтересах держави або для звернення до суду особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Таким чином позовна заява на цих підставах підлягає поверненню.

Згідно з положеннями ч.5, 6, 8 ст.169 КАС України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків. Про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу. Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.5, 169, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Керівника Салтівської окружної прокуратури м.Харкова (61038, м.Харків, вул. Маршала Батицького, 23) до Управління освіти адміністрації Московського району Харківської міської ради (61146, м.Харків, вул.Валентинівська, 27-Г, ), третя особа, яка не заявляє самостійних позовних вимог на стороні позивача: Комунальний заклад «Центр позашкільної освіти «Мрія» Харківської міської ради (61123, м.Харків, вул. Гв. Широнінців, 38-Г, ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - повернути позивачу.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково у випадках, визначених статтею 294 цього Кодексу. Оскарження ухвали суду, яка не передбачена статтею 294 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Біленський О.О.