Справа № 280/4356/21
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2021-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

22 вересня 2021 року Справа № 280/4356/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Татаринова Д.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; адреса для листування: АДРЕСА_2 , Ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр-т Соборний, 158-Б, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - відповідач), в якій позивач просить:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у здійсненні перерахунку та виплати пенсії позивача з урахуванням пільги, встановленої статтею 15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», шляхом встановлення підвищення до пенсії в розмірі 25 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність;

- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії позивача з урахуванням пільги, встановленої статтею 15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», шляхом встановлення підвищення до пенсії в розмірі 25 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, починаючи з 01 квітня 2019 року.

Ухвалою суду від 02 червня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі без виклику сторін.

Ухвалою суду від 21 липня 2021 року залишено без руху позову заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою суду від 02 серпня 2021 року визнано поважними причини пропуску ОСОБА_1 строку звернення до адміністративного суду та поновлено їй строк звернення до адміністративного суду із цією позовною заявою. Продовжено розгляд справи №280/4356/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та з 01 квітня 2019 року отримує пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ. Вказано, що позивач відповідно до посвідчення серії НОМЕР_2 від 15 квітня 2019 року має право на пільги, встановлені законодавством для сімей померлих ветеранів війни. При призначенні пенсії відповідно до норм Закону №2262-ХІІ пенсію померлому годувальнику позивача було розраховано згідно норм чинного законодавства на той час із застосуванням підвищення до пенсії як інваліду війни 2 групи, інвалідність якого пов`язана з виконанням обов`язків військової служби. Проте, із розрахунку пенсії у зв`язку з втратою годувальника, розмір підвищення до пенсії ОСОБА_1 , встановленого на підставі статті 15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», становить 10%, замість передбачених 25%. Позивач зверталась до відповідача із заявою про перерахунок її пенсії, проте отримала відмову, оформлену листом від 01 квітня 2021 року №4051-3324/М-02/8-0800/21. Позивач, вважаючи такі дії відповідача протиправними, звернулась через свого представника до суду із цим позовом. Просить задовольнити позовні вимоги.

Відповідач позовні вимоги не визнав, 18 червня 2021 року надав до суду відзив на позовну заяву (вх.№34899), в якому зазначає, що зі змісту частини четвертої статті 15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» слідує, що підвищення до пенсії по втраті годувальника в розмірі 25% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність призначається, якщо померлий був визнаний особою з інвалідністю внаслідок Другої світової війни. Як вбачається з матеріалів пенсійної справи, померлий ОСОБА_2 був визнаний інвалідом 2 групи захворювання, яке пов`язане з виконанням обов`язків військової служби та за життя не був визнаний особою з інвалідністю внаслідок Другої світової війни, а тому позивачу встановлено підвищення у розмірі 10% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Отже, підстави для підвищення до пенсії по втраті годувальника в розмірі 25% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність відсутні. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

15 березня 2012 року позивач, ОСОБА_1 , звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою, в якій просила здійснити перерахунок її пенсії, починаючи з 01 квітня 2019 року, з урахуванням пільги, встановленої статтею 15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», шляхом встановлення підвищення до пенсії в розмірі 25 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 01 квітня 2021 року позивачу відмовлено у задоволенні зазначеної заяви із посиланням на те, що оскільки померлий чоловік ОСОБА_2 за матеріалами справи за життя не був визнаний особою з інвалідністю внаслідок Другої світової війни, то підстави для встановлення підвищення до пенсії Позивача в розмірі 25 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, відсутні.

Позивач, не погодившись з такими діями відповідача, звернулась через свого представника до суду із цим позовом.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 10 Закону №3551, чинність цього Закону поширюється на 1) сім`ї військовослужбовців, партизанів, підпільників, учасників бойових дій на території інших держав, прирівняних до них осіб, зазначених у статтях 6 і 7 цього Закону, які загинули (пропали безвісти) або померли внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, одержаних під час захисту Батьківщини або виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), а також внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті або одержаного в період проходження військової служби чи на території інших держав під час воєнних дій та конфліктів.

До членів сімей загиблих (тих, які пропали безвісти) військовослужбовців, партизанів та інших осіб, зазначених у цій статті, належать, зокрема, один з подружжя, який не одружився вдруге, незалежно від того, виплачується йому пенсія чи ні.

Відповідно до частини четвертої статті 15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» членам сімей, зазначеним у пункті 1 статті 10 цього Закону, а також дружинам (чоловікам) померлих осіб з інвалідністю внаслідок Другої світової війни, які не одружилися вдруге, пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 25 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Таким чином, членам сім`ї померлого ветерана війни передбачене підвищення в розмірі 25 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16 лютого 1994 року №94 «Про порядок надання пільг, передбачених Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачено, що документами, на підставі одного з яких надаються пільги, передбачені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», є, зокрема, пенсійне посвідчення (при наявності штампу чи відповідного запису «Україна. Сім`я загиблого» або «Україна. Дружина (чоловік) померлого інваліда (учасника Вітчизняної війни)», або довідки, видані органами Міністерства оборони, Міністерства внутрішніх справ, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Міністерства з питань надзвичайних ситуацій, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки, Управління державної охорони, Міністерства соціального захисту населення.

Положеннями пункту 7 вказаної постанови визначено, що громадянам, які набули статусу ветерана війни або особи, яка має особливі заслуги перед Батьківщиною, та особам, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», після прийняття цього Закону, пільги надаються з дня звернення.

Статус члена сім`ї померлого ветерана війни позивача підтверджено посвідченням серії НОМЕР_2 , виданим 15 квітня 2019 року Управлінням соціального захисту населення Запорізької міської ради по Шевченківському району, відтак позивач має право на підвищення в розмірі 25 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність з 15 квітня 2019 року.

Згідно з частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням викладеного у сукупності, суд доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Відповідно до частини третьої статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Проте, питання розподілу судових витрат в порядку статті 139 КАС України судом не вирішується, оскільки ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору на підставі положень статті 5 Закону України «Про судовий збір».

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; адреса для листування: АДРЕСА_2 , Ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр-т Соборний, 158-Б, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови у здійсненні перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 з урахуванням пільги, встановленої статтею 15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», шляхом встановлення підвищення до пенсії в розмірі 25 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з урахуванням пільги, встановленої статтею 15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», шляхом встановлення підвищення до пенсії в розмірі 25 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, починаючи з 15 квітня 2019 року.

В задоволенні решти позовних вимог, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення з урахуваннями доповнень пункту 3 розділу VІ Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд.

Рішення виготовлено та підписано 22 вересня 2021 року.

Суддя Д.В. Татаринов