Справа № 620/8235/21
Суддя: Скалозуб Ю.О.
Дата ухвалення: 2021-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2021 року Чернігів Справа № 620/8235/21

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Скалозуба Ю.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доГоловного управління Національної поліції в Чернігівській області
провизнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,
У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, в якому просить:

визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо відмови ОСОБА_1 у не нарахуванні та не виплаті компенсації за невикористані відпустки у 2017 - 2019 роках, як учаснику бойових дій;

зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за невикористані дні відпустки за 2017-2019 роки, як учаснику бойових дій.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач всупереч положенням статті 24 Закону України «Про відпустки», статті 93 Закону України «Про Національну поліцію», не нарахував та не виплатив позивачу компенсацію за невикористану ним додаткову відпустку як учаснику бойових дій за 2017 рік, 2018 рік та 2019 рік у день його звільнення з ГУНП в Чернігівській області.

Відповідач у поданому до суду відзиві висловив незгоду із заявленими позовними вимогами, оскільки з рапортами про надання додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2017-2019 роки позивач до нього не звертався. Також не звертався до відповідача і із заявами/рапортами щодо виплати йому компенсації за невикористані такі додаткові відпустки, що свідчить про відсутність протиправних дій з боку відповідача та про небажання позивача використати такі додаткові відпустки.

У відповіді на відзив позивач, посилаючись на аргументи, зазначені у позовній заяві, позовні вимоги просив задовольнити в повному обсязі.

В додаткових поясненнях, які надійшли від відповідача, він посилаючись на аргументи, зазначені у відзиві, просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 30.07.2021 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

У поданому до суду відзиві ГУНП в Чернігівській області, з-поміж іншого, зазначає про те, що він не є належним відповідачем у даній справі, обґрунтовуючи тим, що з 01.01.2020 позивача переведено для подальшого проходження служби до Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, який є окремою юридичною особою. А отже, він: продовжив проходження служби у Національній поліції України, тільки в іншому підрозділі (в іншій юридичний особі); позивача не було звільнено із служби Національної поліції України; позивач не був позбавлений права використати свої додаткові відпустки як учаснику бойових дій за 2017-2019 роки під час проходження служби в Департаменті стратегічних розслідувань; саме Департамент стратегічних розслідувань, а не ГУНП в Чернігівській області повинен провести розрахунок всіх належних працівнику виплат.

З приводу вказаного позивач у відповіді на відзив зазначив, що з 2015 року по 2019 рік він проходив службу в ГУНП в Чернігівській області, що не оспорюється відповідачем. Саме з даною юридичною особою він перебував у службових відносинах, і саме ця юридична особа, як він вважає, повинна виплатити компенсацію за невикористану ним додаткову відпустку як учасника бойових дій.

З приводу вказаного суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 9 частини 1 статті 4 КАС України відповідач - суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

Згідно з частинами 3, 4 КАС України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.

Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що позовні вимоги стосуються питання виплати компенсації за невикористану додаткову відпустку як учаснику бойових дій за періоди роботи позивача у 2017 2019 роках.

У пункті 8 розділу ІІІ Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.04.2016 № 260, передбачено, що за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до чинного законодавства.

Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення.

Відповідно до наказу ГУНП в Чернігівській області «По особовому складу» від 27.12.2019 № 414о/с наказано позивача з 01.01.2020 перевести до Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, звільнивши його з посади старшого опероуповноваженого ГУНП. Також в наказі зазначено, що невикористана частина щорічної основної оплачуваної відпустки за 2019 рік складає 07 діб. Невикористана частина додаткової оплачуваної відпустки за 2019 рік складає 06 діб (а.с. 24).

Згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 26, 28) ГУНП в Чернігівській області, що має ідентифікаційний код 40108651 та основним видом діяльності якого є 84.11 Державне управління загального характеру, та Департамент стратегічних розслідувань Національної поліції України, що має ідентифікаційний код 43305056 та основним видом діяльності якого є 80.30 Проведення розслідувань, є різними самостійними юридичними особами і відповідно є різними органами поліції.

Отже, із вказаного вбачається, що трудові відносини позивача з ГУНП в Чернігівській області були припинені, а саме він був звільнений у зв`язку з його переведенням на роботу (службу) до іншого органу поліції.

З огляду на встановлені обставини та зважаючи на аналіз вказаних вище правових норм, суд дійшов висновку, що належним відповідачем у даній справі є саме ГУНП в Чернігівській області і підстави для залучення в якості другого відповідача Департамент стратегічних розслідувань Національної поліції України відсутні.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

Позивач проходив службу в Головному управлінні Національної поліції в Чернігівській області.

Відповідно до Витягу з наказу ГУНП в Чернігівській області «По особовому складу» від 07.11.2015 позивача з 07.11.2015 призначено опероуповноваженим (карного розшуку) ГУНП в Чернігівській області (а.с. 19).

Відповідно Витягу з наказу ГУНП в Чернігівській області «По особовому складу» від 27.12.2019 № 414о/с наказано позивача з 01.01.2020 перевести до Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, звільнивши його з посади старшого опероуповноваженого ГУНП (а.с. 23).

Відповідно до Довідки Управління кадрового забезпечення ГУНП в Чернігівській області від 10.08.2021 (а.с. 25) ОСОБА_1 , перебуваючи на службі ГУНП в Чернігівській області, отримав статус учасника бойових дій на підставі рішення 2/I/XXVI/3 від 27 лютого 2017 року, посвідчення серії НОМЕР_1 від 14 березня 2017 року (а.с. 5).

Відповідно до листа Управління кадрового забезпечення ГУНП в Чернігівській області від 12.08.2021 № 2658/124/20/01-2021 останнім повідомляється про те, що в Управлінні рапорти ОСОБА_1 про надання йому додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, протягом 2017-2019 років не реєструвались та не розглядались. Відомості про звернення останнього із заявами/ рапортами щодо отримання грошової компенсації замість невикористаних додаткових відпусток, як учаснику бойових дій, протягом 2017-2019 років в управлінні кадрового забезпечення ГУНП області відсутні.

Вважаючи, що відповідач протиправно не нарахував та не виплатив грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпуски як учаснику бойових дій у спірний період, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини виникли у зв`язку із реалізацією права позивача на грошову компенсацію за невикористану відпустку як учаснику бойових дій.

З матеріалів справи вбачається та не заперечується відповідачем, що при звільненні позивача з 01.01.2020 з ГУНП в Чернігівській області грошова компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки як учасника бойових дій за 2017 рік, 2018 рік, 2019 рік ГУНП в Чернігівській області нарахована та здійснена йому не була (а.с. 18, 24).

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-ХІІ (далі - Закон № 2232-XII) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Згідно з пунктом 12 частини 1 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасникам бойових дій надаються такі пільги, як використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.

Положеннями статті 4 Закону України «Про відпустки» передбачено такі види щорічних відпусток: основна відпустка (стаття 6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу зі шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 цього Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством.

Відповідно до статті 16-2 Закону України «Про відпустки» учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни, статус яких визначений Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», особам, реабілітованим відповідно до Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років», із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу, надається додаткова відпустка зі збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік.

Тобто, зазначені вище норми фактично встановлюють право особи, яка є учасником бойових дій, на отримання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів кожного року.

Наказом Міністерства внутрішніх справ від 06.04.2016 № 260 затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання (далі - Порядок № 260).

Вказаний нормативно-правовий акт визначає критерії виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських.

Так, приписами пункту 8 розділу III Порядку № 260 передбачено, що поліцейським, які відповідно до законодавства України мають право на відпустку зі збереженням грошового забезпечення, виплата грошового забезпечення здійснюється в розмірі, що вони одержували на день вибуття у відпустку, з розрахунку посадового окладу, установленого за основною штатною посадою, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії за поточний місяць.

Водночас, положеннями абзаців сьомого та восьмого пункту 8 розділу ІІІ Порядку № 260 визначено, що за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до чинного законодавства. Виплата грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства, на день звільнення із служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення.

Вказані норми в сукупності свідчать про те, що у випадку звільнення поліцейського - учасника бойових дій, йому виплачується компенсація за всі невикористані ними дні відпустки, у тому числі за невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої статтею 16-2 Закону України «Про відпустки» та статтею 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

У даному випадку, суд зазначає про те, що положення Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» не обмежують та не припиняють право учасника бойових дій на отримання у рік звільнення виплати грошової компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 07.05.2020 у справі № 360/4127/19, від 14.04.2021 у справі № 620/1487/20 та від 31.05.2021 у справі № 200/13837/19-а.

Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

Також суд звертає увагу, на те, що здійснюючи судочинство Європейський суд з прав людини в рішенні від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України» зазначив, що за змістом пункту 1 статті 6 Конвенції суди зобов`язані обґрунтувати свої рішення, проте це не може сприйматись як вимога давати детальну відповідь на кожен довод. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру ухвалюваного рішення (CASE OF Svetlana Vladimirovna PRONINA against Ukraine (Application no. 63566/00)).

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що відповідачем всупереч вказаним вище правовим нормам при звільненні позивача з ГУНП в Чернігівській області протиправно не було здійснено нарахування та виплату позивачу грошової компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2017 рік, 2018 рік, 2019 рік.

Вказане свідчить про наявність підстав для визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо нарахування та виплати позивачу грошової компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2017 рік, 2018 рік, 2019 рік, а також зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу грошову компенсацію за всі невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2017 рік, 2018 рік, 2019 рік.

При розгляді даної справи судом враховано положення частин 1, 2 статті 77 КАС України.

Зважаючи на викладене вище, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги чинного законодавства України, суд вважає, що наявні правові підстави для задоволення позову у повному обсязі.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 5, 77, 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Чернігівській області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2017 рік, 2018 рік, 2019 рік.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Чернігівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за всі невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2017 рік, 2018 рік, 2019 рік.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Чернігівській області, просп. Перемоги, буд. 74, м. Чернігів, 14000, .

Дата складення повного рішення суду - 24.09.2021.

Суддя Ю. О. Скалозуб