Справа № 215/5361/21
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2021-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

09 вересня 2021 р. Справа № 215/5361/21

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Боженко Н.В., перевіривши у м. Дніпрі матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Тернівської районної у м. Кривий ріг ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

18 серпня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області із позовною заявою до Тернівської районної у м. Кривий ріг ради, в якій позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Тернівської районної у місті Кривий Ріг у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень за результатами розгляду скарги від 14.03.19 р. вх С-223, яка виявилася у відмові вирішувати питання місцевого значення в межах ст. 1,3,33,68 при виконанні рішення від 05.07.19 р. Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі № 215/1960/19 за зобов`язати прийняти рішення в розумінні п. 19 ч.1 ст. 4 КАСУ дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк до правової позиції ст. 33,71,140 Конституції України відповідно до вимог скарги;

- визнати протиправною бездіяльність Тернівської районної у місті Кривий Ріг ради у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень за результатами розгляду скарги від 14.03.19 р. вх С-223, яка виявилася у порушенні правового порядку в Україні, у не внесенні індивідуального акту за результатами розгляду звернення при виконанні рішення від 05.07.19 р. Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі № 215/1960/19, у порушенні управлінської функції відповідно ст. 3,19,33,71,144 Конституції України, рішення від 05.07.19 р. Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі № 215/1960/19, п 18,19 ч.1 ст. 4 КАСУ;

- визнати протиправною бездіяльність Тернівської районної у місті Кривий Ріг ради у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень за результатами розгляду скарги від 14.03.19 р. вх С-223, яка виявилася у порушенні права на свободу від шкоди, спричиненої неналежним функціонуванням системи місцевого самоврядування, у не вжиті заходів до гарантії ст. 33,71 Конституції України при виконанні рішення від 05.07.19 р. Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі № 215/1960/19 та зазначити закон вимоги якого порушено ним згідно ст. 249 КАС України.

Справі за даним адміністративним позовом присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 215/5361/21.

Ухвалою Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18.08.2021 року адміністративну справу № 215/5361/21 передано за підсудністю до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08 вересня 2021 року справу № 215/5361/21 передано на розгляд судді Боженко Н.В.

Відповідно до ч.1 ст.171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом

Розглянувши позовну заяву та додані до неї документи, суд дійшов висновку, що у відкритті провадження в адміністративній справі слід відмовити з наступних підстав.

Згідно відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 липня 2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 до голови виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради Солода Віталія Михайловича про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоводено частково, визнано протиправною бездіяльність голови виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради Солода Віталія Михайловича щодо нерозгляду скарги ОСОБА_1 від 14.03.2019 року за вх. № С-223 у встановлений законом строк та зобов`язано голову виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради Солода Віталія Михайловича розглянути скаргу ОСОБА_1 від 14.03.2019 року та надати письмову відповідь на неї.

Рішення набрало законної сили, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень, 10 січня 2020 року.

Підставою для звернення до суду із цим позовом стала незгода позивача із діями та бездіяльністю відповідача щодо виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.07.2019 року у справі № 215/1960/19, про що позивачем зазначено в тексті позовної заяви.

Відповідно до статті 372 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно з положеннями частини першої статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження, та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначений цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

В частині першій статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» йдеться про те, що державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

З аналізу вищезазначених законодавчих норм убачається, що не можна зобов`язати суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення, оскільки примусове виконання рішення суду здійснюється в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 686/23317/13-а.

Згідно статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Відповідно до вимог статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, особа-позивач на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Отже, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.

Вищезазначені правові норми Кодексу адміністративного судочинства України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у Кодексі адміністративного судочинства України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

Таким чином, бездіяльність, що оскаржується Тернівської районної у місті Кривий Ріг у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень за результатами розгляду скарги від 14.03.19 р. вх С-223, яка виявилася у відмові вирішувати питання місцевого значення в межах ст. 1,3,33,68 при виконанні рішення від 05.07.19 р. Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі № 215/1960/19, зобов`язати прийняти рішення в розумінні п. 19 ч.1 ст. 4 КАСУ дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк до правової позиції ст. 33,71,140 Конституції України відповідно до вимог скарги, яка виявилася у порушенні правового порядку в Україні, у не внесенні індивідуального акту за результатами розгляду звернення при виконанні рішення від 05.07.19 р. Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі № 215/1960/19, у порушенні управлінської функції відповідно ст. 3,19,33,71,144 Конституції України, рішення від 05.07.19 р. Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі № 215/1960/19, п 18,19 ч.1 ст. 4 КАСУ, яка виявилася у порушенні права на свободу від шкоди, спричиненої неналежним функціонуванням системи місцевого самоврядування, у не вжиті заходів до гарантії ст. 33,71 Конституції України при виконанні рішення від 05.07.19 р. Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі № 215/1960/19, вчинені на виконання судового рішення по справі № 215/1960/19 і можуть бути оскаржені відповідно до статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України.

Такий порядок оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, прийнятого на виконання судового рішення, є більш оптимальним для особи, яка вважає що її права порушені, з огляду, зокрема, на положення частини п`ятої статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої, розгляд заяви про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень здійснюється судом протягом 10 днів, з дня її отримання.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичного конфлікту та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 355/1648/15-а.

За вказаних обставин, суд зазначає, що позивач у цій справі обрав спосіб захисту шляхом подання позову про визнання протиправними дій, вчинених на виконання рішення суду. Проте, спірні правовідносини між сторонами вже вирішені судом та перейшли до стадії виконання судового рішення.

Отже, у спірних правовідносинах наявні обставини, з якими стаття 383 Кодексу адміністративного судочинства України пов`язує виникнення підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.

Відповідно, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він повинен був звертатися до суду в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не подавати новий адміністративний позов.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22 серпня 2019 року у справі № 522/10140/17.

Згідно пункту 2 частини 1 статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили, рішення або постанова суду, ухвала про закриття провадження в адміністративній справі.

Відтак, суд приходить до висновку, що оскільки є таким, що набрало законної сили рішення суду з того самого фактичного предмету спору і між тими самим сторонами, а тому наявні підстави для відмови у відкритті провадження у справі на підставі пункту 2 частини 1 статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини 5 статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України, повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Керуючись статтями 170, 171, 248, 256, 383 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі №215/5361/21 ОСОБА_1 до Тернівської районної у м. Кривий ріг ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії

Копію ухвали разом із адміністративним позовом та доданими матеріалами надіслати позивачу за зазначеною в адміністративному позові адресою.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду у п`ятнадцятиденний строк з дня її складення через Дніпропетровський окружний адміністративний суд.

Суддя Н.В. Боженко