Справа № 153/907/21
Суддя: Швець Р. В.
Дата ухвалення: 2021-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" вересня 2021 р. Справа153/907/21

Провадження2-а/153/19/21-а

Ямпільський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Швеця Р.В.

за участю секретаря судового засідання Побережної Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ямпіль справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Одеській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ДПО18 №995263 від 29.05.2021, його було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 гривень за ч.4 ст.122 КУпАП за те, що 29.05.2021 о 10 годині 50 хвилин в Роздільнянському районі Одеської області на трасі М-05 Київ-Одеса, 428-1 км, водій порушив вимогу дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості 50 км/год» та рухався зі швидкістю 108 км/год, перевищив максимально допустиму швидкість більш як на 90 км/год, чим порушив п.п.12.4 ПДР. Позивач вважає вказану постанову незаконною і такою, що підлягає скасуванню, оскільки вини своєї не визнає, швидкісного режиму та ПДР не порушував, протокол про адміністративне правопорушення відносно нього на місці зупинки не складався. Поліцейський на місці зупинки порушив процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення, встановлену КУпАП, а саме: в клопотанні про забезпечення участі захисника при розгляді справи відмовив, права не роз`яснив, спочатку виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі і лише потім запропонував написати на окремому аркуші пояснення з приводу вказаної події. Вважаючи свої права порушеними, позивач змушений звернутись до суду і просить винести рішення, яким визнати протиправними дії відповідача, щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.122 КУпАП, визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДПО18 №995263 від 29.05.2021, про притягнення його до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.4 ст.122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 (одна тисяча сімсот) гривень та закрити справу на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Позивач ОСОБА_1 повторно в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений.

Представник позивача - адвокат Вітвіцький О.Ю., в судове засідання повторно не з`явився, надав суду письмове клопотання, вх.№6019 від 16.09.2021, в якому просив розгляд справи відкласти на іншу дату, оскільки він перебуває у черговій відпустці з 20.09.2021 по 24.09.2021.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.205 КАС України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), незалежно від причин неявки.

Оскільки позивач та його представник - адвокат Вітвіцький О.Ю., які належним чином повідомлені про судове засідання, повторно не з`явилися в судове засідання суд відповідно до п.3 ч.3 ст.205 КАС України, розглядає справу за відсутності позивача та його представника.

У судовому засідання 30.08.2021 представник позивача - адвокат Вітвіцький О.Ю., заявлені позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Представник відповідача Управління патрульної поліції в Одеській області в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи відповідач був належним чином повідомлений.

23.06.2021 за вх.№4139 представником відповідача надано відзив, в якому зазначено, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими і такими, що не відповідають нормам діючого законодавства, оскільки 29.05.2021 о 10 годині 50 хвилин в ході виконання службових обов`язків інспектор роти №6 батальйону №1 УПП в Одеській області ДПП Золотар О.В. за адресою: Одеська область Біляївський район, автодорога М-05 Київ-Одеса, 428 км, виявив транспортний засіб Volkswagen Touareg, номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , який рухався зі швидкістю 108 км/год в зоні дії дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості 50 км/год», перевищивши встановлене обмеження швидкості руху більш як на 50 км/год, чим порушив п.12.9. б) ПДР. Вказана обставина була зафіксована лазерним вимірювачем швидкості транспортних засобів TruCAM LTI 20/20 №ТС000663 та підтверджується роздруківкою файлу _NА000_0529_105005.jmf та відеозаписом з вказаного пристрою. Позивачеві було роз`яснено суть правопорушення, ознайомлено з даними, які були зафіксовані на лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCAM LTI 20/20 №ТС000663. Процес розгляду справи зафіксований на портативний відеореєстратор інспектора патрульної поліції №001702, зазначений в оскаржуваній постанові. Відсутність захисника при складанні оскаржуваної постанови не суперечить інтересам правосуддя, законом не визнана обов`язкова участь адвоката у випадку розгляду справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення. Позивач вимагав надати йому безоплатного захисника, що суперечить приписам Закону України «Про безоплатну правову допомогу». Крім цього, вказана категорія справ не передбачає адміністративного арешту і до позивача не застосовувалось адміністративне затримання. Обов`язком інспектора, що притягує водія до адміністративної відповідальності, є надання можливості реалізувати право на правову допомогу, що інспектор і зробив, а саме: надав позивачеві можливість скористатися правовою допомогою засобами телефонного зв`язку. Лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів LTI 20/20 TruCAM був зареєстрований в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером УЗ197-12. 29.08.2012 фірмі, яка є його виробником, було видано Сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки №UA-MI/1-2903-2012. Засоби вимірювальної техніки, які були ввезені на територію України та введені в експлуатацію до моменту виключення їх із Державного реєстру, дозволяється застосовувати, повторного проходження процедури сертифікації для приладів, які були ввезені на територію України та введені в експлуатацію, не передбачено. Відповідно до відомостей Свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №22-01/19147, виданого ДП «Укрметртестстандарт», лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCAM LTI 20/20 №ТС000663 відповідає встановленим законодавством вимогам та є придатним до застосування. В обґрунтування власної позиції позивачем не було надано жодних доказів, які б спростовували факт перевищення ним встановленої правилами дорожнього руху швидкості руху на ділянці автодороги М-05 Київ-Одеса, 428 км., або докази позбавлення його права скористатись правовою допомогою. Позовна вимога щодо визнання дій відповідача протиправними є необґрунтованою і виходить за межі, передбачені ч.3 ст.286 КАС України, яка є спеціальною нормою, яка визначає особливості провадження у адміністративних справах даної категорії. Щодо заявленої вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу адвоката також заперечують, оскільки відсутні докази здійснення витрат, їх обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору. Позовну заяву просять залишити без задоволення.

Учасниками справи не заявлено клопотань про виклик свідків, витребування доказів, а тому суд розглянув справу на підставі наявних у ній доказів.

Згідно ч.4 ст.229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши усі докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 29.05.2021 року інспектором 6-ї роти 1-го батальйону полку УПП в Одеській області винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі, серії ДПО18 №995263 про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.122 КУпАП.

З оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 29.05.2021 о 10 годині 50 хвилині, в Роздільнянському районі Одеської області на трасі М-05 Київ-Одеса, 428-1 км, водій порушив вимогу дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості 50 км/год» та рухався зі швидкістю 108 км/год, перевищив максимально допустиму швидкість більш як на 90 км/год, чим порушив п.п.12.9 ПДР.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з п. 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

За п. 1.3. Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п. 1.9).

Згідно п.12.9 Правил дорожнього руху, водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлені дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил.

Згідно з п.3.29 Правил дорожнього руху, таким знаком є "Обмеження максимальної швидкості", згідно якого забороняється рух зі швидкістю, що перевищує зазначену на знакові.

Відповідно до ч.4 ст.122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину - тягне за собою накладення штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як вбачається з матеріалів справи дорожні знаки, що встановлювали обмеження швидкості руху спочатку 90, 70 км/год., а потім 50 км/год. розташовані неподалік до місця зупинки позивача, що підтверджується відеозаписом наданими стороною відповідача.

Підтвердженням наявності дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості 50 км/год.» на автодорозі М-05 «Київ - Одеса» - є стоп-кадр 25-ї, 36-ї секунди з відеозапису та сам відеозапис ділянки дороги по маршруту позивача на якій діють дорожні знаки «3.29 «Обмеження максимальної швидкості».

Крім того, як встановлено з відеозапису, сам позивач після його зупинки та під час складання постанови про накладення адміністративного стягнення не оспорював наявність дорожніх знаків, що обмежують швидкість руху, а тому суд критично оцінює доводи представника позивача про те, що відповідачем не надано належних доказів того, що 29.05.2021 о 10 годині 50 хвилин, коли позивач керував транспортним засобом Volkswagen Touareg в Роздільнянському районі Одеської області на трасі М-05 Київ-Одеса, 428 км, був дорожній знак 3.29 «Обмеження максимальної швидкості 50 км/год».

Відповідно до вимог ч.ч.2, 4 ст.258 КУпАП у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, протокол не складається. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до п.4 розділу Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Отже, у визначених законодавством випадках допускається скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, яке передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення.

Застосування процедури скороченого провадження у випадках, визначених законом, не призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених в Кодексі України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст.283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Спірна постанова повністю відповідає нормам, встановленим ст. 283 КУпАП.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також іншими документами.

Відповідно до п.п. 9 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото-і кінозйомки, відеозапису.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Судом встановлено, що в матеріалах справи наявний фотознімок, здійснений сертифікованим приладом TruCam LTІ 20/20 №ТС000663, на якому зафіксовано, що автомобіль позивача рухався зі швидкістю 108 км/год, а також зазначені географічні координати місця вчинення правопорушення.

Також судом при розгляді цієї справи враховано наявний в матеріалах справи відеозапис здійснений 29.05.2021 о 10 годині 50 хвилин за допомогою приладу TruCam LTІ 20/20 №ТС000663 на якому зафіксовано транспортний засіб Volkswagen Touareg, номерний знак НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 108 км/год., що в свою чергу підтверджує вину ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП.

Також, судом встановлено, що лазерний вимірювач швидкості руху транспортних засобів TruCAM №ТС000663, що використовувався під час фіксації адміністративного правопорушення, зареєстрований в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки, затверджений сертифікатом, повірений та в ньому правильно реалізовано криптографічний алгоритм шифрування, що підтверджується сертифікатом затвердження типу засобів вимірювальної техніки, виданого 29.08.2012 року, свідоцтвом про повірку законодавчо врегульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/19147 та експертним висновком № 04/02/03-3008 від 27.09.2018 року.

З відеозапису, що був здійснений з нагрудної камери поліцейського після зупинки транспортного засобу Volkswagen Touareg, державний номерний знак НОМЕР_1 , встановлено, що позивачеві було роз`яснено суть правопорушення, ознайомлено з даними, які були зафіксовані на лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCAM LTI 20/20 №ТС000663, при цьому ОСОБА_1 не заперечував щодо зафіксованої на прилад TruCAM №ТС000663 швидкості руху його транспортного засобу, а коли дізнався про розмір адміністративного стягнення, вказав, що при вимірювані швидкості, прилад TruCAM мав би знаходитись в штативі і він буде звертатися до суду.

Відповідно до листа ДП "Укрметртестстандарт" від 01.10.2019 №22-38/49 вимірювач ТruCam відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань. Крім основного, ручного режиму, вимірювач ТruCam також може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості руху транспортного засобу в автоматичному режимі. Алгоритм обробки вимірювальної інформації забезпечують отримання результатів вимірювання швидкості руху ТЗ в межах максимально допустимої похибки, як в ручному та автоматичному режимах: + 2 км/год в діапазоні від 2 км/год до 200 км/год; + 1% в діапазоні від 201 км/год до 320 км/год.

Отже, використання лазерного вимірювача ТruCam в ручному режимі не впливає на точність вимірювання швидкості руху транспортного засобу.

Суд не бере до уваги доводи представника позивача про недопустимість DVD-R диску, який доданий до відзиву на позов через відсутність на ньому електронного цифрового підпису відповідача враховуючи наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 99 КАС України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).

В силу положень ч. 2 ст. 99 КАС України електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України Про електронний цифровий підпис . Законом може бути визначено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.

Судом здійснено огляд змісту оптичного DVD-R диску, де архівний файл ОСОБА_1 zip. з відповідними файлами (відеофайли та документи, що підтверджують сертифікацію та повірку приладу ТruCam та ін.), що містяться на ньому, підписано електронним цифровим підписом уповноваженої особи - представником Департаменту патрульної поліції Єфіменко С.С.

Щодо тверджень представника позивача про ненадання ОСОБА_1 інспектором можливості реалізації права на юридичну допомогу, суд зазначає наступне.

Положеннями КУпАП України, що стосуються розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачено спеціальну, спрощену процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності винесення постанови на місці вчинення правопорушення.

Тобто, провадження у справі про адміністративне правопорушення у порядку та за правилами, встановленими розділом ІV КУпАП України, не здійснювалося. Оскаржувана постанова складена на місці вчинення правопорушення, відповідно до положень ч. 4 ст. 258 КпАП України.

Європейський суд з прав людини в пункті 32 справи «Максименко проти України» обґрунтував необхідність забезпечення юридичної допомоги у випадку, коли інтереси правосуддя вимагають, щоб цій особі була надана така допомога. Інтереси правосуддя вимагають забезпечення обов`язкового представництва у випадку, коли йдеться про позбавлення особи свободи.

Санкція ч.4 ст. 122 КУпАП України не передбачає застосування адміністративного арешту. Таким чином відсутність захисника при складанні оскаржуваної постанови не суперечить інтересам правосуддя, оскільки позивач реалізував право на оскарження постанови про адміністративне правопорушення, відтак подальший захист прав і свобод особи може бути забезпечено в суді при оскарженні дій та рішень суб`єкта владних повноважень.

При цьому суд звертає увагу на те, що законом не визнана обов`язкова участь адвоката у випадку розгляду справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення.

Суд також зазначає, що в ході розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідач не перешкоджав реалізації права позивача на отримання правової допомоги на місці розгляду справи чи в телефонному режимі. Так, зокрема з відеозапису доданого відповідачем до матеріалів справи вбачається, що позивач під час складання постанови про накладення адміністративного стягнення тривалий час спілкувався з адвокатом по мобільному телефону.

Таким чином, відповідачем було забезпечено позивачу можливість реалізації прав, визначених ст. 268 КУпАП, при розгляді справи.

Інші обставини, на які посилався в позові позивач та в судовому засіданні 30.08.2021 його представник, не спростовують факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення та правомірності притягнення останнього до адміністративної відповідальності.

Доказів, які б спростовували факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем не надано, а судом таких обставин не встановлено.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Оскільки позивач дійсно порушив Правила дорожнього руху, в його діях наявний склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.4 ст.122 КУпАП, жодні правові підстави для скасування постанови відсутні, суд приходить до висновку, що постанова поліцейського серії ДПО18 №995263 від 29.05.2021 винесена на підставі та в межах повноважень, наданих інспектору та у спосіб, що передбачені Конституцію України та чинним законодавством України.

Оскільки позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню, то і не підлягають стягненню з відповідача в рахунок державних асигнувань на користь позивача судові витрати понесені останнім при зверненні до суду.

Керуючись ст. ст.2, 5, 9, 72, 77, 122, 139, 242, 243, 244, 245, 246 КАС України і на підставі ст.ст. 122, 251, 252, 280 КУпАП, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області про визнання дій протиправними, визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складено 27.09.2021.

Суддя Р.В. Швець