Справа № 420/13010/21
Суддя: Балан Я.В.
Дата ухвалення: 2021-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2021 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Балан Я.В., розглянувши у порядку письмового провадження, за наявними матеріалами, адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправною відмову, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою звернулась ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про:

визнання протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області у призначені та виплаті вперше пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні за 2018-2020 роки;

зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити та виплатити з 11 червня 2021 року пенсію за віком, відповідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» яка призначається вперше, виходячи із заробітної плати за період страхового стажу починаючи з 01 липня 2000 року, з застосуванням середньої заробітної плати (дохід) в України, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2018, 2019, 2020 роки (9118,81 гривень) відповідно до частини 1 та 2 ст.40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (у редакції чинній з 01.06.2021 року).

Адміністративний позов мотивовано наступним.

ОСОБА_1 наголошувала, що при обрахунку пенсії за віком, яка призначається їй вперше, відповідно до вимог статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 року, підлягає застосуванню показник середньої заробітної плати працівників у галузі економіки України за три календарні роки, що передують року відповідного призначення такої пенсії, тобто за 2018, 2019 та 2020 року.

Однак, на думку позивача, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області протиправно застосовується показник середньої заробітної плати, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії відповідно до Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» №2493-ІІІ від 07.06.2001 року - 2014-2016 роки.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 30 липня 2021 року, вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження по справі без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.

Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином, що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами.

У встановлений судом строк, відповідач надав відзив (вх.№45173/21 від 18.08.2021р.) на позовну заяву (а.с.18-19).

Відзив обґрунтований наступним.

Частиною 3 статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 року передбачено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви, на підставі документів по страховий стаж, заробітну плату та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший у пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 року, для розрахунку пенсії враховується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Однак, ця норма використовується лише при первинному призначенні пенсії за віком, по інвалідності, за вислугою років, у зв`язку з втратою годувальника (якщо ні сам утриманець, а ні годувальник не отримували раніше пенсію).

При переведенні з одного виду пенсії на інший, за бажанням особи, може враховуватися заробітна плата за періоди страхового стажу, зазначені у частині 1 статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 року із застосуванням показника середньої заробітної плати, який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

За матеріалами електронної пенсійної справи, ОСОБА_1 є непрацюючою особою.

Перехід ОСОБА_1 на пенсію згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 року, при страховому стажі 35 років 11 місяців (враховано по 19.05.2007 року, коефіцієнт стажу - 0,35917) середньомісячній заробітній платі 8136,75 (коефіцієнт зарплати - 1,49942*5426,60 гривень - середня заробітна плата за 2014-2016 роки, з урахуванням індексації 3764,40 гривень*1,17*1,11*1,11), визначеній за період з 01.07.1995 року по 30.06.2000 року, згідно довідки про заробітну плату і з 01.07.2000 року по 31.05.2007 року, згідно даних персоніфікованого обліку - недоцільний, оскільки розмір пенсії зменшиться до 3187,83 гривень.

Станом на 23 вересня 2021 року, інших заяв по суті справи від сторін на адресу суду не надходило.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

ОСОБА_1 з 11.06.2007 року отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» №2493-ІІІ від 07.06.2001 року (а.с.24).

11.06.2021 року, ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області з заявою щодо призначення пенсії за віком у відповідності до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 року та з застосуванням показника середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення цього виду пенсії (2018, 2019, 2020 роки) (а.с.9-10).

Листом №10403-10975/Г-02/8-1500/21 від 29.06.2021 року, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повідомило ОСОБА_1 про недоцільність переведення на вид пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 року, оскільки розмір пенсії після такого перерахунку буде меншим та становитиме 3187,83 гривень, замість 4431,90 гривень (а.с.11).

Вважаючи, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області було протиправно застосовано показник середньої заробітної плати, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії відповідно до Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» №2493-ІІІ від 07.06.2001 року - 2014-2016 роки, замість 2018-2020 років, позивач звернулась до суду з даною позовною заявою.

РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА ВИСНОВКИ СУДУ

Згідно з частиною 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і Законами України.

Відповідно частини 3 статті 46 Конституції України пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 року (далі - Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування») визначено принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Частиною 1 статті 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до частини 1 статті 10 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Приписами частини 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск: К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 +... + Кз n); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Відповідно до частини 3 статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині 1 статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

З аналізу вищевказаних норм законодавства вбачається, що частиною 3 статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» установлюється порядок переведення з одного виду пенсії на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 з 11.06.2007 року отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» №2493-ІІІ від 07.06.2001 року (а.с.24).

Тобто, ОСОБА_1 було призначено пенсію відповідно до Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» №2493-ІІІ від 07.06.2001 року, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, ніж ті, що визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Отже, позивачеві призначено іншу пенсію за іншим законом, а тому, при призначенні пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» має враховуватись показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії (у даному випадку, пенсії за віком на умовах Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).

За приписами частини 5 статті 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм права вже була висловлена Верховним Судом у постанові від 04.02.2021 року по справі №509/3080/16-а, у постанові від 23.10.2020 року по справі №528/196/17, від 14.02.2018 року по справі №465/5246/17, у постанові від 23.10.2018 року по справі №334/2653/17, у постанові від 13.12.2018 року по справі № 185/860/17, у постанові від 06.02.2019 року по справі №333/1856/17 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 року по справі №876/5312/17.

Суд критично ставиться до посилань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, що позивачка звернулась з заявою про переведення з одного виду пенсії на інший, оскільки у даному випадку, ОСОБА_1 звернулась з заявою про перехід на пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яка призначається їй вперше.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області було протиправно відмовлено ОСОБА_1 у призначені пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні за 2018-2020 роки.

Суд зазначає, що відповідно до частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше, як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, у межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи вищевикладене, з метою ефективного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначені пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні за 2018-2020 роки.

У свою чергу, стосовно позовних вимог ОСОБА_1 про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити та виплатити з 11 червня 2021 року пенсію за віком, відповідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» яка призначається вперше, виходячи із заробітної плати за період страхового стажу починаючи з 01 липня 2000 року, з застосуванням середньої заробітної плати (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2018, 2019, 2020 роки (9118,81 гривень) відповідно до частини 1 та 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (у редакції чинній з 01.06.2021 року), суд зазначає наступне.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Виходячи зі змісту положень Кодексу адміністративного судочинства України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

За таких обставин, суд вважає, що у даному випадку, суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення пенсій громадянам.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 10 квітня 2018 року по справі №348/2160/15-а.

Суд наголошує, що предметом даної адміністративної справи була правомірність застосування пенсійним органом показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарних роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за період 2014-2016 років чи за період 2018 - 2020 років.

Суд зауважує, що рішення про відмову у призначені ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області - не приймалось.

Відповідач листом №10403-10975/Г-02/8-1500/21 від 29.06.2021 року, повідомив ОСОБА_1 про недоцільність переведення на вид пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 року, оскільки розмір пенсії після такого перерахунку буде меншим та становитиме 3187,83 гривень, замість 4431,90 гривень (а.с.11).

У свою чергу, згідно з частиною 4 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку, визначеному пунктом 4 частини 2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Відповідно до пункту 10 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод і інтересів який забезпечує ефективний спосіб захисту позивача.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що для ефективного захисту прав позивача, існує необхідність зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 11 червня 2021 року про призначення пенсії за віком, відповідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням висновків суду.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем, у свою чергу, не доведено правомірність застосування під час показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарних роки, що передують року звернення ОСОБА_1 за призначенням пенсії, тобто за період 2014-2016 років.

Згідно статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Так, у п.29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 року (справа «РуїзТоріха проти Іспанії») Суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Таким чином, на підставі статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно якої усі учасники адміністративного процесу є рівними та статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно якої розгляд і вирішення справ у адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, з`ясувавши обставини у справі, перевіривши всі доводи і заперечення сторін та надавши правову оцінку наданим доказам, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню частково.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до частини 1 статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Згідно частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що принцип пропорційності при стягненні судового збору у разі часткового задоволення позову щодо позовних вимог немайнового характеру не застосовується.

Судом встановлено, що під час подання позовної заяви ОСОБА_1 сплачено судовий збір у розмірі 908,00 гривень, який підлягає відшкодуванню.

Керуючись статтями 2, 6-10, 77, 90, 139, 250, 251, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65107, м. Одеса, вул. Канатна 83, ) про визнання протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області у призначені та виплаті вперше пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні за 2018-2020 роки; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити та виплатити з 11 червня 2021 року пенсію за віком, відповідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» яка призначається вперше, виходячи із заробітної плати за період страхового стажу починаючи з 01 липня 2000 року, з застосуванням середньої заробітної плати (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2018, 2019, 2020 роки (9118,81 гривень) відповідно до частини 1 та 2 ст.40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (у редакції чинній з 01.06.2021 року) - задовольнити частково.

Дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначені пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 року із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2018-2020 роки - визнати протиправними.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області () повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) від 11 червня 2021 року про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 року, з урахуванням висновків суду.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 908,00 (дев`ятсот вісім) гривень.

Рішення набирає законної сили згідно статті 255 КАС України - після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду згідно статті 295 КАС України подається до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя Балан Я.В.