Справа № 640/15232/20
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2021-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

22 вересня 2021 року м. Київ № 640/15232/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Аблова Є.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника позивача про відвід судді Окружного адміністративного суду міста Києва Добрянської Я.І. від розгляду адміністративної справи

за позовом Приватного підприємства «СТРІТ-ОПТ»

до Головного управління Державної податкової служби у Миколаївській області,

Державної податкової служби України

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

У С Т А Н О В И В:

У провадженні Окружного адміністративного суду міста Києва перебуває адміністративна справа №640/15232/20 за позовом Приватного підприємства «СТРІТ-ОПТ» до Головного управління Державної податкової служби у Миколаївській області, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 липня 2020 року відкрито провадження в адміністративній справі №640/15232/20 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

31 серпня 2021 року представником позивача - Бєліком С.В. до суду подано заяву про відвід судді Добрянської Я.І. від розгляду справи №640/15232/20.

В обґрунтування вказаної заяви представник позивача зазначив про тривалий розглядом справи. Вказані обставини, на думку представника позивача, викликають сумнів у неупередженості та об`єктивності судді і свідчать про зацікавленість судді в негативних для позивача результатах розгляду справи, або про умисне затягування прийняття остаточного рішення, що порушує права позивача.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 вересня 2021 (суддя Добрянська Я.І.) суд ухвалив заяву представника Приватного підприємства «СТРІТ-ОПТ» Бєліка С.В. про відвід судді Добрянської Я.І визнати необґрунтованою та відповідно до статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України передати заяву про відвід для вирішення іншим складом суду у порядку, встановленому частиною першою статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.09.2021 заяву про відвід судді із справою передано для вирішення судді Аблову Є.В.

Розглянувши заяву та наявні матеріали, слід зазначити наступне.

Згідно із приписами частини восьмої статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, якому передано на вирішення заяву про відвід, вирішує питання про відвід в порядку письмового провадження.

Статтею 36 Кодексу адміністративного судочинства України визначено підстави для відводу (самовідводу) судді.

Так, суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу): 1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; 5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Зокрема, відповідно до частини першої статті 37 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, який брав участь у вирішенні адміністративної справи в суді першої інстанції, не може брати участі у вирішенні цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а також у новому її розгляді у першій інстанції після скасування попередніх рішення, постанови або ухвали про закриття провадження в адміністративній справі.

Частиною третьою статті 39 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Поряд з цим, частина четверта статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Водночас, суд, який розглядає справу має бути «безстороннім» і «незалежним» (стаття 6 частина 1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод).

Поняття незалежності та об`єктивної безсторонності тісно пов`язані між собою.

З суб`єктивної точки зору, суд не повинен виявляти будь-яку упередженість або особисті переконання.

Об`єктивний підхід стосується надання судом необхідних гарантій для відсутності можливості будь-якого правомірного сумніву щодо безсторонності і незалежності суду.

Не є підставами для відводу суддів заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами, а також наявність скарг, поданих на суддю (суддів) у зв`язку з розглядом даної чи іншої справи, обставини, пов`язані з прийняттям суддями рішень з інших справ, у т.ч. подібних.

Відповідно до статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

З системного аналізу підстав, які наведені у статтях 36-37 Кодексу адміністративного судочинства України слідує, що особа, яка заявляє відвід судді, має навести конкретні обставини, які можуть викликати сумнів у неупередженості. Водночас, для того, щоб ці обставини лягли в основу заяви про відвід, вони повинні бути доведеними.

Представник позивача, заявляючи про відвід судді Добрянської Я.І. від розгляду справи №640/15232/20 вказує на наявність обставин, які на переконання позивача, викликають сумнів у неупередженості та об`єктивності судді. Зокрема, представник позивача зазначає про тривалий розглядом адміністративної справи.

У контексті зазначеного суд повторно наголошує, що відповідно до частини четвертої статті 36 КАС України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Окрім того, визначаючись щодо наявності підстав для відводу судді, суд враховує, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини наявність безсторонності має визначатись, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв.

Так, Європейський суд з прав людини у своїй практиці виділяє наступні критерії оцінки неупередженості: 1) суб`єктивний - беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі; 2) об`єктивний - визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Не дивлячись на те, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередження чи схильності, її відсутність чи, навпаки, наявність може бути перевірена різними способами відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції. У даному контексті можна провести розмежування між суб`єктивним підходом, що відображає особисті переконання конкретного судді з конкретної справи, і об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-який сумнів з цього приводу (рішення Європейського суду з прав людини у справах «П`єрсак проти Бельгії», «Кіпріану проти Кіпру», «Грівз проти Сполученого Королівства»). Суб`єктивний критерій полягає у з`ясуванні особистих переконань конкретного судді у певній справі. Оскільки доказів протилежного не надано, то по суб`єктивному критерію особиста безсторонність головуючого судді презюмується.

Щодо об`єктивного критерію оцінки неупередженості, то необхідно визначити, поза межами особистої поведінки судді, чи немає підтверджених фактів, які могли б спричинити сумніви щодо неупередженості судді. При вирішенні питання про те, чи існують обґрунтовані причини вважати, що цих вимог не було дотримано, точка зору сторони є важливою, але не є вирішальною. Вирішальним є те, чи таке побоювання може бути об`єктивно виправданим (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клейн та інші проти Нідерландів»).

Таким чином, не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить лише припущення про існування обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді, не підтверджених жодними належними і допустимими доказами.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, в ухвалах від 10.05.2018 (справа №800/592/17) та від 01.10.2018 (справа №9901/673/18).

Суд відхиляє доводи представника позивача як обставину, яка викликає сумнів у неупередженості та об`єктивності суду при розгляді даної адміністративної справи, оскільки відвід повинен бути вмотивований з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу. Якщо він невмотивований, це є підставою для відмови у його задоволенні.

Представником позивача не підтверджено належними доказами існування обставин, що викликають сумнів у неупередженості та об`єктивності головуючого судді у справі.

Разом з тим, суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що у випадку, якщо особа не погоджується з процесуальними діями суду, його рішеннями, від має право їх оскаржити в апеляційному та касаційному порядку за правилами, встановленими Кодексом адміністративного судочинства України.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про те, що твердження предстанвика позивача є необґрунтованими та не підтверджуються належними і допустимими доказами, а подана заява про відвід судді не мотивована.

Обставин, які можуть вказувати, що суддя прямо чи опосередковано зацікавлений у результаті розгляду справи, не встановлено.

Відтак, суд дійшов висновку, що заява представника позивача задоволенню не підлягає.

Керуючись положеннями ст. ст. 36, 37, 39, 40, 241-243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви представника Приватного підприємства «СТРІТ-ОПТ» Бєліка С.В. про відвід судді Добрянської Я.І від розгляду справи №640/15232/20 - відмовити.

Відповідно до ст. 294 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала окремо від рішення суду оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу може бути включено до апеляційної скарги на рішення суду (ч.3 ст. 293 Кодексу адміністративного судочинства України).

Суддя Є.В. Аблов