Справа № 580/1607/21
Суддя: С.О. Кульчицький
Дата ухвалення: 2021-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2021 року справа № 580/1607/21

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кульчицького С. О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Секретаріату Уповноваженого Верховного Ради України з прав людини та Регіонального представника Уповноваженого Верховного Ради України з прав людини у Черкаській області про визнання протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі позивач) з позовом до Секретаріату Уповноваженого Верховного Ради України з прав людини (далі відповідач 1) та Регіонального представника Уповноваженого Верховного Ради України з прав людини у Черкаській області (далі відповідач 2), в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради з прав людини та регіонального представника Уповноваженого Верховної Ради з прав людини у Черкаській області при розгляді скарги позивача від 27.03.2020 року щодо не притягнення до адміністративної відповідальності заступника голови Черкаської РДА ОСОБА_2 .

- зобов`язати Секретаріат Уповноваженого Верховної Ради з прав людини та регіонального представника Уповноваженого Верховної Ради з прав людини у Черкаській області поновити провадження за скаргою позивача від 27.03.2020 року щодо притягнення до адміністративної відповідальності заступника голови Черкаської РДА ОСОБА_2 ;

- зобов`язати Секретаріат Уповноваженого Верховної Ради з прав людини та регіонального представника Уповноваженого Верховної Ради з прав людини скласти протокол про адміністартивне правопорушення відносно заступника голови Черкаської РДА ОСОБА_2 .

- стягнути з відповідачів сумму в розмірі 2 270 грн., моральної шкоди на користь позивача, завданої суб`єктом владних повноважень в наслідок вчиненої протиправної бездіяльності.

- зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що звернувся до Секретаріату Уповноваженого Верховного Ради України з прав людини на неправомірну відмову заступника голови Черкаської районної державної адміністрації Коренюка Петра Володимировича та просив притягнути його до адміністративної відповідальності за порушення права на отримання повної та своєчасної інформації. Регіональний представник Уповноваженого Верховного Ради України з прав людини у Черкаській області листом від 26.08.2020 повідомив позивача про відсутність підстав для вжиття додаткових заходів реагування до вказаної посадової особи. Позивач зазначає, що звертався до розпорядника інформації із заявою про отримання належним чином завіреного розпорядження Черкаської районної державної адміністрації, яким було затверджено детальний план території ТОВ Новий Елеватор ЛЛД та копії документів, які стали підставою для його прийняття. Вважає, що відповідачами вчинено протиправну бездіяльність щодо притягнення заступника голови Черкаської районної державної адміністрації ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності та не складення протоколу про адміністартивне правопорушення відносно вказаної особи.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 07.04.2021 відкрито спрощене провадження у справі за даним позовом, без повідомлення учасників справи.

Відповідач Регіональний представник Уповноваженого Верховного Ради України з прав людини у Черкаській області проти позовних вимог заперечив, надавши до суду 28.04.2021 відзив на позовну заяву в якому зазначив, що під час розгляду скарги позивача з`ясовано, що на запит позивача заступник голови Черкаської районної державної адміністрації Коренюк Петро Володимирович надав відповідь у якій зазначено, що інформація про затвердження детального плану ТОВ Новий елеватор ЛЛД є на сайті управління архітектури обласної державної адміністрації. У відзиві на позов зазначено, що в запиті позивача від 10.02.2020 відсутня мета, отже природа інформації не становить суспільного інтересу. З вказаних підстав просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

25.05.2021 від Секретаріату Уповноваженого Верховного Ради України надійшов відзив на позовну заяву у якому вказано, що позовні вимоги є безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення. Зазначено, що під час розгляду скарги позивача встановлено, що на його запит від 10.02.2020 надано відповідь, якою надано запитувану інформацію. Відповідач вважає, що рішення про притягнення заступника голови Черкаської районної державної адміністрації ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності є його дискреційними повноваженнями, а позовні вимоги позивача спрямовані на спонукання до його складання.

Ухвалою суду від 28.05.2021 постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження та продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів.

Ухвалою суду від 27.07.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судове засідання, призначене на 09 год 00 хв 12 серпня 2021 року сторони не прибули, в матеріалах справи міститься клопотання позивача та відповідача Секретаріату Уповноваженого Верховного Ради України про розгляд справи без їх участі.

Відповідач Регіональний представник Уповноваженого Верховного Ради України з прав людини у Черкаській області явку свого представника до суду не забезпечив, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Згідно ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно з 10 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України письмове провадження це розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Беручи до уваги неявки в судове засідання сторін, відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд дійшов висновку про здійснення подальшого розгляду справи у порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд зазначає таке.

10.02.2020 позивачем направлено запит на отримання публічної інформації до Черкаської районної державної адміністрації про отримання належним чином завіреного розпорядження Черкаської районної державної адміністрації, яким затверджено детальний план території ТОВ Новий Елеватор ЛЛД та копії документів, які стали підставою для його прийняття.

Листом Черкаської районної державної адміністрації за підписом заступника голови Черкаської РДА Коренюка Петра Володимировича від 17.02.2020 за вих. №01-37/6 позивачу відмовлено у наданні інформації на його запит та повідомлено, що вказана інформація міститься на сайті управління архітектури та містобудування обласної державної адміністрації.

27.03.2020 позивач звернувся зі скаргою на дії заступника голови Черкаської РДА Коренюка Петра Володимировича щодо безпідставного надання відповіді на його запит від 10.02.2020 та просив скласти відносно нього протокол про адміністративне правопорушення.

Листом секретаріату Уповноваженого Верховної ради України з прав людини від 26.08.2020 №Д-4846/558вих.-20 за підписом Регіонального представника Уповноваженого Верховного Ради України з прав людини у Черкаській області В. Єфіменка позивача повідомлено про розгляд його скарги та зазначено, що листом від 17.02.2021 за вих. №01-37/6 йому надано відповідь в якій повідомлено, що вказана інформація міститься на сайті управління архітектури та містобудування обласної державної адміністрації. Відповідь на заяву від 10.02.2020 надано 17.02.2020. Підстав для вжиття заходів реагування не виявлено.

Вважаючи бездіяльність відповідачів при розгляді скарги позивача від 27.03.2021 щодо не притягнення до адміністративної відповідальності заступника голови Черкаської РДА ОСОБА_2 протиправною, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає про таке.

Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Реалізація громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів регулює Закон України Про звернення громадян від 2 жовтня 1996 року № 393/96-ВР (далі Закон № 393/96-ВР).

Відповідно до статті 1 Закону № 393/96-ВР громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Згідно зі статтею 3 Закону № 393/96-ВР під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.

Статтею 16 Закону № 393/96-ВР визначено, що скарга на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об`єднання громадян, засобів масової інформації, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду.

Наказом Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини від 12.08.2013 №18/02-13 затверджений Порядок здійснення провадження Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини (далі Порядок №18/02-13).

Відповідно до підпункту 2.1. пункту 2 Порядку №18/02-13 (у редакції на час розгляду скарги позивача) підставами відкриття провадження можуть бути відомості про порушення прав і свобод людини і громадянина, які містяться у: зверненнях громадян України, іноземців, осіб без громадянства чи їх представників (повноваження яких оформлені у встановленому законодавством порядку).

Відповідно до підпункту 3.6 Порядку №18/02-13 під час провадження можуть вживатись такі заходи: надання роз`яснень з питань, наведених у зверненні; здійснення перевірки відомостей, викладених у зверненнях або повідомленнях, шляхом: надсилання запитів до відповідних державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності; виїзд працівника Секретаріату на місце події, відвідування органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності; запрошення посадових і службових осіб, громадян України, іноземців та осіб без громадянства для отримання від них усних або письмових пояснень щодо обставин, які перевіряються по справі; ознайомлення з документами, у тому числі тими, що містять інформацію з обмеженим доступом, та отримання їх копій в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, об`єднаннях громадян, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності, органах прокуратури, включаючи справи, які знаходяться в судах; проведення нарад, консультацій з представниками державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, з питань, що порушені у зверненнях або повідомленнях; звернення до суду із заявою про захист прав і свобод людини і громадянина у випадках та в порядку, встановлених законодавством; участь у судовому процесі у випадках та порядку, встановлених законодавством; проведення перевірок діяльності органів державної влади, підприємств, установ, організацій з отриманням результатів експертиз і підготовкою відповідних висновків;

Згідно з підп. 3.10 Порядку №18/02-13 повідомлення автора звернення про відкриття провадження та його інформування про результати провадження здійснюється тим структурним підрозділом, який визначено головним виконавцем провадження, з урахуванням інформації, наданої співвиконавцями.

Підпунктом 6.1 Порядку №18/02-13 встановлено, що провадження завершується шляхом надання остаточної відповіді авторові звернення за результатами з`ясування обставин справи після вжиття передбачених Законом України Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини заходів, спрямованих на запобігання порушенням прав і свобод людини або сприяння їх поновленню.

Порядок оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затверджений наказом Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини від 16.02.2015 №3/02-15 (далі Порядок №3/02-15) (у редакції на час розгляду скарги позивача) визначає механізм складання уповноваженими особами Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини протоколів про адміністративні правопорушення, що передбачено статтями 188-39, 188-40 та 212-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення (підпункт 1.1).

Відповідно до підпункту 1.2 Порядку №3/02-15 уповноважені особи складають протоколи про адміністративні правопорушення, зокрема за порушення Закону України Про доступ до публічної інформації, а саме: необґрунтованого віднесення інформації до інформації з обмеженим доступом, ненадання відповіді на запит на інформацію, ненадання інформації, неправомірної відмови в наданні інформації, несвоєчасне або неповне надання інформації, надання недостовірної інформації; обмеження доступу до інформації або віднесення інформації до інформації з обмеженим доступом, якщо це прямо заборонено законом; іншого порушення Закону України Про звернення громадян.

Згідно з підп.2.1 Порядку №3/02-15 протокол про адміністративне правопорушення складається в рамках провадження, що здійснюється відповідно до Порядку здійснення провадження Уповноваженого з прав людини у справах про порушення прав і свобод людини, затвердженого Уповноваженим Верховної Ради України з прав людини, а також під час здійснення моніторингових візитів та перевірок діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій усіх форм власності, а також фізичних або юридичних осіб.

Статтею 212-3 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за порушення права на інформацію та права на звернення. Частиною 7 статті 212-3 КУпАП передбачено, що незаконна відмова у прийнятті та розгляді звернення, інше порушення Закону України Про звернення громадян тягнуть за собою накладення штрафу на посадових осіб від двадцяти п`яти до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Під час здійснення провадження регіональним представником Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини у Черкаські області встановлено, що на запит позивача від 10.02.2020 надана відповідь від 17.02.2020, якою його повідомленого про те, що запитувана інформація міститься на сайті управління архітектури та містобудування обласної державної адміністрації. З зазначених підстав у наданні інформації на запит позивача від 10.02.2020 позивачу відмовлено.

За вказаних обставин, регіональний представник Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини у Черкаські області дійшов висновку про відсутність підстав для складення протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 212-3 КУпАП.

Щодо підстав для вжиття регіональним представником Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини у Черкаські області заходів реагування суд зазначає про таке.

Відповідно до ч. 1, 2, 4 ст. 19 Закону України Про доступ до публічної інформації запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача.

Письмовий запит подається в довільній формі.

Згідно ч. 2 статті 22 Закону України Про доступ до публічної інформації відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації.

Як встановлено судом, позивачем направлено 10.02.2020 запит на отримання публічної інформації до Черкаської районної державної адміністрації про отримання належним чином завіреного розпорядження Черкаської районної державної адміністрації, яким затверджено детальний план території ТОВ Новий Елеватор ЛЛД та копії документів, які стали підставою для його прийняття.

Заступник голови Черкаської РДА Коренюк Петро Володимирович у листі від 17.02.2020 за вих. №01-37/6 відмовив позивачу у наданні інформації на його запит та повідомив що вказана інформація міститься на сайті управління архітектури та містобудування обласної державної адміністрації.

З аналізу викладеного слідує, що підставою для відмови у наданні інформації позивачу є те, що запитувана інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідь, викладена в листі заступника голови Черкаської РДА Коренюка Петра Володимировича від 17.02.2020 за вих. №01-37/6 є неправомірною.

Згідно п. 5.4 Положення про представників Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, затвердженого наказом Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини від 26 липня 2012 року № 7/8-12 (далі - Положення № 7/8-12), Представник за дорученням Уповноваженого розглядає звернення осіб.

Відповідно до п. 6.4 Положення № 7/8-12 Представник має право підписувати листи (з використанням бланка затвердженого зразка представника Уповноваженого) до органів державної влади та місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб (крім Президента України, Голови Верховної Ради України, Прем`єр-міністра України, народних депутатів України, керівників центральних органів виконавчої влади), органів прокуратури України (крім Генерального прокурора України), органів судової влади (крім голів вищих спеціалізованих судів та ВСУ), керівників підприємств, установ та організацій, громадських організацій з питань забезпечення дотримання прав людини, зокрема порушених у зверненнях до Уповноваженого, разом із рекомендаціями щодо дотримання стандартів у галузі прав людини, контролює їх розгляд, а також остаточні відповіді громадянам.

Отже, Регіональний представник Уповноваженого Верховної Ради з прав людини у Черкаській області є належним суб`єктом розгляду скарги позивача від 27.03.2020.

У зв`язку з цим суд вважає необхідним визнати протиправною бездіяльність саме Регіонального представника Уповноваженого Верховної Ради з прав людини у Черкаській області щодо розгляду скарги позивача.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання поновити провадження за скаргою позивача від 27.03.2020 щодо притягнення до адміністративної відповідальності секретаря Білозірської сільської ради ОСОБА_3 суд зазначає про таке.

За правилами п. 4 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Обираючи спосіб захисту порушеного права позивача на належний розгляд його скарги від 27.03.2020, суд виходить із того, що Регіональний представник Уповноваженого Верховної Ради з прав людини у Черкаській області не перевірив дотримання секретарем Білозірської сільської ради вимог ч.ч. 2, 3 ст. 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації». У разі підтвердження обґрунтованості доводів позивача щодо порушення вказаних норм права, суб`єкт розгляду скарги самостійно визначає способи реагування на виявлені порушення у межах наданих йому повноважень.

Так, згідно зі ст. 15 Закону України «Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини» актами реагування Уповноваженого щодо порушень положень Конституції України, законів України, міжнародних договорів України стосовно прав і свобод людини і громадянина є конституційне подання Уповноваженого та подання до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та їх посадових і службових осіб.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 13 вказаного Закону Уповноважений має право з метою захисту прав і свобод людини і громадянина особисто або через свого представника в установленому законом порядку: звертатися до суду про захист прав і свобод осіб, які через фізичний стан, недосягнення повноліття, похилий вік, недієздатність або обмежену дієздатність неспроможні самостійно захистити свої права і свободи; брати участь у судовому розгляді справ, провадження в яких відкрито за його позовами (заявами, клопотаннями (поданнями); вступати у справи, провадження в яких відкрито за позовами (заявами, клопотаннями (поданнями) інших осіб, на будь-якій стадії їх судового розгляду; ініціювати незалежно від його участі у судовому провадженні перегляд судових рішень.

Положеннями ч. 2 ст. 2123 КУпАП передбачено, що порушення Закону України «Про доступ до публічної інформації», а саме: необґрунтоване віднесення інформації до інформації з обмеженим доступом, ненадання відповіді на запит на інформацію, ненадання інформації, неправомірна відмова в наданні інформації, несвоєчасне або неповне надання інформації, надання недостовірної інформації, тягне за собою накладення штрафу на посадових осіб від двадцяти п`яти до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з п. 81 ч. 1 ст. 255 КУпАП у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в статтях 218-221 цього Кодексу, протоколи про правопорушення складають уповноважені на те посадові особи - уповноважені особи секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини або представники Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини (статті 18839, 18840, 2123 (крім порушень права на інформацію відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

У зв`язку з цим суд, встановивши протиправну бездіяльність Регіонального представника Уповноваженого Верховної Ради з прав людини у Черкаській області, яка полягає у неналежному розгляді скарги позивача від 27.03.2020, вважає необхідним захистити права позивача шляхом зобов`язання останнього повторно розглянути таку скаргу.

У разі виявлення за результатами повторного розгляду скарги порушення вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації» Регіональний представник Уповноваженого Верховної Ради з прав людини у Черкаській області не буде позбавлений можливості застосувати заходи реагування, у тому числі шляхом складання відносно сільського голови Білозірської сільської ради протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 2123 КУпАП.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання скласти протокол про адміністративне правопорушення відносно заступника голови Черкаської РДА ОСОБА_2 суд зазначає наступне.

Під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору із будь-ким.

Також необхідно зважати на те, що з огляду на положення статті 2 КАС України щодо компетенції адміністративного суду останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Отже, адміністративний суд, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим частиною другою КАС України, критеріям, не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Системний аналіз правових норм КАС України свідчить про те, що завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, оскільки ключовим його завданням є здійснення правосуддя.

Таким чином, з урахуванням норм Закону України «Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини» та Положення №7/8-12 суд дійшов висновку, що обрання способу захисту порушеного права заявника є дискреційним повноваженням суб`єкту владних повноважень, в даному випадку, уповноваженого Верховної Ради України з прав людини.

Аналогічний правовий висновок вкладений у постанові Верховного Суду від 26.07.2021 у справі №420/2068/19.

Щодо позовної вимоги стягнути на користь позивача відшкодування моральної шкоди в сумі 2270, 00 грн, суд зазначає таке.

Згідно з ч. 5 ст. 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Тому, позовна вимога про відшкодування шкоди в адміністративному судочинстві є похідною позовною вимогою від публічного спору. А, отже, суд має з`ясувати безпосередній причинний зв`язок факту завдання моральної шкоди від дій, рішень чи бездіяльності суб`єктом владних повноважень, які заявлені (об`єднані) предметом у відповідному спорі.

З урахуванням суб`єктного складу спірних правовідносин, до застосування також підлягають положення загального законодавства про моральну шкоду, а саме: стаття 56 Конституції України, ст.ст. 23, 1167, 1173 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Відповідно до ст.56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Шкода це будь-яке знецінення блага, що охороняється правом, тому її поділяють на майнову і немайнову. Моральна шкода - втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, у чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди належать: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 23 Цивільного кодексу України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

За правилами ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" визначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Отже, підлягають з`ясуванню такі питання: чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, чи наявний причинно-наслідковий зв`язок між діями та завданою шкодою, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Позивач не надав належних доказів щодо характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав, тяжкості вимушених змін у його життєвих і професійних стосунках, моральних переживаннях, стану здоров`я тощо.

Тому, позовна вимога про відшкодування моральної шкоди в сумі 2270, 00 грн є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, Черкаський окружний адміністративний суд, за правилами, встановленими ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши наявні у справі докази, вважає заявлені позовні вимоги не обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення частково.

Щодо зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Частиною 1 статті 382 КАС України встановлено, що суд, який ухвалив рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. Таким чином, вказаною статтею КАС України встановлено право, а не обов`язок суду, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, зобов`язати суб`єкта владних повноважень, проти якого ухвалено рішення, подати у встановлений судом строк звіт про його виконання.

Проаналізувавши обставини справи, суд не вбачає достатніх підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення по вказаній адміністративній справі.

Судові витрати розподілу не підлягають, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір.

Керуючись ст. ст. 2, 90, 139-143, 242-246, 250, 255 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність регіонального представника Уповноваженого Верховної Ради з прав людини у Черкаській області при розгляді скарги ОСОБА_1 від 27.03.2020.

Зобов`язати регіонального представника Уповноваженого Верховної Ради з прав людини у Черкаській області поновити провадження за скаргою ОСОБА_1 від 27.03.2020.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.О. Кульчицький