Справа № 480/1293/19
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2021-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

22 вересня 2021 року

Київ

справа №480/1293/19

адміністративне провадження № К/9901/21790/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Тацій Л.В.,

суддів: Рибачука А.І., Шарапи В.М., -

розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу Державної служби геології та надр України (далі - Держгеонадра) на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2019 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 02 липня 2020 року у справі за позовом Держгеонадр до Комерційно-виробничого підприємства «Агро-Брок» з колективною формою власності (далі - КВП «Агро-Брок») про припинення права користування надрами, -

УСТАНОВИВ:

У квітні 2019 року Держгеонадра звернулася до суду з адміністративним позовом, у якому просила припинити право КВП «Агро-Брок» користування надрами шляхом анулювання спеціального дозволу на користування надрами від 13 січня 2011 року № 5381.

На обґрунтування позову зазначала, що відповідачу надано спеціальний дозвіл на користування надрами з метою видобування суглинків, придатних у якості сировини для виробництва цегли будівельної та черепиці строком на 20 років. З моменту отримання дозволу у надрокористувача виникли права та обов`язки, передбачені Угодою про умови користування надрами, укладеною 13 січня 2011 року. Оскільки надрокористувачем не усунуті порушення вимог законодавства у сфері надрокористування, виявлені при проведенні планової перевірки, є підстави для припинення права користування надрами.

Сумський окружний адміністративний суд рішенням від 23 жовтня 2019 року у задоволенні позову відмовив.

Приймаючи таке рішення, цей суд дійшов висновку про відсутність підстав для анулювання дозволу у судовому порядку, оскільки відсутні докази незгоди КВП «Агро-Брок» на припинення його права користування надрами відповідно до спеціального дозволу.

Другий апеляційний адміністративний суд постановою від 02 липня 2020 року рішення суду першої інстанції змінив в частині мотивів відмови у задоволенні позову. У решті - залишив без змін.

Змінюючи в частині мотивування рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції не погодився із рішенням суду першої інстанції про те, що передчасним є висновок суду першої інстанцій про те, що ненадходження до Держгеонадр від КВП «Агро-Брок» заперечень щодо припинення права користування надрами є доказом відсутності таких заперечень та, відповідно, спору з цього питання, у зв`язку з чим відсутні підстави для анулювання спеціального дозволу у судовому порядку. Верховним Судом у постановах від 03 травня, 18 жовтня, 06 листопада 2018 року у справах №№ 812/1074/17, 812/1735/17, 812/828/15 відповідно, та у постанові від 02 жовтня 2019 року у справі № 804/215/18 вже висловлювалась правова позиція з приводу застосування положень частини першої статті 26 Кодексу України про надра (далі - КУпН). Зокрема, згідно з цією позицією ненадходження будь-якої інформації від надрокористувача з приводу питання про анулювання спеціального дозволу не може розцінюватися, як відсутність заперечень.

Крім того, суд апеляційної інстанції встановив, що на час прийняття рішення судом першої інстанції всі порушення, визначені приписом № 47/5381 від 17 серпня 2018 року, були відповідачем усунуті. До того ж щодо посилань позивача на те, що відповідач не проводив у 2018 році видобувні роботи та порушував пункт 7 програми робіт (щодо обсягів робіт), то вказані обставини не встановлювалися під час перевірки товариства і не були зазначені в поданні на анулювання спеціального дозволу.

Держгеонадра не погодилася із цими рішеннями та 28 серпня 2020 року звернулася із касаційною скаргою про їх перегляд у касаційному порядку з підстави, передбаченої пунктом 1 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС).

На обґрунтування касаційної скарги посилається на те, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 03 травня, 18 жовтня, 06 листопада 2018 року у справах №№ 812/1074/17, 812/1735/17, 812/828/15 відповідно.

Так, зазначає, що при прийнятті оскаржуваної постанови апеляційним судом не був врахований висновок Верховного Суду у зазначених вище справах, висловлений у правовідносинах, які є подібними до правовідносин у розглядуваній справі. Вважає, що в оскаржуваних судових рішеннях суди не застосували висновок про те, що ненадходження будь-якої інформації від надрокористувача з приводу питання про анулювання спеціального дозволу не може розцінюватися як відсутність заперечень.

Зазначає також і про те, що відповідач порушив вимоги законодавства у сфері надрокористування, зокрема статті 18, 24, 51 КУпН, статті 19, 24 Гірничого закону України, що стало причиною зупинення дії Спеціального дозволу, тому у Держгеонадр існують всі підстави для припинення права користування надрами відповідачем на підставі статті 26 КУпН.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28 серпня 2020 року визначено таку колегію суддів: головуючий суддя Тацій Л.В., судді: Рибачук А.І., Шарапа В.М., скаргу передано судді-доповідачу.

Верховний Суд ухвалою від 07 жовтня 2020 року відкрив касаційне провадження.

Колегія суддів перевірила наведені в касаційній скарзі обґрунтування підстав касаційного оскарження судових рішень, проаналізувала постанови Верховного Суду від 03 травня, 18 жовтня, 06 листопада 2018 року у справах №№ 812/1074/17, 812/1735/17, 812/828/15 відповідно, висновки яких, на думку скаржника, не враховано судом апеляційної інстанції в оскаржуваному рішенні, вивчила зміст оскаржуваних судових рішень і дійшла висновку про таке.

Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Такі виключні випадки визначені у частині четвертій статті 328 КАС, згідно з якою підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, зокрема у випадку - якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

Отже, законодавець чітко визначив які судові рішення, з яких підстав і у яких випадках можуть бути оскаржені до суду касаційної інстанції.

Відповідно до положень цих норм касаційний перегляд з указаних мотивів може відбутися за наявності таких складових:

- суд апеляційної інстанції застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду;

- спірні питання виникли у подібних правовідносинах.

Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи.

У постанові від 19 травня 2020 року (справа №910/719/19) Велика Палата Верховного Суду вказала, що під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де подібними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог і встановлені судом фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Встановлюючи обов`язковим при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин врахування висновків щодо застосування норм права, викладених у постановах Верховного Суду, частина п`ята статті 242 КАС презюмує застосування норм права у подібних правовідносинах.

Проте аналіз зазначених Держгеонадрами постанов Верховного Суду, на які зроблено посилання у касаційній скарзі як на приклад іншого правозастосування, та оскаржуваних судових рішень не дає підстав для висновку про те, що ці рішення прийняті у справах правовідносини у яких є подібними та що суд апеляційної інстанції переглянув ці рішення без урахування висновків Верховного Суду.

Так, щодо висновку суду першої інстанції про те, що ненадходження до Держгеонадр від КВП «Агро-Брок» заперечень щодо припинення права користування надрами є доказом відсутності таких заперечень та, відповідно, спору з цього питання, у зв`язку з чим відсутні підстави для анулювання спеціального дозволу у судовому порядку, то суд апеляційної інстанції, врахувавши висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 03 травня, 18 жовтня, 06 листопада 2018 року у справах №№ 812/1074/17, 812/1735/17, 812/828/15 відповідно (на які посилається у касаційній скарзі позивач), дійшов висновку про їх передчасність та зазначив, що ненадходження будь-якої інформації від надрокористувача з приводу питання про анулювання спеціального дозволу не може розцінюватися як відсутність заперечень.

Що стосується питання чи наявні підстави для анулювання спеціального дозволу на користування надрами то слід зазначити таке.

У постановах Верховного Суду, на які здійснено посилання у касаційній скарзі на підтвердження іншого правозастосування, суд встановив, що відповідачем не вжито заходів для усунення порушень, які стали підставою для зупинення дії спеціального дозволу.

Тоді як у справі, що розглядається, суд встановив, що на час прийняття рішення судом першої інстанції всі порушення, визначені приписом від 17 серпня 2018 року № 47/5381, усунуті.

При цьому колегія суддів вважає за необхідне наголосити, що відповідно до статті 341 КАС суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої та апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Отже, правовідносини у справі, в якій оскаржено рішення суду апеляційної інстанції, та правовідносини у справах, в яких ухвалено постанови Верховного Суду від 03 травня, 18 жовтня, 06 листопада 2018 року у справах №№ 812/1074/17, 812/1735/17, 812/828/15 відповідно, що стосується питання чи наявні підстави для анулювання спеціального дозволу на користування надрами - не є подібними, а що стосується незазстосування судом апеляційної інстанції висновку про те, що ненадходження будь-якої інформації від надрокористувача з приводу питання про анулювання спеціального дозволу не може розцінюватися як відсутність заперечень, то такий висновок застосовано судом апеляційної інстанції, що виключає касаційний перегляд оскаржуваної постанови апеляційного суду з підстави та у випадку, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС.

Понад те, висновки Верховного Суду у постановах, на які в касаційній скарзі зроблено посилання в обґрунтування підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС, не є іншими, ніж висновки викладені в оскаржуваних судових рішеннях.

Інше вирішення судом апеляційної інстанції спору у цій справі в порівнянні із результатами касаційного перегляду справ №№ 812/1074/17, 812/1735/17, 812/828/15 обумовлено іншим складом обставин у справі та оцінкою доказів. Сформовані Верховним Судом правові позиції щодо застосування правових норм при розгляді справ цієї категорії повинні враховуватися судом відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС стосовно встановлених обставин у справі.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 339 КАС суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження виявилося, що Верховний Суд у своїй постанові вже викладав висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, або відступив від свого висновку щодо застосування норми права, наявність якого стала підставою для відкриття касаційного провадження, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку, коли Верховний Суд вважає за необхідне відступити від такого висновку). Якщо ухвала про відкриття касаційного провадження мотивована також іншими підставами, за якими відсутні підстави для закриття провадження, касаційне провадження закривається лише в частині підстав, передбачених цим пунктом.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 339 КАС суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.

З огляду на викладене, керуючись статтями 345, 339 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Закрити касаційне провадження за касаційною скаргою Державної служби геології та надр України на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2019 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 02 липня 2020 року у справі за позовом Державної служби геології та надр України до Комерційно-виробничого підприємства «Агро-Брок» з колективною формою власності про припинення права користування надрами, з підстави, встановленої пунктом 1 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Л.В. Тацій

Судді: А.І. Рибачук

В.М. Шарапа