Справа № 360/4161/21
Суддя: Н.М. Басова
Дата ухвалення: 2021-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

24 вересня 2021 рокуСєвєродонецькСправа № 360/4161/21

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Басова Н.М., розглянувши у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (далі відповідач), в якому позивач просив суд:

-визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 09.07.2021 № 2541-2767/М-02/8-1200/21 в частині застосування обмеження максимального розміру пенсії при здійсненні ОСОБА_1 виплати пенсії, перерахованої відповідно до ст.86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VІІ, на підставі довідки прокуратури Луганської області від 01.10.2020 № 21-720вих-20, з 01 жовтня 2020 року;

-зобов`язати відповідача здійснити з 01 жовтня 2020 року виплату перерахованої позивачу пенсії за вислугу років на підставі довідки прокуратури Луганської області від 01.10.2020 № 21-720вих-20 без обмеження максимального розміру пенсії (а.с.1-9).

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 16 вересня 2014 року йому призначено пенсію за вислугу років відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ в розмірі 70 відсотків від суми заробітної плати. Управління Пенсійного фонду України в Луганської області на підставі довідки Луганської обласної прокуратури про розмір заробітної плати, що враховується для перерахунку пенсій від 01.10.2020 №21-720вих-20 здійснило її перерахунок, у зв`язку з підвищенням заробітної плати працівникам органів прокуратури. Згідно з листом Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 09.07.2021 №2541-2767/М-02/8-1200/21 перерахунок пенсії проведено відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VІІ, який є чинним на момент перерахунку, основний розмір пенсії становить 57472,45 грн. При цьому, як вказав позивач, максимальний розмір пенсії безпідставно обмежено, з посиланням на положення частини п`ятнадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VІІ, відповідно до яких, максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність. Позивач вважає протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 09.07.2021 № 2541-2767/М-02/8-1200/21 в частині застосування обмеження максимального розміру пенсії при здійсненні йому виплати пенсії, перерахованої відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VІІ, на підставі довідки прокуратури Луганської області від 01.10.2020 № 21-720вих-20, з 01 жовтня 2020 року, а тому звернувся до суду за захистом своїх прав.

Відповідач позовні вимоги не визнав, до канцелярії суду 02.09.2021 надав відзив на позовну заяву від 30.08.2021 №1200-0802-7/32628, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог (а.с.40-42).

В обґрунтування відзиву зазначив, що позивач з 16.09.2014 є отримувачем пенсії за вислугу років, призначеної на умовах Закону України Про прокуратуру", та перебуває на обліку в Управлінні. 14.06.2021 позивач звернувся до управління та надав довідку прокуратури Луганської області від 01.10.2020 № 21-720 вих-20. На підставі наданих документів, управлінням було проведено перерахунок пенсії позивачеві, розмір нарахованої пенсії становить 95787,42 грн. Відповідач зазначив, що у період до 31 грудня 2017 року максимальний розмір пенсії, призначеної на підставі Закону №1697-VІІ не перевищував 10740 грн. Починаючи з 01 січня 2018 року розмір пенсії, призначеної на підставі Закону № 1697-VІІ, не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність. Таким чином, як зазначив відповідач, обмеження максимального розміру пенсії відповідає вимогам Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VІІ, який набрав чинності 15.07.2015. На підставі викладеного, вважає позовні вимоги необґрунтованими та просить суд відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог.

Позивачем до канцелярії суду надано відповідь на відзив, в якій просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі (а.с.35-38).

Ухвалою суду від 11.08.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (а.с.29-30).

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст.72-79, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд дійшов наступного.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується довідкою від 23.05.2017 № (а.с.15-16,18,19).

Позивач є пенсіонером за вислугою років відповідно до Закону України «Про прокуратуру», що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 від 24.11.2014 (а.с.17).

З 16.09.2014 позивач перебував на обліку як пенсіонер за вислугу років в УПФУ в м.Сєвєродонецьку (а.с.47), пенсія позивачу призначена виходячи з 70 % розміру від суми заробітної плати.

01.10.2020 за № 21-720вих-20 Луганською обласною прокуратурою видано позивачу Довідку про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії відповідно до статті 81 Закону України «Про прокуратуру», наказу Офісу Генерального прокурора від 08.09.2020 №414 «Про день початку роботи обласних прокуратур» розмір заробітної плати (грошового забезпечення) з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за нормами чинними на 11.09.2020 за відповідною посадою (прирівняною) посадою перший заступник керівника обласної прокуратури (а.с.56).

14.06.2021 позивач звернувся до управління Пенсійного фонду України в м.Лисичанську Луганської області із заявою про перерахунок пенсії на підставі вказаної довідки Луганської обласної прокуратури від 01.10.2020 за № 21-720вих-20 (а.с.54-55).

За результатами розгляду заяви позивача від 14.06.2021 відповідач здійснив перерахунок пенсії з 01.10.2020 з урахуванням вимог статті 86 Закону №1697-VІІ. Розмір пенсії після проведеного перерахунку з 01.10.2020 склав - 17120,00 грн, в тому числі: 57472,45 грн - основний розмір пенсії від середнього заробітку (95787,42 грн х 60%); 17120,00 грн - розмір пенсії до виплат. Розмір пенсії з урахуванням обмежень встановлених чинним законодавством станом на 01.12.2020 становить 17690,00 грн, та 01.07.2021 - 18540,00 грн (максимальний розмір пенсії) (а.с.57).

01.07.2021 позивач звернувся з заявою до відповідача щодо розміру його пенсії та правових підстав щодо обмеження розміру пенсії (а.с.60).

На вказану заяву відповідач надав відповідь від 09.07.2021 №2541-2767/М-02/8-1200/21, в якій серед іншого зазначив, що при перерахунку пенсії на підставі вказаної довідки Луганської обласної прокуратури обмеження розміру пенсії позивача відбулось згідно вимог частини п`ятнадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VІІ (а.с.61-62).

Не погоджуючись з діями відповідача щодо обмеження розміру його пенсії, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами статей 21, 22 Конституції України права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 64 Конституції України гарантовано, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Умови пенсійного забезпечення відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників до 15.07.2015 визначалися Законом України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 №1789-ХІІ (далі - Закон №1789-ХІІ).

Відповідно до статті 50-1 Закону №1789-ХІІ (у редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу) пенсія призначається в розмірі 70 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Отже, положення статті 50-1 Закону №1789-ХІІ передбачали виплату пенсії в максимальному розмірі 70 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати, а також можливість її перерахунку, зокрема, у зв`язку зі збільшенням розміру місячного заробітку (працюючого прокурора) за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію.

14.10.2014 прийнято новий Закон України «Про прокуратуру» № 1697-VІІ (далі - Закон № 1697-VІІ), який набрав чинності 15.07.2015.

Положення частини двадцятої статті 86 Закону України від 14.10.2014 № 1697-VII «Про прокуратуру» зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України, згідно з пунктом 1 Рішення Конституційного Суду від 13 грудня 2019 року № 7-р(ІІ)/2019 визнано таким, що не відповідає Конституції України.

У пункті 3 Рішення Конституційного Суду від 13 грудня 2019 року № 7-р(ІІ)/2019 установлено, що частина двадцята статті 86 Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII «Про прокуратуру» підлягає застосуванню в первинній редакції:

«20. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки».

Підпунктом 1 пункту 3 розділу ХІІ Прикінцеві положення Закону № 1697-VII визнано таким, що втратив чинність із набрання чинності цим Законом Закон України від 05.11.1991 № 1789-XII «Про прокуратуру» (далі Закон № 1789-XII), крім пункту 8 частини першої статті 15, частини четвертої статті 16, абзацу першого частини другої статті 46-2, статті 47, частини першої статті 49, частини п`ятої статті 50, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1, частини третьої статті 51-2, статті 53 щодо класних чинів (їх дія поширюється на осіб, яким присвоєно класні чини до набрання чинності цим Законом), статті 55 щодо посвідчення працівника прокуратури, статті 2 у частині підстав звільнення з посади Генерального прокурора України, а також статті 13 щодо функціонування в системі органів прокуратури міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратур, яка втрачає чинність з 15 грудня 2015 року.

Водночас, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-VІІІ (далі - Закон № 213-VІІІ) внесено зміни до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, а саме: в частину п`ятнадцяту статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ - максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Також, пунктом 5 Прикінцевих положень Закону №213-VІІІ передбачено, що у разі неприйняття до 01.06.2015 закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015 скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України, зокрема, «Про прокуратуру».

Окрім того, абзацом шостим частини п`ятнадцятої статті 86 Закону № 1697-VІІ встановлено, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Разом з тим, відповідно до частин другої, третьої статті 22, частини першої статті 64 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно зі статтею 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Судом встановлено, що при застосуванні обмеження розміру пенсії позивача під час перерахунку згідно довідки прокуратури Луганської області з 01.10.2020, відповідач керувався абзацом 6 частиною п`ятнадцятою статті 86 Закону №1697-VІІ.

При цьому, суд не погоджується з такими діями відповідача, з огляду на те, що абзац 6 частини п`ятнадцятої статті 86 Закону №1697-VІІ, викладений зі змінами, внесеними Законом України від 24.12.2015 № 911-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», згідно із пунктом 2 Прикінцевих положень якого, дія цього Закону, щодо визначення максимального розміру пенсії, застосовується до пенсій, які призначаються починаючи з 1 січня 2016 року.

У контексті викладеного слід зазначити, що застосування нових положень до правовідносин, які виникли до набрання ними чинності, суперечить вимогам вказаної вище статті 58 Конституції України.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 04 березня 2021 року у справі №589/3997/16-а сформував правову позицію відповідно до якої, у разі призначення пенсій до 01 січня 2016 року, до них не застосовуються обмеження максимального розміру пенсії, визначені абзацом шостим частини п`ятнадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року.

Отже, підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що оскільки позивач отримує пенсію з 16.09.2014, тобто вона призначена до 01.01.2016, тому дія абзацу 6 частини п`ятнадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VІІ щодо обмеження максимального розміру пенсії до позивача не застосовується.

Таким чином, судом констатовано, що права позивача порушені.

Щодо обраного позивачем способу захисту порушеного права, суд зазначає наступне.

У позовній заяві позивач просить визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 09.07.2021 № 2541-2767/М-02/8-1200/21 в частині застосування обмеження максимального розміру пенсії при здійсненні ОСОБА_1 виплати пенсії, перерахованої відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VІІ, на підставі довідки Луганської обласної прокуратури від 01.10.2020 № 21-720вих-20, з 01 жовтня 2020 року.

З цього приводу суд зазначає, що лист Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 09.07.2021 №2541-2767/М-02/8-1200/21 не є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні КАС України. Натомість права позивача порушені під час здійснення самого перерахунку, тобто вчинення відповідачем певних дій.

Відповідно до частини першої статті 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З метою ефективного захисту прав позивача, про захист яких він просить, суд на підставі частини другої статті 9 КАС України вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, самостійно обравши спосіб захисту, який відповідає об`єкту порушеного права та у спірних правовідносинах є достатнім, необхідним та ефективним, а саме: визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області під час здійснення ОСОБА_1 перерахунку пенсії з 01.10.2020 на підставі довідки Луганської обласної прокуратури від 01.10.2020 №21-720вих-20 в частині обмеження її максимального розміру та зобов`язати відповідача здійснити з 01.10.2020 перерахунок та виплату пенсії позивачу на підставі довідки Луганської обласної прокуратури від 01.10.2020 №21-720вих-20 без обмеження суми пенсії максимальним розміром та з урахуванням раніше проведених виплат.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. "Руїз Торія проти Іспанії" (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.1994, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.

З урахуванням зазначеного суд не надає оцінку іншим доводам сторін, оскільки вони не мають суттєвого впливу на рішення суду за результатами вирішення цього спору.

Згідно зі статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню з обранням належного способу захисту порушених прав позивача.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

При зверненні до суду із позовом позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1816,00 грн, що підтверджується квитанцією від 06.08.2021 № 16 (а.с.10).

Частиною першою статті 4 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI Про судовий збір (далі - Закон № 3674) встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Статтею 4 Закону № 3674 визначено, що ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Станом на 01 січня 2021 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 2270,00 грн. Тобто, за одну вимогу немайнового характеру особа має сплатити судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Позивачем подано позов немайнового характеру, який містить в собі 2 вимоги, одна з яких основна, друга похідна. В такому разі судовий збір сплачується лише за одну вимогу немайнового характеру.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позов задовольняється повністю, суд присуджує позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати зі сплати судового збору в сумі 908,00 грн.

Крім того, суд роз`яснює, що позивач відповідно до статті 7 Закону України Про судовий збір має право подати до суду заяву про повернення надмірно сплаченого судового збору.

Керуючись статтями 2, 7, 8, 9, 19, 20, 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255, 262, 296, пунктом 15.5 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області під час здійснення ОСОБА_1 перерахунку пенсії з 01.10.2020 на підставі довідки Луганської обласної прокуратури від 01.10.2020 №21-720вих-20 в частині обмеження максимального розміру пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області (, місцезнаходження: 93404, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Шевченка, будинок 9) здійснити з 01.10.2020 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на підставі довідки Луганської обласної прокуратури від 01.10.2020 №21-720вих-20 без обмеження суми пенсії максимальним розміром та з урахуванням раніше проведених виплат.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (93404, Луганська область, м.Сєвєродонецьк, вул.Шевченка, буд.9, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.М. Басова