Справа № 520/11540/19
Суддя: Мартинюк Н.М.
Дата ухвалення: 2021-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2021 року

м. Київ

справа № 520/11540/19

адміністративне провадження № К/9901/14782/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді-доповідача: Мартинюк Н.М.,

суддів: Жука А.В., Мельник-Томенко Ж.М.,

розглянув у порядку письмового провадження у касаційній інстанції адміністративну справу №520/11540/19

за позовом Харківського національного університету внутрішніх справ

до ОСОБА_1

про стягнення суми,

за касаційною скаргою Харківського національного університету внутрішніх справ

на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 16 квітня 2020 року (головуючий суддя: Перцова Т.С., судді: Русанова В.Б., Жигилій С.П.).

ВСТАНОВИВ:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2019 року Харківський національний університет внутрішніх справ (далі - «Університет») пред`явив позов до ОСОБА_1 , в якому просив суд:

- стягнути із ОСОБА_1 на користь Харківського національного університету внутрішніх справ витрати, пов`язані з утриманням відповідачки в розмірі: 46658 грн 47 коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ОСОБА_1 проходила службу в Харківському національному університеті внутрішніх справ у період з 11 серпня 2014 року до 23 червня 2018 року.

Наказом Харківського національного університету внутрішніх справ від 23 червня 2018 року №245 о/с відповідачку відраховано зі складу курсантів і відкомандировано до ГУНП України в Харківській області для подальшого проходження служби.

Проте, наказом ГУНП України в Харківській області від 26 лютого 2019 року №58 о/с ОСОБА_1 звільнено з органів поліції за власним бажанням. Позивач зазначає, що у зв`язку зі звільненням відповідачка має відшкодувати витрати, пов`язані з її утриманням відповідно до договору про навчання, підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2019 року позов Харківського національного університету внутрішніх справ задоволено повністю.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Харківського національного університету внутрішніх справ витрати, пов`язані з її утриманням в розмірі: 46658 грн 47 коп.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 16 квітня 2020 року рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2019 року скасовано, позов Харківського національного університету внутрішніх справ залишено без розгляду.

Апеляційний суд, залишаючи позов без розгляду, виходив з того, що позивачем було пропущено місячний строк звернення до адміністративного суду, а висновок суду першої інстанції про необхідність поновлення цього строку є необґрунтованим.

Суд апеляційної інстанції зауважив, що позивачу було відомо про висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 12 грудня 2018 року в справі № 804/285/16 щодо зміни юрисдикції спорів про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням особи під час навчання у вищому навчальному закладі МВС, з огляду на звернення Університетом з аналогічними позовами в порядку адміністративного судочинства.

Спір у цій справі відноситься до справ щодо проходження публічної служби, а отже, відповідно до положень частини п`ятої статті 122 КАС України, для звернення до суду з цим позовом законом встановлено місячний строк.

Позивач дізнався про звільнення відповідачки з органів поліції 5 березня 2019 року, а тому перебіг місячного строку почався 6 березня 2019 року. З адміністративним позовом позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду лише 28 жовтня 2019 року, тобто з пропуском строку позовної давності.

Подане клопотання позивача про поновлення строку на звернення до суду з цим позовом було обґрунтовано тим, що Університет першочергово звернувся до Комінтернівського районного суду міста Харкова з цивільним позовом, в якому заявив аналогічні вимоги. Проте, ухвалою суду від 25 вересня 2019 року позивачу було відмовлено у відкритті провадження у справі й зазначено, що спір належить розглядати в порядку адміністративного судочинства. Копію цієї ухвали позивач отримав 3 жовтня 2019 року, а тому Університет обраховує місячний строк звернення до адміністративного суду саме з цієї дати.

Суд першої інстанції погодився з доводами позивача щодо поважності причин пропуску строку позовної давності звернення з адміністративним позовом з наведених підстав і поновив указаний строк.

Однак, такі висновки апеляційний суд вбачає необґрунтованими, а позов таким, який належить залишити без розгляду на підставі пункту 8 частини першої статті 240 КАС України.

Не погоджуючись із такими висновками суду апеляційної інстанції, позивач звернувся з цією касаційною скаргою і покликається на порушення свого права на доступ до правосуддя.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзивів

У червні 2020 року Харківський національний університет внутрішніх справ подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просив скасувати постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 16 квітня 2020 року, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2019 року залишити без змін.

Скаржник у касаційній скарзі покликається на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права за відсутності висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

Відповідачка подала до суду касаційної інстанції відзив на касаційну скаргу, в якому вказує на безпідставність викладених в ній доводів. До того ж, просила закрити касаційне провадження, оскільки ця справа є справою незначної складності.

ІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

ОСОБА_1 проходила службу в Харківському національному університеті внутрішніх справ у період з 11 серпня 2014 року до 23 червня 2018 року.

Наказом Харківського національного університету внутрішніх справ від 11 серпня 2014 року №174 о/с відповідачку прийнято на службу в органи внутрішніх справ і зараховано курсантом Харківського національного університету внутрішніх справ з 18 серпня 2014 року та присвоєно звання "рядовий міліції".

1 вересня 2014 року на виконання вимог Закону України «Про міліцію» і наказу МВС України від 14 травня 2007 року №150 «Про затвердження Типового договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України» між ОСОБА_1 , Харківським національним університетом внутрішніх справ і ГУ МВС України в Харківській області укладено тристоронній договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України.

Пунктом 2.3.6 Договору передбачено, що в разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ України по закінченню навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі з підстав, зазначених у пункті 3 договору, відповідач зобов`язаний відшкодувати фактичні витрати, пов`язані з його утриманням у вищому навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком.

Відповідно до пункту 3.2 Договору підставою відшкодування фактичних витрат на підготовку є відмова від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання.

Наказами Харківського національного університету внутрішніх справ №357 від 31 серпня 2015 року, №548 від 18 серпня 2016 року, №401 від 11 серпня 2017 року ОСОБА_1 переведено на наступні курси.

Відповідно до наказу Харківського національного університету внутрішніх справ №245 о/с від 23 червня 2018 року відповідачку відраховано зі складу курсантів і відкомандировано до ГУНП України в Харківській області для подальшого проходження служби.

Наказом Головного управління Національної поліції в Харківській області року №58 о/с від 26 лютого 2019 року відповідачку звільнено відповідно до пункту 7 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням).

Листом від 27 лютого 2019 року №1226/119-12/01-2019 Управлінням кадрового забезпечення ГУНП в Харківській області для вирішення питання щодо відшкодування витрат вартості навчання відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 12 квітня 2017 року №261 і наказу Міністерства внутрішніх справ від 1 березня 2017 року №173, повідомлено Університет про звільнення ОСОБА_1 зі служби в Національній поліції України згідно з наказом ГУНП в Харківській області від 26 лютого 2019 року №58 о/с. Одночасно надіслано копію рапорту і витяг із наказу про звільнення ОСОБА_1 з Національної поліції України. Цей лист, відповідно до відбитку штампу вхідної кореспонденції, надійшов до Університету 5 березня 2019 року.

ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВА

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 17 частини першої статті 4 КАС України публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про загальну структуру і чисельність Міністерства внутрішніх справ України» навчальні заклади, науково-дослідні установи, підприємства та установи забезпечення включенні до загальної структури МВС України.

Згідно зі статтею 18 Закону України «Про міліцію» (в редакції чинній на момент укладення договору між позивачем, відповідачем та ГУМВС України в Харківській області) порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.

Підготовка фахівців у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ України за державним замовленням здійснюється на підставі договору про навчання, який укладається між навчальним закладом, головним управлінням, управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Автономній Республіці Крим, області, місті Києві або Севастополі чи на транспорті та особою, яка навчається. Типову форму договору затверджує Міністерство внутрішніх справ України за погодженням з центральним органом виконавчої влади у сфері освіти і науки.

Курсанти вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ України у разі дострокового розірвання договору через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість чи в разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ після закінчення вищого навчального закладу, а також особи начальницького складу органів внутрішніх справ, які звільняються із служби протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу Міністерства внутрішніх справ України за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, установленому Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.

Наказом Міністерства внутрішніх справ №150 від 14 травня 2007 року на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 1 березня 2007 року №313 «Про затвердження Порядку відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ» та відповідно до вимог Законів України «Про вищу освіту», «Про міліцію», з метою вдосконалення порядку підготовки фахівців у вищих навчальних закладах МВС України за державним замовленням, затверджено Типовий договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України, яким передбачено відшкодування вказаних витрат.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію».

Відповідно до положень статті 72 Закону України «Про Національну поліцію» професійне навчання поліцейських складається з: 1) первинної професійної підготовки; 2) підготовки у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання; 3) післядипломної освіти; 4) службової підготовки - системи заходів, спрямованих на закріплення та оновлення необхідних знань, умінь та навичок працівника поліції з урахуванням оперативної обстановки, специфіки та профілю його оперативно-службової діяльності.

Згідно із положеннями частини другої статті 74 Закону України «Про Національну поліцію» підготовка фахівців за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, проводиться на підставі контракту про здобуття освіти, який укладається між навчальним закладом, відповідним органом поліції та особою, яка навчається.

Відповідно до частини четвертої статті 74 Закону України «Про Національну поліцію» особи, які навчаються за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, у разі дострокового розірвання контракту про здобуття освіти з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, а також поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених навчальних закладів з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Частиною п`ятою статті 74 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що у разі відмови від добровільного відшкодування витрат, зазначених у частині четвертій цієї статті, таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.

IV. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Відповідно до частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 341 КАС України).

Згідно з ухвалою Верховного Суду від 30 червня 2020 року касаційне провадження у цій справі відкрите на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

Відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

- якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

Предметом спору в цій справі є стягнення коштів, які витрачено на навчання ОСОБА_1 в Університеті, у зв`язку з тим, що вона звільнився за власним бажанням зі служби в органах Національної поліції менш, аніж через три роки відколи закінчила навчання (що є порушенням умов контракту).

У касаційній скарзі позивач зазначає, що про звільнення ОСОБА_1 з органів поліції за власним бажанням Університет дізнався 5 березня 2019 року, отримавши лист ГУ НП в Харківській області від 27 лютого 2019 року №1226/119-12/01-2019.

17 вересня 2019 року Університет звернувся з позовом до ОСОБА_1 в порядку цивільного судочинства до Комінтернівського районного суду міста Харкова.

Ухвалою Комінтернівського районного суду міста Харкова від 25 вересня 2019 року позивачу відмовлено у відкритті провадження у справі в порядку цивільного судочинства й зазначено, що спір належить розглядати в порядку адміністративного судочинства. Копію цієї ухвали позивач отримав 3 жовтня 2019 року.

До Харківського окружного адміністративного суду з цим адміністративним позовом Університет звернувся 26 жовтня 2019 року, направивши його засобами поштового зв`язку.

Відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

За приписами частини другої статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.

Частиною третьої статті 122 КАС України визначено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

За змістом частини п`ятої статті 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Відповідно до положень статті 74 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення навчання у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, відшкодовують МВС витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Як передбачено приписами частини п`ятої статті 74 Закону України «Про Національну поліцію» у разі відмови від добровільного відшкодування витрат, зазначених у частині четвертій цієї статті, таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.

Постановою Кабінету Міністрів України №261 від 12 квітня 2017 року затверджено Порядок відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі - Порядок №261), який визначає механізм відшкодування особами, які навчалися за денною формою навчання за державним замовленням (далі - особи) у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі - вищі навчальні заклади), витрат, пов`язаних з їх утриманням у таких закладах (далі - витрати), у разі, зокрема, дострокового розірвання контракту про здобуття освіти (далі - контракт) з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в Національній поліції (далі - поліція) через хворобу (за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції) чи у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів.

Пунктом 2 Порядку №261 визначено, що витрати відшкодовуються згідно з контрактом, укладеним між вищим навчальним закладом, відповідним органом поліції та особою, яка навчалася.

Положеннями пункту 3 Порядку №261, зокрема, визначено, що відшкодування здійснюється в розмірі витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; оплатою комунальних послуг та спожитих енергоносіїв. На підставі розрахунків вищого навчального закладу складається довідка про фактичні витрати на кожну особу за весь строк навчання, яка долучається до її особової справи.

Пунктами 4, 5 Порядку №261 означено, що витрати відшкодовуються особою в повному розмірі за весь період її фактичного навчання.

Після видання наказу про звільнення (відрахування з вищого навчального закладу) особи керівник органу поліції (вищого навчального закладу) або за його дорученням інша посадова особа видає зазначеній особі під підпис повідомлення із зобов`язанням протягом 30 діб з моменту отримання повідомлення відшкодувати МВС витрати із зазначенням їх розміру та реквізитів розрахункового рахунка для перерахування коштів. Таке повідомлення може бути надіслано особі рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення за останнім місцем реєстрації, зазначеним у матеріалах її особової справи.

У разі звільнення особи до відпрацювання нею трьох років після закінчення вищого навчального закладу орган поліції, в якому особа проходила службу, невідкладно повідомляє про це вищому навчальному закладу, в якому особа навчалася.

З приписів пункту 8 Порядку №261 слідує, що у разі відмови від добровільного відшкодування витрат, таке відшкодування здійснюється в судовому порядку. Претензійно-позовну діяльність провадить вищий навчальний заклад, у якому навчалася особа.

Верховний Суд наголошує на тому, що спори стосовно проходження публічної служби охоплюють спори, які виникають з моменту прийняття особи на посаду і до її звільнення, зокрема й питання відповідальності за невиконання договору підготовки фахівця, що зумовлює відшкодування фактичних витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі, навіть якщо подання відповідного позову про відшкодування витрат відбувається після її звільнення з публічної служби, а тому до таких спорів підлягають застосуванню приписи частини п`ятої статті 122 КАС України.

Тобто, у цьому випадку підлягає застосуванню місячний строк звернення до суду, про що дійшов обґрунтованого висновку суд апеляційної інстанції.

Разом з тим суд апеляційної інстанції, залишаючи позов без розгляду, констатував, що відлік місячного строку для звернення з цим позовом до адміністративного суду потрібно починати на наступний день з 5 березня 2019 року (дата отримання Університетом листа про звільнення ОСОБА_1 з органів поліції), тобто з 6 березня 2019 року.

Колегія суддів зазначає, що після інформування позивача про звільнення співробітника поліції, який не виконав умов контракту, позивач зобов`язаний відповідно до приписів частини п`ятої статті 74 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 4, 5, 8 Порядку №261 повідомити особу про зобов`язання протягом 30 діб з моменту отримання повідомлення відшкодувати (компенсувати) МВС витрати на його навчання.

І лише у разі відмови від добровільного відшкодування витрат, таке відшкодування здійснюється навчальним закладом у судовому порядку відповідно до приписів частини п`ятої статті 122 КАС України.

Тобто, відповідно до Порядку №261 Університет мав вручити під підпис або надіслати відповідачці повідомлення із зобов`язанням протягом 30 діб з моменту отримання такого повідомлення відшкодувати витрати із зазначенням їхнього розміру та реквізитів рахунку для перерахування коштів, за для того, щоб забезпечити можливість добровільно відшкодувати витрати на навчання і лише, у разі відмови відповідачки, міг звернутися до суду.

Залишаючи позов без розгляду, апеляційним судом не було з`ясовано питання чи вручалось або надсилалось Університетом повідомлення відповідачці про необхідність відшкодування витрат на її навчання, а також чи було надано Університетом їй строк для добровільного відшкодування указаних витрат та чи відмовилась вона здійснити таке відшкодування, оскільки тільки у такому випадку право позивача вважається порушеним і з метою його захисту КАС України передбачає місячний строк звернення до суду з адміністративним позовом.

У цій справі суд апеляційної інстанції залишив поза увагою наведені обставини, які, на думку колегії суддів, мали значення для правильного вирішення питання про те, чи є підстави для залишення цього позову без розгляду, тож висновки, до яких дійшов апеляційний суд, є передчасними.

Отже, зважаючи на приписи статті 353 КАС України, колегія суддів Верховного Суду вважає, що постанова апеляційного суду підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до цього суду.

До того ж, колегія суддів вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання відповідачки про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю підстав, визначених у статті 339 КАС України.

З огляду на результат касаційного розгляду судові витрати не розподіляються.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 353, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Харківського національного університету внутрішніх справ задовольнити.

Постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 16 квітня 2020 року в цій справі скасувати, справу №520/11540/19 направити для продовження розгляду до Другого апеляційного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і не може бути оскаржена.

………………….

………………….

………………….

Н.М. Мартинюк

А.В. Жук

Ж.М. Мельник-Томенко,

Судді Верховного Суду