Справа № 489/5362/20
Суддя: Косцова І.П.
Дата ухвалення: 2021-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2021 р.м.ОдесаСправа № 489/5362/20
Головуючий в 1 інстанції: Рум`янцева Н.О.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача судді Косцової І.П.,

суддів Осіпова Ю.В., Скрипченка В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до інспектора 2 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Миколаївській області сержанта поліції Паламарчук Ольги Станіславівни, Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанов, -

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

У травні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

скасувати постанову Управління патрульної поліції в Миколаївській області серії ЕАМ №3332255 від 24 жовтня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП;

скасувати постанову Управління патрульної поліції в Миколаївській області серії ЕАМ №3332475 від 24 жовтня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП;

закрити провадження по вказаним адміністративним справам.

В обґрунтування позовних вимог вказано, що позивач дійсно здійснював рух по вул. Кузнецькій та проїхав два перехрестя вул. Садової. На другому перехресті по вул. Садовій він проїхав на миготливий зелений сигнал світлофору, оскільки виїхавши на нього він повинен був завершити проїзд. В подальшому він був зупинений працівниками поліції, які звинуватили його в проїзді на червоний сигнал світлофора. На його вимогу, працівниками поліції надано відеозапис, на якому автомобіль незрозумілої марки, без державних номерів, перпендикулярно їхньому автомобілю проїхав перехрестя. Вважаючи, що у працівників поліції відсутня законна причина його зупинки, позивач відмовив у пред`явлені посвідчення водія.

Крім того позивачем зазначено про допущені процедурні порушення під час розгляду справи про адміністративне правопорушення: йому не надано права скористатись правничою допомогою; у оскаржуваних постановах не зазначено технічний засіб, яким здійснено відео фіксація порушення, що вказує на відсутність доказів вчинення ним порушень ПДР.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11 лютого 2021 року позов задоволено.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив із того, що доказів вини позивача у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та ч.1 ст.126 КУпАП, відповідачем не надано, що є підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву (заперечень).

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, Управління патрульної поліції в Миколаївській області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалене у справі рішення та постановити нове про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування своїх доводів апелянт зазначив, що факт перетину перехрестя вул. Кузнецької та вул. Садової на заборонений сигнал світлофора підтверджується наданим до відзиву відеозаписом з відео-реєстратора поліцейського. Вказане порушення ПДР стало підставою для зупинки т/з позивача для подальшого розгляду адміністративної справи. Однак позивач за наслідком перегляду наданих йому відеозаписів проїзду перехрестя вул. Кузнецької та вул. Садової відмовився надати посвідчення водія, посилаючись, що вказані відеозаписи не доводять його вини.

Апелянт наголошує, що матеріали справи містять безумовні та беззаперечні докази, які у своїй сукупності доводять вину позивача у вчиненні адміністративних правопорушень.

ОСОБА_1 своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Фактичні обставини справи.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 24 жовтня 2020 року постановою інспектора патрульної поліції Управління патрульної поліції в Миколаївській області Паламарчук О.С., серії ЕАМ №3332255 позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Як зазначено у вказаній постанові, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, а саме за те, що він 24.10.2020 року у м. Миколаєві, вул. Кузнецька, 128, керуючи т/з Сhevrolet Aveo, номерний знак НОМЕР_1 , не пред`явив на законну вимогу поліцейського посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п. 2.4.а ПДР України.

Також, 24 жовтня 2020 року постановою серії ЕАМ № 3332475 інспектора патрульної поліції Управління патрульної поліції в Миколаївській області Паламарчук О.С., позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Як зазначено у вказаній постанові, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, а саме за те, що 24.10.2020 року у м. Миколаєві, вул. Кузнецька/Садова, керуючи т/з Сhevrolet Aveo, номерний знак НОМЕР_1 , позивач здійснив проїзд перехрестя на забороняючи сигнал світлофора, а саме «червоний», чим порушив п. 8.7.3.є ПДР України.

Вважаючи вказані постанови про притягнення до адміністративної відповідальності протиправними, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та оцінка суду апеляційної інстанції доводів апеляції і висновків суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Згідно з пункту 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

За пунктом 1.3. Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (пункт 1.9).

В силу положень статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Частиною другою статті 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У вказаних вище випадках, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі (стаття 283 КУпАП) на місці вчинення правопорушення.

Стосовно постанови серії ЕАМ № 3332475 від 24 жовтня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для її скасування з мотивів відсутності належних доказів, що підтверджують вину позивача, з огляду на таке.

Згідно п. 8.1 ПДР України, регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Відповідно до п. 8.7.3 е) ПДР України, червоний сигнал,у тому числі миготливий,або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

ПДР України визначає що дорожня розмітка 1.12 (стоп-лінія) - позначає місце, де водій повинен зупинитися за наявності знаку 2.2 або при сигналі світлофора чи регулювальника, що забороняє рух; дорожній знак 5.62 «Місце зупинки» встановлює місце зупинки транспортних засобів під час дії заборонного сигналу світлофора (регулювальника) чи перед залізничними переїздами, рух через які регулюється світлофорами.

Положеннями ч. 2 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність зокрема за проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника.

Відповідальність за порушення вказаних правил передбачених ч. 2 ст. 122 КУпАП тягне за собою накладання штрафу в розмірі 25 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що відповідає сумі 425 (чотириста двадцять п`ять) гривень.

Єдиним доказом проїзду позивача перехрестя на забороняючи сигнал світлофора, а саме «червоний», є наданий до суду відеозапис IGM _2497.

Разом з тим, судова колегія за наслідком його перегляду не може встановити на який сигнал світлофора почав рух автомобіль, на який сигнал світлофора рухався автомобіль на відеозаписі та не вбачається його номерний знак, оскільки запис зроблено з прилеглої перпендикулярної вулиці з обмеженим оглядом.

Крім того необхідно зазначити й про те, що оскаржувана постанова серії ЕАМ №3332475 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не містить і посилань на технічний засіб, за допомогою якого безпосередньо здійснено вказаний вище відеозапис, що виключає віднесення останнього до належних та допустимих доказів.

Вказаний висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, висловленою, зокрема, у постановах від 15.11.2018 року у справі №524/5536/17 та від 24.01.2019 року у справі №428/2769/17.

Отже, враховуючи вищевикладені обставини, судова колегія, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, та приймаючи до уваги принципи диспозитивності та змагальності сторін, вважає, що суд 1-ї інстанції, в даному випадку, дійшов обгрунтованого висновку про недоведеність факту вчинення позивачем спірного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП та, відповідно, наявності підстав для скасування оскаржуваної постанови відповідача серії ЕАМ №3332475 і закриття провадження у вказаній справі про адміністративне правопорушення.

В свою чергу, стосовно постанови серії ЕАМ №3332255 від 24 жовтня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП, судова колегія не вбачає підстав для її скасування з огляду на таке.

В розділі 2 ПДР України закріплено обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів.

Відповідно до пункту 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

За приписами пункту 2.4 ПДР України на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1 ПДР України.

Аналогічні положення закріплені законодавцем також у статті 16 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353-XII.

А саме, водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (стаття 16 Закону України «Про дорожній рух»).

Виходячи з наведених вище правових норм право органів Національної поліції перевіряти наявність зазначених у пункті 2.1 ПДР України документів кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

Частиною першою статті 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка») у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З аналізу вищенаведених норм вбачається, що згідно законодавства України на вимогу поліцейського, водій транспортного засобу зобов`язаний пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб.

Разом з тим, як вбачається з відеозапису реєстратора закріпленим на форменому одязі патрульного, та не заперечується й позивачем в позовній заяві, останній відмовився пред`явити посвідчення водія для перевірки на вимогу працівника поліції, що вказує на правомірність притягнення його до відповідальності та накладення адміністративного стягнення на підставі частини першої статті 126 КУпАП.

Колегія суддів визначає, що право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

Відповідна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 25 вересня 2019 року у справі №127/19283/17.

Колегія суддів констатує, що доводи позивача, стосовно необґрунтованості винесення постанови, а саме факту не здійснення правопорушення за яке передбачена відповідальність за частиною першою статті 126 КУпАП, спростовуються матеріалами справи.

Водночас, на думку позивача, він мав право не пред`являти посвідчення водія на вимогу поліцейського для перевірки, доки останній не доведе, що зупинка його транспортного засобу була законною.

Такі доводи позивача не ґрунтуються на вимогах законодавчих актів та не мають відношення до обов`язку водія транспортного засобу мати при собі та пред`явити на вимогу поліцейського для перевірки зазначені вище документи.

При цьому, з відеозаписів , , судом апеляційної інстанції, з поміж іншого, встановлено, що позивач зазначив про готовність пред`явити документи лише після надання йому доказів вчинення ним порушення правил дорожнього руху, що стали підставою для зупинки його транспортного засобу. Однак, після демонстрації відповідного відеозапису, позивач виявив незгоду з змістом самого доказу, та визначив, що ним було здійснено проїзд перехрестя вул. Кузнецької та вул. Садової на миготливий зелений сигнал світлофора.

Проте, висловлена в даному випадку незгода позивача з об`ємом зібраних доказів стосовно проїзду перехрестя на заборонений сигнал світлофору, не позбавляє його обов`язку пред`являти для перевірки посвідчення водія.

Окремо варто зауважити, що притягнення позивача до відповідальності та накладення стягнення за частиною першою статті 126 КУпАП за одне правопорушення з числа вчинених, є обґрунтованим, навіть коли факт проїзду ним перехрестя на заборонений сигнал світлофору не знайшов свого підтвердження під час розгляду адміністративної справи.

Стосовно посилань позивача на порушення процедури його притягнення до адміністративної відповідальності, а саме незабезпечення йому можливості скористатись правом на отримання правової допомоги, судова колегія зазначає, що з наявних відеозаписів вбачається, що позивачу була запропонована відповідна можливість, однак ним визначено, що для забезпечення участі адвоката необхідно відкласти розгляд справи.

Разом з тим, в даному випадку процедура притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення ПДР України не передбачає відкладення її розгляду.

Таким чином, позивач на власний розсуд реалізуючи свої права, в тому числі і на отримання правової допомоги, безпідставно її не отримуючи, не може в подальшому визначати це, як підставу для скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно, враховуючи те, що обставини, вказані в постанові про адміністративне правопорушення (непред`явлення на вимогу поліцейського для перевірки посвідчення водія) мали місце, судова колегія не знаходить підстав для скасування постанови Управління патрульної поліції в Миколаївській області серії ЕАМ № 3332255 від 24 жовтня 2020 року.

Враховуючи, що судом першої інстанції неповно з`ясовано всі обставини справи та їм надано невірну правову оцінку, колегія суддів, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, скасовує судове рішення суду першої інстанції в частині скасування постанови Управління патрульної поліції в Миколаївській області серії ЕАМ № 3332255 від 24 жовтня 2020 року з прийняттям постанови про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Керуючись ст.ст. 272, 286, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11 лютого 2021 року в частині скасування постанови Управління патрульної поліції в Миколаївській області серії ЕАМ № 3332255 від 24 жовтня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП - скасувати.

Прийняти нове судове рішення у вказаній частині, яким у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора 2 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Миколаївській області сержанта поліції Паламарчук Ольги Станіславівни, Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови серії ЕАМ №3332255 від 24 жовтня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП - відмовити.

В іншій частині рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11 лютого 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Косцова І.П.
Судді Осіпов Ю.В. Скрипченко В.О.