Справа № 460/9566/20
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2021-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2021 рокуЛьвівСправа № 460/9566/20 пров. № А/857/10119/21
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді - Мікули О. І.,

суддів - Кушнерика М. П., Ніколіна В. В.,

з участю секретаря судового засідання Ратушної М. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в залі суду в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Поліської митниці Держмитслужби на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 25 березня 2021 року у справі № 460/9566/20 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "МОРГАН ФЕНІЧЕ" до Поліської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішення, картки відмови в прийнятті митної декларації,-

суддя в 1-й інстанції Друзенко Н. В.,

час ухвалення рішення 25.03.2021 року,

місце ухвалення рішення м. Рівне,

дата складання повного тексту рішення 05.04.2021 року,

в с т а н о в и в:

Позивач ТОВ «МОРГАН ФЕНІЧЕ» звернулося в суд з позовом до відповідача - Поліської митниці Держмитслужби, в якому просило визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UА204020/2020/000077/2 від 25 червня 2020 року та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА204020/2020/00393 від 25 червня 2020 року.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 25 березня 2021 року позов задоволено. Визнано протиправними і скасовано рішення Поліської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів № UА204020/2020/000077/2 від 25 червня 2020 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА204020/2020/00393.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню, покликаючись на те, що з урахуванням встановлених під час митного оформлення товару-тканини ряду розбіжностей у наданих до митної декларації документах, а також факту ненадання декларантом додаткових документів для перевірки правильності визначення митної вартості, вказаних митним органом у електронному повідомленні, у відповідача були наявні достатні підстави вважати про надання декларантом неточних та неповних відомостей щодо числових значень складових митної вартості оцінюваного товару, у зв`язку із чим Поліською митницею правомірно було прийнято спірне рішення. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог повністю.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає доводи апеляційної скарги безпідставними. Зазначає, що подані ним документи до митного оформлення повністю відповідали вимогам статті 53 Митного кодексу України, та підтверджують числові значення складових митної вартості оцінюваного товару, а також відомості щодо ціни, що була фактично сплачена. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Представник відповідача (апелянта) Дем`янюк С. В. в судовому засіданні в режимі відеоконференції підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважає висновки суду першої інстанції неправильними та необґрунтованими. Просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Представник позивача Лавренчук Т. В. в судовому засіданні не погодилася з доводами апеляційної скарги відповідача, і вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване рішення, просить залишити апеляційну скаргу відповідача без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзив на апеляційну скаргу в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 02 січня 2018 року між ТОВ «Морган Феніче» (Україна) як отримувачем, DAVIS Poland Sp. z.o.o Sp. k. (Польща) як постачальником та Fleming Baldai UAB (Литва) як платником, укладено Договір №3-DMB, за умовами якого постачальник зобов`язався передати належний йому товар у власність отримувача відповідно до інвойсів та здійснити його поставку відповідно до умов Договору (пункт 1.1.). Згідно з пунктом 1.2. цієї ж угоди, платник здійснює оплату товару згідно з рахунками-фактурами (інвойсами) протягом 95 днів від дати інвойсу. Наведене узгоджується з положеннями пункту 2.1. Договору, відповідно до якого платник зобов`язаний здійснити оплату відповідно до інвойсів та умов Договору. У свою чергу, пунктом 1.3. Договору сторони узгодили, що після здійснення оплати, передбаченої в п. 1.2., платник отримує право отримати компенсацію сплачених сум від отримувача, що також узгоджується з положеннями пункту 2.2. Договору. За умовами пункту 2.3. Договору, товар вважається поставленим постачальником і прийнятим отримувачем з моменту підписання відповідної накладної або акта приймання-передачі товару згідно з правилами «Інкотермс», відповідно до яких поставляється товар, з урахуванням особливостей, встановлених у даному Договорі. А відповідно до пункту 2.4.1. постачальник зобов`язаний передати отримувачу товар, визначений цим Договором, на умовах FOB Shanghai (Інкотермс 2010) або інших, що визначені в інвойсі. У свою чергу, за умовами пунктів 2.6.1., 2.9.1. Договору, платник зобов`язаний здійснити оплату товару відповідно до інвойсів та наділений правом вимагати від отримувача відшкодування коштів, витрачених на оплату товару.

Також встановлено, що 14 травня 2020 року компанією «DAVIS INTERNATIONAL TRADING (SHANGHAI), Cо., LTD» було оформлено на замовлення DAVIS Poland Sp. z.о.о. Sp. k. пакувальний лист на товар декоративне полотно/синтетична шкіра: INARI91 у кількості 6211.1 м (120 рулонів); у кількості 6500,0 м (120 рулонів); INARI96 у кількості 7530,7 м (140 рулонів); ORINOCO90 у кількості 3787,6 м (62 рулони); ORINOCO96 у кількості 1791,0 м (29 рулонів); MADRYT920 у кількості 4013,0 м (103 рулони); MADRYT9100 у кількості 8255,0 м (208 рулонів); MADRYT995 у кількості 1141,0 м (36 рулонів); MADRYT996 у кількості 2051,0 м (51 рулон). Загальна кількість товару визначена на рівні 41280,40 м (869 рулонів), а орієнтовна дата морського відправлення 19 травня 2020 року.

За даними коносаменту №20051879, компанією «MRF INTERNATONAL FORWARDING Co., LTD» 18 травня 2020 року навантажено на судно у контейнері №/40HQ/CN5013033 869 рулонів декоративного полотна/штучної шкіри для одержувача -ТОВ «Морган Феніче», із відправкою з порту навантаження Шанхай, Китай до порту розвантаження Південний, Україна, що в повній мірі відповідає умовам поставки (FOB Shanghai (Інкотермс 2010)) за Договором № 3-DMB від 02 січня 2018 року. У коносаменті зазначено, що замовлення належить передати експедиторській компанії ТОВ «Лімертін Карго Делівері» (Україна, м. Одеса, Французький бульвар, 66/1, оф. 602В) як перевізнику.

Як свідчить міжнародна товарно-транспортна накладна CMR №00005664 від 24 червня 2020 року, товар з контейнера MRKU4138558 рулони тканини для отримувача ТОВ «Морган Феніче», прибув на адресу вантажоотримувача за посередництвом вантажовідправника та перевізника ТОВ «Транспортна компанія Бласко».

Також судом встановлено, що 08 листопада 2019 року між ТОВ «Морган Феніче» та ТОВ «Лімертін Карго Делівері» було укладено договір про транспортно-експедиторське обслуговування № 08/11/19-В. На підтвердження виконання умов такого договору до матеріалів справи долучено копію рахунку на оплату № 497 від 24 червня 2020 року, в якому зафіксована вимога до ТОВ «Морган Феніче» з приводу оплати таких послуг: організація перевезення вантажу; компенсація вартості перевезення вантажу морським транспортом Шанхай-Південний та компенсація транспортно експедиторського обслуговування загальною вартістю 95788,00 грн, з ПДВ.

01 червня 2020 року постачальником товару DAVIS Poland Sp. z o. o. Sp. k. оформлено та виставлено для оплати платником Fleming Baldai UAB рахунок (інвойс) № 24/00058/20FV24 на товар: INARI 91 у кількості 6211.1 мб; 94 у кількості 6500,0 мб; INARI 96 у кількості 7530,7 мб; ORINOCO 90 у кількості 3787,6 мб; ORINOCO 96 у кількості 1791,0 мб; MADRYT 920 у кількості 4013,0 мб; MADRYT 9100 у кількості 8255,0 мб; MADRYT 995 у кількості 1141,0 мб; MADRYT 996 у кількості 2051,0 мб загальною кількістю 869 рулонів, вартістю 71850,20 доларів США.

Того ж дня, щодо вказаного вище товару платником Fleming Baldai UAB оформлено на ім`я покупця товару ТОВ «Морган Феніче» рахунок (інвойс) № 20FB00296 від 01 червня 2020 року на відповідну суму 71850,20 доларів США.

17 липня 2020 року ТОВ «Морган Феніче» сплатило на банківський рахунок компанії Fleming Baldai UAB 132481,36 доларів США на виконання умов контрактів № 2-FMFB від 22 січня 2018 року (рахунок (інвойс) № 19FB00896 TD217978) та № 3-DMB від 02 січня 2018 року (рахунок (інвойс) № 20FB00296 TD17330), що підтверджується платіжним дорученням в іноземній валюті або банківських металах ТОВ «Морган Феніче» № 5034 від 17 липня 2020 року.

25 червня 2020 року уповноваженою особою ТОВ «Морган Феніче» подано до митного оформлення митну декларацію № UA204020/2020/017308, у графі 31 якої заявлено до митного оформлення товари: - № 1 Тканина Madryt 9100, склад 90% поліестер, 10% бавовна, покрита 100% поліуретаном, ширина 145 см, 8255 м.пог., 11969,75 м.кв., 208 рулонів; Тканина Madryt 920, склад 90% поліестер, 10% бавовна, покрита 100% поліуретаном, ширина 145 см, 4013 м.пог., 5818,85 м.кв., 103 рулони; Тканина Madryt 995, склад 90% поліестер, 10% бавовна, покрита 100% поліуретаном, ширина 145 см, 1141 м.пог., 1654,45 м.кв., 36 рулонів; Тканина Madryt 996, склад 90% поліестер, 10% бавовна, покрита 100% поліуретаном, ширина 145 см, 2051 м.пог., 2973,95 м.кв., 51 рулон; - № 2 Тканина Orinoco 90, з синтетичних 92% поліестер, 8нейлон, верх-тканина ворсова з утоковим ворсом з ниток різних кольорів, низ-тканина з синтетичних комплексних поліестерових ниток, ширина 144 см, 3787,6 м.пог, 5454,144 м.кв., 62 рулони; Тканина Orinoco 96, з синтетичних 92% поліестер, 8нейлон, верх-тканина ворсова з утоковим ворсом з ниток різних кольорів, низ-тканина з синтетичних комплексних поліестерових ниток, ширина 144 см, 1791 м.пог, 2579,04 м.кв., 29 рулонів; - № 3 Тканина Inari з 100% синтетичних комплексних поліпропіленових ниток різних кольорів, ширина 140см, колір 91 Grey 6211,1 м.пог., 8695.54 м.кв., 120 рулонів; колір 94 Hazelnut Grey 6500 м.пог, 9100 м.кв., 120 рулонів; колір 96 DIM GREY 75307 м.пог, 10542,98 м.кв., 140 рулонів.

Зазначено: відправник/експортер - «DAVIS INTERNATIONAL TRADING (SHANGHAI), Cо., LTD», одержувач ТОВ «Морган Феніче». Країною виробника товару і країною його відправлення/експорту зазначено Китай. Умови поставки: FOB СN SHANGHAI. Вартість товару визначена на рівні 71850,20 USD, з яких: 30456,20 USD (товар № 1), 11436,13 USD (товар № 2) та 29957,87 USD (товар № 3) (графи 42 МД). Метод визначення митної вартості 1 (за ціною договору) (графа 43 МД).

Для митного оформлення декларантом було подано відповідачу разом з митною декларацією такі документи: сертифікат якості № б/н від 04 листопада 2019 року; пакувальний лист № б/н від 14 травня 2020 року; рахунок-фактура (інвойс) № 20FB00296 від 01 червня 2020 року; коносамент №20051879 від 18 травня 2020 року; автотранспортна накладна № 00005664 від 24 червня 2020 року; декларація про походження товару № 24/00058/20FV24 від 01 червня 2020 року; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг № 497 від 24 червня 2020 року; зовнішньоекономічний договір № 3-DMB від 02 січня 2018 року; договір (контракт) про перевезення № 08/11/19-В від 08 листопада 2019 року; протокол випробувань № 2 від 15 січня 2019 року (дані графи 44 МД).

За результатами аналізу документів, поданих декларантом для митного оформлення, відповідачем надіслано позивачу електронне повідомлення, в якому було зазначено, що подані документи містять певні розбіжності. При цьому, митний орган повідомив про можливість визнання заявленої декларантом митної вартості за умови надання додаткових документів.

Разом з тим, позивач листом № 25/06 від 25 червня 2020 року повідомив відповідача, що документи для підтвердження митної вартості товару досилатись не будуть, та просив прийняти рішення без врахування термінів, передбачених частиною третьою статті 53 Митного кодексу України.

25 червня 2020 року Поліською митницею Держмитслужби прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA204020/2020/000077/2 по митній декларації №UA204020/2020/017308.

В обґрунтування прийнятого рішення (графа 33) митницею зазначено, що митна вартість імпортованих товарів № 1, № 2 та № 3 не може бути визнана за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, та за рівнем, визначеним декларантом, у зв`язку з відсутністю у поданих до митного оформлення документах належних відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена (підлягає сплаті) за ці товари, зокрема:

- враховуючи інформацію, яка вказана у пункті 1.2 та 1.3 договору від 02 січня 2018 року №3-DMB, а саме: платник здійснює оплату за товар та після здійснення оплати право вимагати від отримувача оплати за товари переходить до платника, що вказує на операцію факторингу. Згідно з інформацією, наявною у відкритій мережі інтернет, факторинг є операцією, яка супроводжує взаємні розрахунки по комерційних операціях. Факторинг - це процес перевідступлення факторинговій компанії (банку) неоплачених боргових вимог (рахунків- фактур та векселів), що виникають між контрагентами у процесі реалізації товарів та послуг на умовах комерційного кредиту у поєднанні з елементами бухгалтерського, інформаційного, збутового, страхового, юридичного та іншого обслуговування постачальника. Іншими словами можна сказати, що факторинг передбачає продаж права на вимогу торгових боргів за негайне отримання готівкових коштів від факторингової компанії, яка бере за це комісійні. Суть факторингової операції полягає у тому, що яка-небудь кредитно-фінансова чи спеціалізована факторингова компанія викуповує у продавців неоплачені рахунки у комплекті з документами, які підтверджують виконання ними зобов`язань з поставки товарів. Предметами викупу є відфактуровані (подані до оплати) рахунки, а також ще не подані рахунки при відтермінуваннях платежів. Таким чином, у митниці наявні обґрунтовані підстави вважати, що до митного оформлення не надано усі належні документи, що стосуються здійснення зовнішньоекономічної операції, зокрема, договір про операцію факторингу;

- відповідно до пункту 1.4. Договору вартість упаковки включено у вартість товару, однак окремо дана складова митної вартості в наданих документах відсутня;

- виставлені ціни за окремі найменування товару є нижчими за ціни ідентичного товару, митне оформлення якого здійснювалося у попередній період часу, та до митного оформлення не надано жодних документально підтверджених відомостей у числових виразах, що піддаються обчисленню щодо динаміки змін сировини для виготовлення товару, механізму впливу зміни на кінцеву собівартість товару, враховуючи зниження ціни товару на окремі його позиції (найменування) у порівнянні з ціною ідентичного товару, митне оформлення якого проводилося у попередній період часу.

Також у рішенні про коригування митної вартості товару зазначено, що митний орган володіє інформацією про вартість подібних товарів, оформлених у попередній період часу митною вартістю: МД №UА204020/2020/015755 від 09 червня 2020 року, МД №UА204020/2020/ 016289 від 15 червня 2020 року та МД №UА204020/2020/016905 від 22 червня 2020 року.

Відповідач також зазначив про можливість визнання заявленої декларантом митної вартості за умови надання додаткових документів, які підтверджують інформацію щодо числових значень складових митної вартості, яка міститься у документах, поданих разом з митною декларацією, зокрема, таких як: виписки з бухгалтерської документації продавця стосовно формування вартості товару на заявлених комерційних умовах поставки; договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням мов договору (угоди, контракту); висновки про якісні та вартісні характеристики, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; прайс-листи від виробника.

У підсумку, у рішенні митного органу зазначено, що за результатом проведеної відповідно до положень частини четвертої статті 57 Митного кодексу України процедури консультації з декларантом, митну вартість товарів № 1, № 2 та № 3 скориговано із застосуванням шостого (резервного) методу визначення митної вартості, відповідно до положень статті 64 Митного кодексу України, зокрема: 1. митну вартість імпортованого товару № 1 Тканина Madryt визначено на рівні: 2,18 євро/м.п. + фактичні транспортні витрати; числове значення митної вартості імпортованої партії товару № 1 становить 1055067,0759 грн, 39589,0264 USD по курсу НБУ на день подання митної декларації до митного оформлення; 2. митну вартість імпортованого товару № 2 Тканина Orinoco визначено на рівні 2,19 євро/м.п. + фактичні транспортні витрати; числове значення митної вартості імпортованої партії товару № 2 становить 377850,2357 грн, 14177,5300 USD по курсу НБУ на день подання митної декларації до митного оформлення; 3. митну вартість імпортованого товару № 3 Тканина Inari визначено на рівні 1,64 євро/м.п. + фактичні транспортні витрати; числове значення митної вартості імпортованої партії товару № 3 становить 1034235,3300 грн, 38806,82 USD по курсу НБУ на день подання митної декларації до митного оформлення.

З урахуванням прийнятого рішення, Поліською митницею Держмитслужби винесено Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №/2020/00393 від 25 червня 2020 року, якою відмовлено у митному оформленні (випуску) товарів за митною декларацією №/2020/017308 від 25 червня 2020 року.

Також встановлено, що випуск товарів № 1, № 2 та № 3 у вільний обіг здійснено за митною декларацією №/2020/017330 від 25 червня 2020 року, де донарахована сума митних платежів склала 130139,22 грн.

Разом з тим, 26 серпня 2020 року позивач звернувся до відповідача з листом щодо надання митному органу додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів по МД/2020/017308 / МД UA204020/2020/017330 відповідно до положень ч.8 статті 55 Митного кодексу України, та додатково навів аргументи на підтвердження хибності рішення митного органу в частині коригування митної вартості товарів. При цьому, в якості додатків до зазначеного листа долучено: копію платіжного доручення в іноземній валюті або банківських металах № 5034 від 17 липня 2020 року; довідку DAVIS Poland щодо формування цін; акт звірки між покупцем та платником, а також матеріали розгляду скарги 2017 року Радою бізнес-омбудсмена.

У відповідь на звернення позивача, відповідач листом № 7.13-1/15/1315/7506 від 30 вересня 2020 року повідомив, що, оскільки декларантом не застосовано право, передбачене положеннями ч.7 ст.55 Митного кодексу України, зазначене свідчить про згоду останнього із визначеним митницею Держмитслужби рівнем митної вартості імпортованих товарів, а тому, Поліська митниця Держмитслужби не вбачає підстав для перегляду або скасування рішення про коригування митної вартості №204020/2020/ 000077/2 від 25 червня 2020 року.

Не погоджуючись із вказаними вище рішенням про коригування митної вартості товарів та карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, позивач звернувся в суд з цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач під час митного оформлення імпортованих ним товарів надав усі необхідні документи, які чітко ідентифікували оцінювані товари та містили об`єктивні і достовірні дані, що підтверджували заявлену декларантом митну вартість товарів за ціною договору, тобто за заявленим позивачем основним методом. Водночас, відповідач не довів наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товарів за основним методом, що свідчить про відсутність підстав для коригування митної вартості імпортованих позивачем товарів та протиправність оскаржуваного рішення про коригування митної вартості, а також похідного від нього рішення картки відмови у прийнятті митної декларації.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідають нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильними, законними та обґрунтованими, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються МК України та іншими законами України.

Положеннями статті 49 МК України передбачено те, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч.1,2 статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Згідно із ч.1 статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

За змістом ч.2 статті 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Положення статті 53 МК України визначають перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.

У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, які підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (ч. 1 ст. 53 МК України).

Згідно з ч.2 статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч.5 статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Із положень ч.1 та 2 статті 53 МК України вбачається, що Митним кодексом України передбачено вичерпний перелік документів, який подається декларантом органу доходів і зборів для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

За приписами ч.2 статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Згідно з ч.3 статті 54 МК України, за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до ч.5 статті 54 МК України орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, зокрема, упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Частини 1, 2 статті 55 МК України передбачають, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду (частина 2 статті 54 МК України).

Згідно з положеннями статей 57, 58 Митного кодексу України митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, відповідно до митного режиму імпорту, за загальним правилом обчислюється за першим методом визначення митної вартості товарів, тобто за ціною договору.

Якщо митна вартість не може бути визначена за першим методом, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, за основу може братися ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному з продавцем покупцю.

Водночас, кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Відповідно до ч.8 статті 57 Митного кодексу України у разі, якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що обов`язок доведення заявленої митної вартості товару покладається на декларанта. Разом з цим, митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності визначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з цим, в розумінні вищенаведених норм сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відтак, наведені приписи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

За результатами аналізу вищезазначених положень Митного кодексу України вбачається, що орган доходів і зборів при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись у достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у ст. 58 Митного кодексу України.

Водночас, митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, коли надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, тобто не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

З метою усунення розбіжностей в документах, усунення сумнівів щодо підробки документів або з`ясування відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, які виявились відсутніми, закон надає право митному органу витребувати від декларанта інші додаткові документи, що перелічені в ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України.

Разом з тим, витребувати необхідно тільки ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Як вбачається з матеріалів справи, митному органу позивачем надані документи, які передбачені ст. 53 МК України, що містять дані, на підставі яких кількість і ціна партії товару повністю ідентифікуються.

Посадовою особою митниці проведено процедуру консультації між митницею та декларантом з метою обміну наявною інформацією та обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості товарів шляхом надіслання електронного повідомлення засвідченого ЄЦП інспектора, що відповідачем не заперечується.

Проте, повідомляючи позивача про необхідність надати додаткові документи, митним органом не обґрунтовано вимоги щодо їх надання, узгоджуючи таке надання документів з правовою суттю правовідносин, які склалися між позивачем та його контрагентом.

Відповідачем не наведено жодних обставин та не надано доказів на підтвердження наявності у митного органу законодавчо визначених підстав для витребування у позивача додаткових документів, зокрема, що позивач в митній декларації зазначив не всі документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів, вніс до декларації недостовірні або неточні відомості або що надані митному органу документи містили розбіжності чи ознаки підробки.

В свою чергу, відповідач не довів, що подані відповідно до ч.2 ст.53 МК України декларантом документи, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар.

Так, в обгрунтування прийнятого рішення про коригування митної вартості товару митницею зазначено, що у неї наявні обґрунтовані підстави вважати, що до митного оформлення не надано усі належні документи, що стосуються здійснення зовнішньоекономічної операції, зокрема, договір про операцію факторингу. Однак, такі висновки колегія суддів вважає необгрунтованими, з огляду на наступне.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, за умовами зовнішньоекономічного Договору №3-DMB від 02 січня 2018 року, наданого на підтвердження заявленої декларантом митної вартості імпортованих товарів, платник (Fleming Baldai UAB) здійснює оплату товару згідно з рахунками-фактурами (інвойсами) та після здійснення такої оплати останній отримує право на одержання компенсації сплачених сум від отримувача (ТОВ «Морган Феніче») (пункти 1.2. та 1.3. розділу 1 Договору). При цьому, відповідно до положень пунктів 2.2., 2.5.2. цієї ж угоди, отримувач зобов`язаний відшкодувати платнику витрачені ним кошти (вартість товару).

Матеріалами справи підтверджується, що 01 червня 2020 року платником Fleming Baldai UAB оформлено на ім`я покупця ТОВ «Морган Феніче» рахунок (інвойс) № 20FB00296 від 01 червня 2020 року на оплату імпортованого позивачем товару на суму 71850,20 доларів США, яка є ідентичною сумі, встановленій постачальником товару DAVIS Poland Sp. z o. o. Sp. k. для платника Fleming Baldai UAB у рахунку (інвойсі) № 24/00058/20FV24 від 01 червня 2020 року.

Належне виконання ТОВ «Морган Феніче» як отримувачем товару взятих на себе обов`язків щодо відшкодування платнику Fleming Baldai UAB вартості імпортованого товару підтверджується наявним у матеріалах справи платіжним дорученням в іноземній валюті або банківських металах № 5034 від 17 липня 2020 року на суму 132481,36 USD (а.с.35). При цьому, судом правильно враховано, що підставою для оформлення позивачем зазначеного вище платіжного доручення були не лише Договір № 3-DMB від 02 січня 2018 року та інвойс № 20FB00296, а й інший зовнішньоекономічний договір і рахунок, зокрема, контракт № 2-FMFB від 22 січня 2018 року та інвойс № 19FB00896, що спростовує припущення митного органу про можливу відмінність сум платежів між ТОВ «Морган Феніче» і Fleming Baldai UAB від сум, які вказані у рахунку-фактурі (інвойсі) № 20FB00296 від 01 червня 2020 року, поданому декларантом у складі документів для підтвердження митної вартості імпортованих товарів.

Крім того, як правильно зазначив суд першої інстанції, будь-які умови щодо оплатності послуг Fleming Baldai UAB як платника, які надаються позивачу як отримувачу товару, окрім права платника вимагати відшкодування наданих послуг за їх «номінальною вартістю», тобто без стягнення додаткової плати, Договором № 3-DMB від 02.01.2018 не передбачені.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності між сторонами Договору № 3-DMB від 02 січня 2018 року відносин факторингу, оскільки правове регулювання передбачених цією угодою договірних відносин здійснюється саме на підставі загальних положень про купівлю-продаж (поставку), з урахуванням норм стосовно заміни кредитора у зобов`язанні, а відтак, вимога митного органу щодо надання декларантом на підтвердження митної вартості товару договору факторингу є безпідставною.

Щодо покликань відповідача, як на підставу для коригування митної вартості товару на те, що вартість упаковки включено у вартість товару, однак окремо дана складова митної вартості в наданих документах відсутня, то такі колегія суддів вважає безпідставними, оскільки за умовами поставки та за змістом пред`явлених позивачем до декларування документів витрати на пакування товару включені до його вартості, що відповідає пункту 1.4. Договору та розділу А.9. умов поставки FOB Shanghai (Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати Інкотермс 2010, які були введені в дію з 01 січня 2010 року).

Ще однією підставою для прийняття відповідачем спірного рішення визначено те, що виставлені ціни за окремі найменування товару є нижчими за ціни ідентичного товару, митне оформлення якого здійснювалося у попередній період часу, та до митного оформлення не надано жодних документально підтверджених відомостей у числових виразах, що піддаються обчисленню щодо динаміки змін сировини для виготовлення товару, механізму впливу зміни на кінцеву собівартість товару, враховуючи зниження ціни товару на окремі його позиції (найменування) у порівнянні з ціною ідентичного товару, митне оформлення якого проводилося у попередній період часу. При цьому, відповідачем зазначено, що він володіє інформацією про вартість подібних товарів, оформлених у попередній період часу митною вартістю: МД №/2020/015755 від 09 червня 2020 року, МД №/2020/016289 від 15 червня 2020 року, МД №/2020/016905 від 22 червня 2020 року.

Оцінюючи такі висновки митного органу, судом першої інстанції правильно зазначено, що інформація щодо вартості аналогічних (альтернативних) товарів, яка наявна у в ЦБД ЄАІС Держмитслужби, не може бути самостійною підставою для витребування митним органом додаткових документів з метою підтвердження заявленої декларантом митної вартості, якщо при цьому подані до митного оформлення разом з митною декларацією документи не містять розбіжностей, ознак підробки та містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, а також всі відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Крім того, митний орган при здійсненні митного контролю, у тому числі й з питань контролю правильності визначення митної вартості, має діяти у спосіб, визначений Митним кодексом України, а відомості, які містяться в інформаційних системах мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митним органом відповідних рішень. Такі відомості з об`єктивних причин не можуть містити усієї інформації, що стосується товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.

Розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем вартості такого товару згідно з даними інформаційної системи, не є беззаперечним доказом для підтвердження висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості товару. У такому випадку митниця повинна здійснити дослідження документів щодо поставки товару з метою встановлення доказів, які підтверджують сумнів у правильності визначення митної вартості товару та довести обґрунтованість цього сумніву, оскільки саме з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає право вчиняти дії, спрямовані на коригування митної вартості товару.

Судом правильно зауважено, що на підтвердження правомірності коригування митної вартості імпортованого позивачем товару відповідач у своєму рішенні не наводить порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом, що свідчить про порушення останнім частини другої статті 55 Митного кодексу України щодо обґрунтованості прийнятого рішення.

Так, відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 Митного кодексу України, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Разом з тим, зі змісту оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів вбачається, що у ньому зазначено лише дату та номер митних декларацій, на підставі яких здійснено коригування митної вартості, що не дає підстав вважати таке рішення обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини другої статті 55 Митного кодексу України.

Крім того, як правильно зазначено судом першої інстанції, за митними деклараціями №UА204020/2020/015755 від 09 червня 2020 року та №UА204020/2020/016289 від 15 червня 2020 року, які взяті за основу для визначення митної вартості товарів, імпортованих позивачем, і зазначені в якості підстави виникнення в органу доходів і зборів сумнівів у правильності визначення декларантом митної вартості товару за митною декларацією №UА204020/2020/017308, митна вартість товарів, по-перше, була обумовлена різними умовами поставки (EXW FOB), по-друге, у вказаних митних деклараціях кількісний та асортиментний склад товарів є різним, зокрема: вартість поставки одиниці товару тканини Madryt 920 (5818,85 м.кв.) у кількості 103 рулони не відповідає вартості поставки одиниці цього ж товару, але в кількості 2 рулонів (116 м.кв.) чи 9 рулонів (517,65 м.кв); вартість поставки одиниці товару тканини Orinoco 96 (2579,04 м.кв.) в кількості 29 рулонів не відповідає вартості поставки одиниці цього ж товару, але в кількості 2 рулонів (145,44 м.кв.); вартість поставки одиниці товару тканини Inari 94 (9100 м.кв.) в кількості 120 рулонів не відповідає вартості поставки одиниці цього ж товару, але в кількості 11 рулонів (842,38 м.кв.) чи 67 рулонів (5188,82 м.кв.); по-третє, митна вартість таких видів імпортованих товарів, як тканина Madryt 995, тканина Orinoco 90, тканина Inari 91 та Inari 96 митними деклараціями №UА204020/2020/015755 від 09 червня 2020 року та №UА204020/2020/016289 від 15 червня 2020 року взагалі не визначається.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що прирівнювання митним органом цін ідентичних товарів, обсяги та умови постачання якого є різними, не може вважатися обґрунтованим.

Крім того, зі змісту листа постачальника імпортованого позивачем товару DAVIS Poland Sp. z.. Sp. k. (Польща) від 17 серпня 2020 року вбачається, що при формуванні ціни на товар завжди враховується ринкова кон`юнктура в Європі та світі, обсяг замовлень на товари, коливання валютного курсу та інше (а.с.36-37).

Колегія суддів також звертає увагу, що відповідачем здійснено коригування митної вартості товару за другорядним методом резервним, відповідно до ст.64 Митного кодексу України.

Разом з тим, факт ненадання позивачем додатково витребуваних документів, які підтверджують митну вартість товарів за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Надаючи оцінку доводам відповідача, покладеним в основу прийняття спірного рішення про коригування митної вартості товарів, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про те, що за відсутності документів, які б пояснили сумніви митного органу, відповідач не мав достатніх та обґрунтованих підстав для невизнання митної вартості товару за ціною договору, враховуючи таке.

Митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Водночас, наявність таких обставин повинна бути обґрунтована та підтверджена відповідними доказами. Встановивши відсутність достатніх відомостей, митний орган має зазначити, які саме складові митної вартості товару є непідтвердженими, з яких причин із поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Судом встановлено, що позивачем разом із митною декларацією було надано документи, необхідні для митного оформлення.

Разом з тим, митним органом не зазначено, які саме розбіжності мають подані документи, чи яких відомостей не вистачає, або які наявні ознаки підробки документів, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. Докази того, що у позивача існували такі обставини чи розбіжності відповідачем не надано.

З урахуванням наведеного вище, колегія суддів зазначає, що висновки у рішенні про коригування митної вартості щодо неможливості визначення митної вартості товарів за основним методом є необґрунтованими, оскільки наданих декларантом документів було достатньо для прийняття рішення про визначення митної вартості товарів на підставі поданих документів.

Колегія суддів дійшла висновку, що відповідачем не доведено наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товарів за першим методом, натомість, позивач підтвердив заявлену митну вартість товарів необхідними документами. Зазначене, в свою чергу, свідчить про відсутність підстав для коригування митної вартості імпортованого позивачем товару та протиправність прийнятого митницею рішення. Разом з тим, картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення є похідною від рішення про коригування митної вартості.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та встановлені фактичні обставини справи у їх сукупності, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про підставність позовних вимог, оскільки позивач під час митного оформлення надав усі необхідні документи, які чітко ідентифікували оцінюваний товар та містили об`єктивні і достовірні дані, що підтверджували заявлену декларантом митну вартість товарів за ціною договору, водночас митниця не довела наявність обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товарів за основним методом, що свідчить про відсутність підстав для коригування митної вартості імпортованого товару та протиправність рішення про коригування митної вартості товару №UА204020/2020/000077/2 від 25 червня 2020 року та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА204020/2020/00393 від 25 червня 2020 року.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги відповідача не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Крім того, колегія суддів зазначає, що інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, крім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Також колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстантції та не приймає до уваги додаткові зауваження висловлені митним органом до документів, поданих до митного оформлення, оскільки такі не були покладені в основу оскаржуваних рішень.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про підставність позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Оскільки апеляційний суд залишає без змін рішення суду першої інстанції, то відповідно до ч.6 ст.139 КАС України понесені сторонами судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ст. 139, 242, 243, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Поліської митниці Держмитслужби залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 25 березня 2021 року у справі № 460/9566/20 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише у випадках, передбачених ст.328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О. І. Мікула
судді М. П. Кушнерик
В. В. Ніколін
Повне судове рішення складено 23 вересня 2021 року.