Справа № 520/14893/21
Суддя: Єгупенко В.В.
Дата ухвалення: 2021-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2021 року № 520/14893/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Єгупенка В.В.,

розглянувши у приміщенні суду в м. Харкові у порядку спрощеного позовного провадження заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), який діє в інтересах ОСОБА_2 про відмову від адміністративного позову ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) до Міністерства юстиції України (м. Київ, вул. Городецького, 13) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з вищевказаним адміністративним позовом, в якому позивач просив визнати бездіяльність Міністерства юстиції України щодо ненадання відповіді на запити на отримання публічної інформації №1,3-29 ОСОБА_2 від 02.02.2021 незаконною. Зобов`язати Міністерство юстиції України надати відповідь на запити ОСОБА_2 на отримання публічної інформації №1,3-29 від 02.02.2021.

Ухвалою судді Харківського окружного адміністративного суду від 16.08.2021 прийнято адміністративний позов до розгляду. Відкрито спрощене провадження в адміністративній справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) до Міністерства юстиції України (м. Київ, вул. Городецького, 13) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

21.09.2021 до суду надійшла заява представника позивача, в якій він просив прийняти відмову ОСОБА_2 від позову, закрити провадження у справі, стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства юстиції України на користь ОСОБА_2 судові витрати.

В обґрунтування заяви зазначено, що 03.02.2021 ОСОБА_2 звернувся до Міністерства юстиції України із запитами на отримання публічної інформації №1,3-29 від 02.02.2021. Вказані запити було направлено цінним поштовим відправленням з описом вкладення. Відповідач отримав означені запити 08.02.2021. У вказаних запитах позивач просив відповідача надати копії рішень, оформлених протоколом засідання Дисциплінарної комісії приватних виконавців за період з 01.12.2020 по 21.01.2021.Листом від 16.02.2021 відповідач повідомив, що розгляд запитів продовжено до 20 робочих днів, однак остаточної відповіді на вищевказані запити відповідач так і не надав.

Вважаючи таку бездіяльність Міністерства юстиції України протиправною та такою, що підриває довіру громадян до органів державної влади позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із позовною заявою.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 16.08.2021 відкрито спрощене провадження в адміністративній справі.

14.09.20021 на адресу позивача надійшов відзив на позовну заяву, до якого, серед іншого, були додані копії запитуваних позивачем документів - копії рішень, оформлених протоколом засідання Дисциплінарної комісії приватних виконавців за період з 01.12.2020 по 21.01.2021.

Таким чином, позивач має підстави для відмови від позову.

Представник позивача посилається на те, що лише після звернення до адміністративного суду із позовною заявою відповідач надав позивачу запитувану публічну інформацію, позивач бажає відмовитися від позову.

Позивач засвідчує суду свою обізнаність із процесуальними правами та розуміння наслідків відмови від позову.

Представник позивача зазначив, що зважаючи на те, що відповідач усунув порушення прав позивача вже після звернення до суду, а позивач поніс витрати на професійну правничу допомогу, вважає, що позивач в силу приписів статті 140 Кодексу адміністративного судочинства України має право на відшкодування за рахунок бюджетних асигнувань відповідача таких витрат.

Розглянувши заяву представника позивача, дослідивши доводи заяви та надані до матеріалів справи докази, суд дійшов наступного.

Згідно з ч. 3 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності.

Отже, положення наведених норм, передбачають право позивача розпорядження своїми вимогами на свій розсуд.

Судом перевірені повноваження особи, що подала заяву.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 189 Кодексу адміністративного судочинства України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Цією ж статтею встановлено, що суд не приймає відмови від позову, визнання позову і продовжує розгляд адміністративної справи, якщо ці дії позивача або відповідача суперечать закону чи порушують чиї-небудь права, свободи або інтереси.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом.

Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету (ч. 2 ст. 238 КАС України).

З огляду на те, що позивачем подано клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відмовою від позову, враховуючи, що ця відмова не суперечить чинному законодавству та не порушує чиї-небудь охоронювані законом права та інтереси, суд дійшов висновку про прийняття відмови від позову та закриття провадження у справі.

Відповідно до статті 140 КАС України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються із позивача, крім випадків, коли позивач звільнений від сплати судових витрат. Однак якщо позивач відмовився від позову внаслідок задоволення його відповідачем після подання позовної заяви, то суд за заявою позивача присуджує всі понесені ним у справі витрати із відповідача.

Розглядаючи питання щодо стягнення з відповідача судових витрат пов`язаних зі сплатою судового збору та витрат на правничу допомогу суд зазначає наступне.

Частиною першою статті 132 КАС України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (ч.3 ст. 132 КАС України).

Частинами першою та другою статті 16 КАС України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Аналіз наведених положень процесуального законодавства дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України» заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Всі заявлені до відшкодування види робіт, виконані адвокатом мають місце бути, підтверджені належними доказами.

На підтвердження понесених витрат до суду надано наступні документи: договір про надання правової допомоги від 30.07.2021, укладений між Адвокатським бюро «Сергія Нелюби» та фізичною особою ОСОБА_2 , калькуляція-розрахунок № 1 наданих послуг на суму 7000 грн., додатковий договір до договору про надання правової (правничої) допомоги від 30.07.2021 б/н від 04.08.2021, відповідно до п.1.1 якого, на виконання умов договору про надання правової (правничої) допомоги від 30.07.2021 сторони погодили розмір та порядок сплати гонорару виконавця за надання правової (правничої) допомоги, пов`язаної з розглядом справи Харківським окружним адміністративним судом, який складає 7000 грн. із зазначенням одиниці часу, витраченої виконавцем під час надання такої допомоги заявнику та підготовленого виконавцем калькуляції-розрахунку вартості гонорару, акт виконаних робіт від 04.08.2021, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю. ОСОБА_1 від 03.07.2018 серії ІІТ №2247 та ордер на надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_1 від 04.08.2021 серії ВІ №10523314.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази складу та розміру витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, перевіривши їх розумну необхідність для цієї справи та відповідність наданих послуг видам правової допомоги, визначеним статтями 19 та 20 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", суті виконаних послуг, а також враховуючи конкретні обставини справи, яка не є незначної складності та розглядалася в спрощеному провадженні, суд вважає, що сума у розмірі 7000 грн. нє співмірною, з огляду на що суд вважає за необхідне частково задовольнити заяву представника позивача та присудити на користь позивача шляхом стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрати на правову допомогу у сумі 3000 грн.

Керуючись ст. 142, 238, 243, 248, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), який діє в інтересах ОСОБА_2 про відмову від адміністративного позову ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) до Міністерства юстиції України (м. Київ, вул. Городецького, 13) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Відмову від адміністративного позову ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) до Міністерства юстиції України (м. Київ, вул. Городецького, 13) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - прийняти.

Закрити провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) до Міністерства юстиції України (м. Київ, вул. Городецького, 13) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Стягнути на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства юстиції України () судові витрати у вигляді правничої допомоги в розмірі 3000 грн. (три тисячі гривень).

В задоволенні іншої частини заяви відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.В. Єгупенко