Справа № 260/796/20
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2021-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2021 рокуЛьвівСправа № 260/796/20 пров. № А/857/12827/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р.Й.,

суддів Довгополова О.М.,

Святецького В.В.,

з участю секретаря судового засідання Петрунів В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 25 травня 2021 року (прийняте у м. Ужгороді суддею Гебешем С.А.; повний текст рішення складений 31.05.2021) в справі № 260/796/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду із вказаним позовом та просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного Фонду України в Закарпатській області (далі ГУ ПФУ в Закарпатській області) щодо відмови здійснити перерахунок його пенсії згідно поданої 17 березня 2020 року заяви на підставі довідки прокуратури Закарпатської області від 12 березня 2020 року про заробітну плату станом на 06 вересня 2017 року;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Закарпатській області здійснити перерахунок його пенсії згідно поданої 17 березня 2020 року заяви на підставі довідки прокуратури Закарпатської області від 12 березня 2020 року про заробітну плату станом на 06 вересня 2017 року, виходячи з розрахунку 88 % від суми місячного (чинного) заробітку, без обмеження граничним розміром та провести доплату - різницю між фактично отримано та належною до сплати суми пенсії і на вказаних мовах здійснювати її подальшу виплату.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що отримує пенсію з 2011 року відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року, виходячи із розміру 88 відсотків від суми заробітної плати. Рішенням Конституційного Суду України № 7-р (ІІ)2019 від 13 грудня 2019 року визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначається Кабінетом Міністрів України та встановлено, що частина двадцята статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII підлягає в первинній редакції. Тобто, відновлено порядок перерахунку раніше призначених пенсій.

З метою поновлення конституційних прав на належне соціальне забезпечення, позивач звернувся до ГУ ПФ України в Закарпатській області із заявою про перерахунок пенсії. Проте, відповідач відмовив йому в перерахунку пенсії.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 25 травня 2021 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення № 2 ГУ ПФ України в Закарпатській області про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язано ГУ ПФ України в Закарпатській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 починаючи з 13 грудня 2019 року, виходячи з розрахунку 88 % від суми місячної заробітної плати, на підставі довідки прокуратури Закарпатської області від 12 березня 2020 року № 18 107-вих.2020, з урахуванням раніше виплачених сум.

У задоволенні решти вимог відмовлено.

Не погодившись із зазначеним рішенням, його оскаржило ГУ ПФ України в Закарпатській області, яке вважає, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим. Тому просило скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову у повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що подана позивачем довідка не відповідає належній формі подібних документів фінансового характеру. Також безпідставним є посилання суду першої інстанції на лист Офісу Генерального прокурора від 18.02.2020 № 21-698 вих 20 та міністерства соціальної політики України від 21.02.2020 № 2690/0/2-20/54. ГУ ПФ України в Закарпатській області також вважає неправомірним включення до довідки про перерахунок пенсії складових, що не є систематичними і носять індивідуальний характер. Вказує на те, що судом першої інстанції не враховано висновків Верховного Суду, які викладені у рішенні від 14.09.2020 у зразковій справі № 560/2120/20 про те, що вимоги про визначення відсоткового розміру заробітної плати для перерахунку пенсії і питання обмеження пенсії максимальним розміром є похідними та повинні вирішуватись після вирішення питання про наявність відповідного права на перерахунок.

ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу ГУ ПФУ в Закарпатській області, у якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення. Вказує на те, що твердження відповідача про те, що суд першої інстанції не взяв до уваги доводи відповідача щодо невідповідності форми довідки є безпідставними, оскільки рішення про відмову у проведенні перерахунку пенсії не містить жодних посилань на неправильність поданої позивачем довідки або на відсутність необхідних для перерахунку документів. Така відмова мотивована виключно відсутністю підстав для перерахунку пенсії відповідно до постанови № 1155.

Зазначає, що ГУ ПФУ в Закарпатській області за рішенням суду вже зобов`язувалося до здійснення перерахунку його пенсії з 01.01.2016 з урахуванням виплат , вказаних у довідці № 201 та додатку до неї, у розмірі 88 %. Також зазначає, що ГУ ПФУ в Закарпатській області в добровільному порядку, рішенням 47 від 25.11.2020, на підставі поданої ним довідки від 20.11.2020, здійснено перерахунок пенсії та здійснюється виплата пенсії. Яка обмежена граничним розміром.

За таких обставин, вважає. що станом на час розгляду цієї справи спір щодо відсоткового розміру його пенсії та граничного розміру її виплати був реальним та наявним, а тому твердження апелянта щодо передчасності вирішення судом цих вимог є надуманими.

Враховуючи наведене, просить також змінити рішення суду, зазначивши, що виплату пенсії необхідно здійснювати без обмеження максимальним розміром.

У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) не здійснювалося.

Також за приписами частини другої статті 313 КАС України неявка сторін, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції відповідно до статті 308 КАС України переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом, позивач перебуває на обліку в ГУ ПФ України в Закарпатській області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" № 1789-ХІІ від 05 листопада 1991 року, у розмірі 88 % від суми заробітку.

12 березня 2020 року Прокуратурою Закарпатської області позивачу видано довідку за № 18-107-вих.2020 про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії, згідно якої розмір заробітної плати (грошового забезпечення) з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за нормами чинними на 06 вересня 2017 року за відповідною (прирівняною) посадою прокурор прокуратури області та становить 40 231,14 грн.

Як видно із вказаної довідки, вона видана на підставі Рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 № 7-(ІІ)/2019 та Постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 657 "Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури".

Позивач звернувся до ГУ ПФ України в Закарпатській області із заявою про перерахунок пенсії.

ГУ ПФУ в Закарпатській області прийнято рішення № 2, яким позивачу відмовлено у здійсненні перерахунку пенсії на підставі вказаної довідки.

За змістом вказаного рішення підставою для відмови в перерахунку позивачу пенсії вказано те, що відповідно до рішення Другого сенату Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року № 7-р (ІІ)/2019 працівникам прокуратури згідно із Законом України "Про прокуратуру" перерахунок пенсії проводиться, зокрема, у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Право на перерахунок за викладених умов виникає за зверненнями, що надходять починаючи з 13 грудня 2019 року та для яких момент виникнення права на перерахунок пенсії настав не раніше 13 грудня 2019 року. При цьому, відповідач зазначає, що пунктом 7 зазначеної постанови встановлено, що зміна розмірів посадових окладів для працівників прокуратури, передбачених цією постановою, не є підставою для перерахунку пенсій, що призначені згідно із законом України "Про прокуратуру", у зв`язку з вищенаведеним, право на перерахунок пенсії згідно поданої довідки позивач не має.

Вважаючи таку відмову відповідача у перерахунку пенсії протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з наявності фактичних та правових підстав для перерахунку пенсії позивачу на підставі поданої довідки. Та зазначив, що належним способом відновлення порушеного права позивача є зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу, відповідно до ч. 20 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VІІ (в первинній редакції), з 13 грудня 2020 року, виходячи з розрахунку 88 % від суми місячної заробітної плати, на підставі довідки прокуратури Закарпатської області від 12 березня 2020 року № 18-107.вих.2020, з урахуванням раніше виплачених сум

При цьому суд першої інстанції позовні вимоги позивача щодо виплати перерахованої пенсії без обмеження граничного розміру та у часі вважав передчасними та безпідставними, оскільки на час розгляду справи судом права позивача в цій частині не порушені.

Проте, колегія суддів апеляційного суду вважає такі висновки суду першої інстанції частково помилковими, виходячи з таких підстав.

На дату призначення позивачу пенсії питання пенсійного забезпечення працівників органів прокуратури було врегульоване положеннями статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року № 1789-ХІІ.

15 липня 2015 року набрав чинності Закон України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII (далі Закон № 1697-VII) та на цій підставі втратив чинність Закон України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ, крім пункту 8 частини першої статті 15, частини четвертої статті 16, абзацу першого частини другої статті 46-2, статті 47, частини першої статті 49, частини п`ятої статті 50, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1, частини третьої статті 51-2, статті 53 щодо класних чинів (їх дія поширюється на осіб, яким присвоєно класні чини до набрання чинності цим Законом), статті 55 щодо посвідчення працівника прокуратури, статті 2 у частині підстав звільнення з посади Генерального прокурора України, а також статті 13 щодо функціонування в системі органів прокуратури міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратур, яка втрачала чинність з 15 грудня 2015 року.

Відповідно до частини 20 статті 86 Закону № 1697-VII (в первісній редакції) призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців.

Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки.

Отже, первісна редакція частини двадцятої статті 86 Закону № 1697-VІІ та частина сімнадцята (з 01.10.2011 - вісімнадцята) статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ містили аналогічні за змістом положення щодо підстав та порядку перерахунку пенсій за вислугу років, призначених працівникам прокуратури.

Законом України «Про внесення змін та визначення такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 № 76-VІІІ (набрав чинності 01.01.2015) до частини 20 статті 86 Закону №1697-VІІ внесено зміни, зокрема, вказану частину викладено у наступній редакції: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України».

Разом з тим, рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2019 № 7-р(ІІ)/2019 положення частини двадцятої статті 86 Закону № 1697-VII визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним).

У вказаному рішенні Конституційним Судом України встановлено такий порядок виконання цього рішення :

- частина двадцята статті 86 Закону № 1697-VII зі змінами не підлягає застосуванню з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення;

- частина двадцята статті 86 Закону № 1697-VII підлягає застосуванню в первинній редакції:

Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки.

Тобто, рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2019 року № 7-р (ІІ)/2019 повернуто працівникам прокуратури право на перерахунок пенсій за Законом № 1697-VІІ.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30.04.2020 року у справі № 334/3092/16-а, яка в силу положень ч. 5 ст. 242 КАС України має бути врахована при розгляді цієї справи.

Частиною другою статті 152 Конституції України передбачено, що закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Відтак, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 № 7-р(II)/2019 впливає на правовідносини, пов`язані з розглядом заяви позивача про перерахунок раніше призначеної пенсії за вислугою років на підставі виданої йому Закарпатською обласною прокуратурою довідки.

Отже, позивач має право на перерахунок пенсії у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам, відповідно до положень ч. 20 ст. 86 Закону № 1697-VII.

Колегія суддів звертає увагу на те, що фактично пенсійний орган погоджується з наявністю у заявників права на перерахунок пенсії, проте зазначає про відсутність нормативно-правових актів про підвищення заробітної плати працівникам органів прокуратури.

У рішенні про відмову заявнику у перерахунку пенсії пенсійний орган посилається на положення постанови Кабінету Міністрів України «Про умови оплати праці прокурорів» від 11.12.2019 № 1155, за змістом п. 7 якої встановлено, що зміна розмірів посадових окладів для працівників прокуратури, передбачених цією постановою, не є підставою для перерахунку пенсій, що призначені згідно із Законом України «Про прокуратуру».

Натомість заявник просить здійснити перерахунок його пенсії з урахуванням норм постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 657 «Про внесення змін до деяких постанови Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури», яка жодних обмежень не містить.

Крім того, слід звернути увагу, що постанова Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 657 є чинною, а тому відсутні підстави для її незастосування. Таке рішення уряду є рішенням про «підвищення заробітної плати прокурорським працівникам».

Ключовим правовим питанням у справі, щодо якого фактично виник спір, є право позивача на перерахунок пенсії у зв`язку з підвищенням заробітної плати працівникам органів прокуратури відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 657.

Відповідно питання щодо відсоткового розміру заробітної плати для перерахунку пенсії і питання обмеження пенсії максимальним розміром є похідними і повинні вирішуватись після вирішення питання про наявність відповідного права на перерахунок.

Суд зауважує, що відповідач у відповідь на заяву позивача відмовив йому у перерахунку пенсії, у зв`язку з тим, що положення постанови Кабінету Міністрів України «Про умови оплати праці прокурорів» від 11.12.2019 № 1155 за змістом п. 7 якої встановлено, що зміна розмірів посадових окладів для працівників прокуратури, передбачених цією постановою, не є підставою для перерахунку пенсій, що призначені згідно із Законом України «Про прокуратуру». Відтак спору щодо відсоткового розміру заробітної плати для перерахунку пенсії і щодо обмеження пенсії максимальним розміром на час звернення позивача у цій справі до суду не існувало, а тому відсутні підстави вважати, що права позивача у зазначеній частині при здійсненні такого перерахунку будуть порушені.

Оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, у задоволенні цих позовних вимог слід відмовити, як передчасних.

Аналогічна правова позиція викладена в рішенні Верховного Суду від 14.09.2020 у зразковій справі № 560/2120/20, яку слід застосовувати в адміністративних справах щодо звернення осіб до суду з позовами до територіальних органів Пенсійного фонду України з вимогами про перерахунок пенсії відповідно до ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ і ст. 86 Закону № 1697-VII після ухвалення Конституційним Судом України рішення від 13.12.2019 № 7-р(II)/2019.

Доводи відповідача щодо невідповідності форми довідки та неврахування певних видів виплат колегія суддів до уваги не приймає, оскільки вони при прийнятті рішення про відмову у перерахунку пенсії не враховувалися і ними воно не обгрунтоване, а тому такі знаходяться поза межами предмету спору у цій справі.

Крім того колегія суддів зазначає, що доводи позивача щодо перерахунку пенсії за рішенням суду, який відбувся до прийняття рішення про відмову у перерахунку, яке оскаржене у цій справі та перерахунку пенсії, який відбувся вже після цього рішення, на підставі рішення 47 від 25.11.2020 не враховуються судом, оскільки вони також знаходяться поза межами предмету спору у цій справі.

Колегія суддів звертає увагу на те, що якщо позивач не погоджувався із рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні вимог щодо обмеження виплати пенсії максимальним розміром, йому необхідно було подавати апеляційну скаргу із вимогами про зміну рішення суду першої інстанції, а не зазначати це своєму відзиві, оскільки у відзиві зазначаються заперечення щодо обгрунтувань апелянта, зазначених в апеляційній скарзі.

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку про необхідність скасування рішення суду першої інстанції та прийняття постанови про часткове задоволення позовних вимог.

Згідно зі статтею 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення справи, через що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям постанови про часткове задоволення позову.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У силу вимог частини шостої статті 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 840,80 грн, враховуючи те, що апеляційний суд скасовує рішення суду першої інстанції і задовольняє позов частково, судові витрати належить компенсувати позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у розмірі 420,40 грн.

Керуючись статтями 229, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області задовольнити частково.

Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 25 травня 2021 року в адміністративній справі № 260/796/20 скасувати.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення № 2 Головного управління Пенсійного Фонду України в Закарпатській області про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Закарпатській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 починаючи з 13 грудня 2019 року, на підставі довідки прокуратури Закарпатської області від 12 березня 2020 року № 18 107-вих.2020, з урахуванням раніше виплачених сум.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного Фонду України в Закарпатській області (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Народна, буд. 4, код ЄДРПОУ - 20453063) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 коп., що сплачений відповідно до квитанції № від 31 березня 2020 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді О. М. Довгополов
В. В. Святецький
Постанова складена у повному обсязі 24 вересня 2021 року.