Справа № 460/804/21
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2021-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2021 рокуЛьвівСправа № 460/804/21 пров. № А/857/11378/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.

суддів Гудима Л.Я., Довгополова О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Рівненського зонального відділу Військової служби правопорядку на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2021 року в справі №460/804/21 (головуючий суддя Махаринець Д.Є., м. Рівне) за позовом ОСОБА_1 до Рівненського зонального відділу Військової служби правопорядку про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Рівненського зонального відділу Військової служби правопорядку, в якому просив: а) визнати протиправними дії щодо неправильного нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення з 01.01.2014 по 21.01.2019 з встановленням базового місяця - січень 2008 року та березень 2018 року;

б) зобов`язати Рівненський зональний відділ Військової служби правопорядку нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2014 по 21.01.2019 з встановленням базового місяця січень 2008 року та березень 2018 року.

Рішенням від 27 квітня 2021 року Рівненський окружний адміністративний суд позов задовольнив повністю.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Рівненський зональний відділ Військової служби правопорядку подав апеляційну скаргу, оскільки вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник вказує на те, що виплата індексації грошового забезпечення позивача здійснювалася виключно на підставі діючого законодавства України. Так, за період з 01.01.201 по 01.01.2016 базовим місяцем при проведенні індексації було визначено січень 2014 року у зв`язку зі значним підвищенням складових грошового забезпечення позивача саме в цьому місяці.

При індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 рок по 28 лютого 2018 року, проведеної на виконання рішення суду, також було застосовано базовий місяць січень 2014 року. З березня 2018 по дату звільнення позивача індексація нараховувалася та виплачувалася з врахування березня 2018 року як місяця, в якому відбулося підвищення окладів у зв`язку з прийняттям постанови КМ України від 30.08.2017 №704 ,,Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб в редакції від 24.02.2018, яка набрала чинності з 01.03.2018, та якою було змінено систему виплати грошового забезпечення військовослужбовцям та розміри тарифних ставок.

Таким чином, апелянт вважає помилковими висновки суду першої інстанції щодо застосування січня 2008 року як базового, оскільки такі висновки суперечать нормам, зокрема Порядку 1078 в редакціях, чинних на час спірних періодів.

З огляду на викладене, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Позивач правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що в силу вимог ч. 4 ст. 304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

На підставі пункту 3 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Суд встановив та матеріалами справи підтверджується, що з 22.07.2003 ОСОБА_1 проходив військову службу у Рівненському зональному відділі Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, де отримував грошове забезпечення.

29.12.2018 наказом начальника Рівненського зонального відділу Військової служби правопорядку (по особовому складу) №33-РС старшину ОСОБА_1 , начальника групи секретного документального забезпечення, звільнено відповідно до пп. "б" п.2 ч.5 ст.26 Закону України ,,Про військовий обов`язок і військову службу (за станом здоров`я).

21.01.2019 наказом начальника Рівненського зонального відділу Військової служби правопорядку у Збройних силах України (по стройовій частині) №17 ОСОБА_1 виключений зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду по справі 460/556/20 позов ОСОБА_1 до Рівненського зонального відділу Військової служби правопорядку у Збройних силах України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинення певних дій - задоволено частково. Зобов`язано Рівненський зональний відділ Військової служби правопорядку нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по лютий 2018 року. У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

20.01.2021 позивач звернувся до Рівненського зонального відділу Військової служби правопорядку зі зверненням, у якому просив нарахувати і виплатити йому індексацію грошового забезпечення із застосуванням базового місяця січень 2008 року та березень 2018 року з 01.01.2014 по 21.01.2019.

03.02.2021 листом у відповідь на зазначене звернення Рівненський зональний відділ Військової служби правопорядку відмовив у проведенні вищевказаних нарахувань та їх виплаті, оскільки у відповідача були відсутні законні підстави це зробити.

Не погодившись з діями відповідача щодо не нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення із застосуванням базового місяця січень 2008 року та березень 2018 року з 01.01.2014 по 21.01.2019, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи повністю адміністративний позов, суд першої інстанції керувався тим, що за період з січня 2014 року по березень 2018 року нарахування індексації грошового забезпечення позивачу здійснювалося неправильно, із застосуванням базового місяця січень 2014 року, оскільки застосуванню підлягав січень 2008 року як місяць, в якому відбулося підвищення посадових окладів військовослужбовців. Так як наступне таке підвищення відбулося у березні 2018 року, такий також слід враховувати як базовий при нарахуванні індексації грошового забезпечення з березня 2018 року по день звільнення позивача.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, враховуючи межі перегляду, передбачені ст. 308 КАС України, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України ,,Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20.12.1991 №2011-XII (далі - Закон №2011-XII).

Згідно зі статтею 9 Закону №2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Абзацом 2 частини третьої статті 9 Закону №2011-XII визначено, що грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначені Законом України ,,Про індексацію грошових доходів населення від 03.07.1991 №1282-XII (далі Закон №1282-XII).

За визначенням, наведеним в статті 1 Закону №1282-XII, індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону №1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії; стипендії; оплата праці (грошове забезпечення).

Стаття 4 Закону №1282-XII визначає підстави для проведення індексації. Згідно з частиною першою статті 4, індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка (до 01.01.2016 101%) .

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін (частини друга четверта статті 4 Закону №1282-XII).

Частиною другою статті 5 Закону №1282-XII визначено, що підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.

Індексація грошових доходів населення здійснюється за місцем їх отримання за рахунок відповідних коштів (частина перша статті 9 Закону №1282-XII).

Відповідно до норм статті 6 Закону №1282-XII у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін.

Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 затверджений Порядок проведення індексації грошових доходів населення (далі Порядок №1078), який визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників.

Відповідно до пункту 11 Порядку №1078, в редакції до 01.12.2015, підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка.

Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Відповідно до пункту 5 Порядку №1078, в редакції до 01.12.2015, у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації.

09.12.2015 Кабінет Міністрів України прийняв Постанову №1013 ,,Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів (далі Постанова №1013), яка набрала чинності 15.12.2015 та відповідно до пункту 6 цієї постанови застосовується з 01.12.2015.

Постановою Кабінету Міністрів України №1013 від 09.12.2015 до Порядку №1078 внесені зміни, пункт 5 викладено в новій редакції:

,, 5. У разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу.

Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.

Пунктом 2 Порядку №1078 визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, серед іншого, грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

Згідно з пп. 2 пункту 6 Порядку №1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких проводяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

Таким чином, з аналізу зазначених правових норм слід дійти висновку, що індексація грошового забезпечення за своєю суттю є державною гарантією щодо оплати праці, метою якої є підвищення грошових доходів громадян (в межах прожиткового мінімуму) для компенсації подорожчання/зростання споживчих товарів і послуг внаслідок інфляції. Проведення індексації заробітної плати (грошового забезпечення) є обов`язком підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників, у разі, коли індекс споживчих цін перевищив поріг індексації.

При цьому, колегія суддів наголошує, що важливим елементом алгоритму нарахування індексації є термін (так званий «базовий» місяць), від якого починає обчислюватися зростання індексу споживчих цін, оскільки нарахування індексації розпочинається після досягнення цим індексом певного значення у відсотках (так званого «порогу»), визначеного законом.

Так, індексація грошових доходів населення починає нараховуватися, коли зростання індексу споживчих цін перевищує:

- 101 відсоток за період до 01.01.2016 (частина перша статті 4 Закону №1282-XII в редакції, що діяла до 01.01.2016);

- 103 відсотки за період після 01.01.2016 (частина перша статті 4 Закону №1282-XII зі змінами, внесеними Законом №911-VIII від 24.12.2015, який набрав чинності 01.01.2016).

Відповідно до пункту 5 Порядку №1078 в редакції, що діяла до 01.12.2015, «базовим» місяцем для нарахування індексації вважався місяць, в якому відбулася одна із подій:

(1) підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, стипендій, або

(2) зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів.

При цьому місяць, у якому відбулося підвищення, вважається «базовим» при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації.

У зв`язку з прийняттям Постанови №1013, якою внесені зміни серед іншого і до пункту 5 Порядку №1078, з 01.01.2016 істотно змінився порядок нарахування індексації, оскільки «базовим» місяцем (місяцем, від якого починає обчислюватися зростання індексу споживчих цін, до досягнення ним порогу 103%) визначено місяць, у якому відбулося підвищення тарифних ставок (окладів) за посадою, а не підвищення розмірів мінімальної заробітної плати чи зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімального розміру.

Як правильно встановив суд першої інстанції з довідки про суми індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 , за період з 1 січня 2014 року по 21 січня 2019 року нарахування індексації проводилося з врахуванням січня 2014 року як базового та березня 2018 року як місяця, у якому відбулося підвищення.

Проте позивач вважав, що базовими місяцями повинні бути січень 2008 року та березень 2018 року. З оскаржуваного рішення суду першої інстанції колегія суддів вбачає, що останній визнав такі позовні вимоги обґрунтованими.

Таким чином, спірним у цій справі є правильність визначення відповідачем «базового» місяця для здійснення нарахування позивачу індексації грошового забезпечення.

Оцінюючи обґрунтування суду першої інстанції про те, що визначення «базового» місяця залежить від зміни розміру тарифної ставки (посадового окладу), яка вперше відбулась у січні 2008 року відповідно до Постанови №1294, тому цей місяць є «базовим» для проведення індексації грошового забезпечення позивача за період з 01.01.2014 по 28.02.2018, суддів звертає увагу на наступне.

Як вже зазначалося вище, відповідно до норм Порядку №1078 в редакції, що діяла до грудня 2015 року, «базовим» місяцем вважався місяць, в якому відбулося, зокрема, зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів (за рахунок будь-яких постійних складових зарплати чи грошового забезпечення).

З прийняттям Кабінетом Міністрів України постанови №1013 від 09.12.2015, яка набрала чинності з 15.12.2015, початок обчислення зростання індексу споживчих цін пов`язується з місяцем, у якому відбулося підвищення тарифних ставок (окладів) за посадою.

Відтак, у період, за який позивачу було нараховано індексацію грошового забезпечення, Порядок № 1078 діяв у різних редакціях та встановлював відмінні підстави для нарахування індексації та встановлення базового місяця.

Так, у період з січня 2014 року по грудень 2015 року індексація грошового забезпечення проводилася в разі підвищення грошового забезпечення за рахунок будь-яких його складових. Саме у січні 2014 року грошове забезпечення позивача зросло за рахунок підвищення щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям, виплата якої мала систематичний характер, а тому відповідач правомірно здійснював нарахування та виплату індексації грошового забезпечення позивача з врахування січня 2014 року як базового.

З 01.12.2015 для проведення індексації необхідно встановити місяць, у якому відбулося підвищення тарифних ставок (окладів) за посадою, а не складових заробітної плати, в даному випадку грошового забезпечення.

Оскільки з моменту набрання чинності пунктом 5 Порядку №1078 в редакції Постанови №1013 посадові оклади військовослужбовців підвищилися з 01.03.2018, коли набрала чинності постанова КМУ ,,Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб від 30 серпня 2017 року №704, березень місяць 2018 року є місяцем підвищення доходу, а тому враховується як «базовий» з 01.01.2018.

В контексті наведених правових норм та встановлених обставин справи, колегія суддів вважає правильним застосування січня 2014 року як базового місяця при нарахуванні індексації грошового забезпечення позивача за період з січня 2014 року по лютий 2018 року. Натомість висновок суду першої інстанції про встановлення до вказаного періоду базового місяця січня 2008 року вказує на застосування судом першої інстанції норм права до спірних відносин, що виникли раніше, тобто суд порушив принцип незворотності дії правової норми в часі.

Таким чином, позовні вимоги в частині визнання протиправними дій та зобов`язання нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення позивача за період з 01 січня 2014 року по 28 лютого 2018 року з встановленням базового місяця січень 2008 року є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 по 21.01.2019, колегія суддів вказує наступне.

З прийняттям постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 посадовий оклад позивача підвищився у березні 2018 року.

Водночас відповідно до абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078 сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу. Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

До чергового підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їх сімей, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку.

Отже, для вирішення питання про наявність підстав для виплати індексації у місяці підвищення доходу (базовому місяці) необхідно враховувати дві складові: розмір підвищення грошового доходу особи та суму індексації, що склалася у місяці підвищення цього грошового доходу і встановлювати, чи перевищує розмір підвищення грошового доходу особи суму індексації, що склалася у місяці його підвищення.

Водночас, відповідно до вимог Закону України ,,Про індексацію грошових доходів населення та Порядку № 1078, обов`язок визначення розміру підвищення грошового доходу працівника та суми індексації, що склалася у місяці підвищення цього грошового доходу, а також встановлення факту перевищення розміру підвищення грошового доходу працівника над сумою індексації, що склалася у місяці його підвищення з метою вирішення питання про наявність підстав для виплати індексації у місяці підвищення доходу (базовому місяці) покладається безпосередньо на роботодавця, а тому відповідач у межах спірних правовідносин безпідставно оминув норми вказаних абзаців пункту 5 Порядку № 1078 у частині вирішення питання про наявність підстав для виплати позивачу індексації його грошового забезпечення у місяці підвищення доходу (березень 2018 року), не встановив чи перевищує розмір підвищення грошового доходу позивача суму індексації, що склалася у місяці підвищення такого доходу, у зв`язку з чим дійшов необґрунтованого висновку про відсутність підстав для виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з березня 2018 року по листопад 2018 року.

З огляду на викладене, оскільки за вказаний період відповідач не вчинив дій, передбачених абз.4, 6 пункту 5 Порядку №1078, нарахована сума індексації за наступний період, а саме з грудня 2018 року по січень 2019 року колегією суддів ставиться під сумнів з точки зору правильності та повноти її нарахування.

Таким чином, апеляційний суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 21 січня 2019 року з урахуванням березня 2018 року, як місяця, у якому відбулося підвищення відповідно до вимог Порядку № 1078.

Підсумовуючи наведене, адміністративний позов є частково обґрунтованим та підлягає задоволенню лише в частині позовних вимог.

Суд першої інстанції не звернув на вказані обставини належної уваги, не дав їм відповідної правової оцінки, а тому дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в повному обсязі.

В силу приписів ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції допустився помилки в частині застосування норм матеріального права, допустив невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, а тому визнає правильним скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 243, 310, 315, 317, 321, 322 , 325, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Рівненського зонального відділу Військової служби правопорядку задовольнити частково.

Скасувати рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2021 року в справі №460/804/21 та ухвалити постанову, якою адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Рівненського зонального відділу Військової служби правопорядку щодо нарахування індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 по 21.01.2019 не в повному обсязі.

Зобов`язати Рівненський зональний відділ Військової служби правопорядку нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення в повному обсязі за період з 01.03.2018 по 21.01.2019 відповідно до вимог Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, з урахуванням виплачених сум.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише з підстав, визначених в статті 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя В. В. Святецький
судді Л. Я. Гудим
О. М. Довгополов
Повне судове рішення складено 22.09.2021.