Справа № 260/370/21
Суддя: Гебеш С.А.
Дата ухвалення: 2021-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

17 вересня 2021 року м. Ужгород№ 260/370/21
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Гебеш С.А.

при секретарі судового засідання Романець Е.М.,

та осіб, які беруть участь у справі:

позивач - не з`явився;

представник позивача - Литвин С.Й.

представника відповідача Маровді В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, в якому просив суд:

1. визнати протиправним та скасувати Рішення Головного управління Пенсійного Фонду України в Закарпатській області № 56 від 30 грудня 2020 року "Про перерахунок пенсії" по самовільному зменшенню проценту розрахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці із 90 відсотків грошової винагороди діючого судді на 52 відсотки грошової винагороди діючого судді;

2. зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Закарпатській області відновити та провести перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці - ОСОБА_1 , починаючи з 19 лютого 2020 року у розмірі 90% заробітної плати на відповідній посаді діючого судді господарського суду Закарпатської області, розмір якої зазначено в довідці Господарського суду Закарпатської області про судову винагороду для обчислення щомісячного довічного утримання у відставці від 07 вересня 2020 року № 85, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання;

3. зобов`язання Головного управління Пенсійного Фонду України в Закарпатській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену суму щомісячного довічного грошового утримання за період з 19 лютого 2020 року, з урахуванням проведених виплат;

4. відшкодування судових витрат покласти на відповідача;

5. у відповідності до ч. 1 п. 1 ст. 371 КАС України допустити негайне виконання рішення суду у межах стягнення за один місяць.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 08 лютого 2021 року дану позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2021 року відкрито спрощене позовне провадження в даній справі та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 28 травня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного Фонду України в Закарпатській області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії - залишено без розгляду в частині позовних вимог щодо: 1. зобов`язання Головного управління Пенсійного Фонду України в Закарпатській області відновити та провести перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці - ОСОБА_1 , починаючи з 19 лютого 2020 року у розмірі 90% заробітної плати на відповідній посаді діючого судді господарського суду Закарпатської області, розмір якої зазначено в довідці Господарського суду Закарпатської області про судову винагороду для обчислення щомісячного довічного утримання у відставці від 07 вересня 2020 року № 85, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання; 2. зобов`язання Головного управління Пенсійного Фонду України в Закарпатській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену суму щомісячного довічного грошового утримання за період з 19 лютого 2020 року, з урахуванням проведених виплат. В решті позовних вимог - продовжено судовий розгляд.

Таким чином, предметом розгляду даної адміністративної справи є оскарження рішення Головного управління Пенсійного Фонду України в Закарпатській області № 56 від 30 грудня 2020 року "Про перерахунок пенсії".

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідачем 30 грудня 2020 року були прийнято рішення № 45 "Про перерахунок пенсії", відповідно до якого встановлено новий загальний процент розрахунку довічного грошового утримання судді у розмірі 52% від окладу діючого судді. Позивач вважає, що відповідач необґрунтовано зменшив його грошове утримання із встановлених 90% на 52% окладу діючого судді. Разом з тим, зазначає, що зміст оскаржуваного рішення не дає можливості з`ясувати якими нормами Закону керувався відповідач при прийнятті вказаного рішення та що стало підставою для вчинення ним перерахунку у такий спосіб. Вважає таке рішення протиправним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню.

11 лютого 2021 року представником позивача подано клопотання про встановлення судового контролю за виконанням даного рішення, шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення у місячний строк з дати набрання судового рішення законної сили, за результатами якого вирішити питання про накладення на керівника Головного управління Пенсійного Фонду України в Закарпатській області, відповідального за виконання рішення, штраф.

01 березня 2021 року, відповідачем до суду подано відзив на позовну заяву, із змісту якого вбачається, що такий проти позову заперечує та просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Заперечуючи проти позову, відповідач зазначає, що відсотковий показник довічного грошового утримання ОСОБА_1 був визначений із урахуванням стажу роботи позивача та у відповідності із ч. 3 ст. 142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 р., якою визначено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді". Враховуючи норми вказаного Закону, стаж роботи позивача на посаді судді становив 21 рік, а відтак щомісячне довічне грошове утримання при перерахунку відповідно до рішення від 17 листопада 2020 року по справі № 260/3310/20 становить 52% від розміру суддівської винагороди, який працює на відповідній посаді. Разом з цим, вказує на те, рішенням від 17 листопада 2020 року по справі № 260/3310/20 не зобов`язано Головне управління здійснювати перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивача у розмірі 90% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

03 березня 2021 року представником позивача подано відповідь на відзив, із змісту якого вбачається, що представник позивача вказує на те, що обставини відзиву позбавлені розумних підстав і не повинні продовжувати жодних наслідків.

Позивач, будучи належним чином повідомлений про день, час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не з`явився.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив позов задоволити, з мотивів наведених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні, проти задоволення позову заперечив та просив суд відмовити в задоволенні позову, з мотивів викладених у письмовому відзиві.

Заслухавши думку сторін, розглянувши подані сторонами документи, матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 03 липня 2018 року рішенням Вищої ради правосуддя № 2120/0/15-18 "Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді господарського суду Закарпатської області у відставку" звільнено ОСОБА_1 з посади судді господарського суду Закарпатської області у зв`язку з поданням заяви про відставку.

13 липня 2018 року наказом Господарського суду Закарпатської області № 02.4-06/50-к «Про відрахування зі штату ОСОБА_1 з посади судді» відраховано зі штату ОСОБА_1 з посади судді Господарського суду Закарпатської області відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 03 липня 2018 року № 2120/0/15-18 "Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді господарського суду Закарпатської області у відставку" днем 13.07.2018.

30 липня 2018 року пенсійним органом призначено довічне грошове утримання судді у відставці з розрахунку 82% суддівської винагороди з 14 липня 2018 року.

01 липня 2019 року за рішення суду по справі 308/10154/18 пенсійним органом перераховано довічне грошове утримання судді у відставці з розрахунку 90% суддівської винагороди.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2020 року у справі 260/3310/20, яке набрало законної сили, було задоволено позов ОСОБА_1 та визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного Фонду України в Закарпатській області № 56 від 08 вересня 2020 року "Про відмову у перерахунку щомісячного грошового утримання судді" на підставі довідки Господарського суду Закарпатської області про судову винагороду для обчислення щомісячного довічного утримання судді у відставці від 07 вересня 2020 року № 85 та зобов`язано Головне управління Пенсійного Фонду України у Закарпатській області починаючи з 19 лютого 2020 року здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді з врахуванням суддівської винагороди, зазначеної в довідці Господарського суду Закарпатської області про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 07 вересня 2020 року № 85, з урахуванням проведених виплат.

Судом встановлено, що відповідачем 30 грудня 2020 року було прийнято рішення № 45 "Про перерахунок пенсії", відповідно до якого позивачу встановлено новий загальний процент розрахунку довічного грошового утримання судді у розмірі 52% від окладу діючого судді, яке і стало предметом розгляду даної справи.

Вирішуючи даний спір по суді, суд виходить з наступного.

Статтею 19 частиною 2 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами статей 21, 22 Конституції України права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 64 Конституції України гарантовано, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Статтею 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначає Закон України "Про судоустрій і статус суддів".

Згідно із пунктом 2 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" визнано таким, що втратив чинність з дня набрання чинності цим Законом, Закон України від 07 липня 2010 року № 2453-VI "Про судоустрій і статус суддів", крім положень, зазначених у пунктах 7, 23, 25, 36 цього розділу.

Згідно із статтею 142 частиною 1 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року; 2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

При цьому, суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (стаття 142 частина 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

Відповідно до статті 142 частини 3 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Частинами 4 та 5 цієї ж статті передбачено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до статті 135 частини 3 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" базовий розмір посадового окладу судді становить: 1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 3) судді Верховного Суду - 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Разом з цим, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України "Про судоустрій і статус суддів" були передбачені певні особливості визначення розміру суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Так, пунктом 22 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" було визначено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом.

Судді, які на день набрання чинності цим Законом пройшли кваліфікаційне оцінювання та підтвердили свою здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді, до 01 січня 2017 року отримують суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України від 07 липня 2010 року № 2453-VI "Про судоустрій і статус суддів".

До проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України від 07 липня 2010 року № 2453-VI "Про судоустрій і статус суддів" (пункт 23 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 1402-VIII).

Законом України від 16 жовтня 2019 року № 193-IX "Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та деяких законів України щодо діяльності органів суддівського врядування", який набрав чинності 07 листопада 2019 року, було виключено зазначені вище пункти 22, 23 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів", якими було передбачено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом; що до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України від 07 липня 2010 року № 2453-VI "Про судоустрій і статус суддів". Розмір посадового окладу судді, крім зазначеного у пункті 23 цього розділу, становить з 1 січня 2020 року: а) для судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; б) для судді апеляційного суду та вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року (пункт 24 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

Пунктом 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" встановлено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України від 07 липня 2010 року № 2453-VI "Про судоустрій і статус суддів". За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Разом із тим, рішенням Конституційного Суду України від 18 лютого 2020 року у справі № 2-р/2020 пункт 25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів", визнано таким, що не відповідає Конституції України.

Отже, з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18 лютого 2020 року № 2-р/2020 Закон України "Про судоустрій і статус суддів" не містить норм, які б по-різному визначали порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Верховний Суд неодноразово, зокрема у постановах від 06 березня 2019 року у справі № 638/12586/16-а та від 11 лютого 2020 року у справі № 200/3958/19-а висловлював позицію, відповідно до якої правовою підставою для перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є факт зміни грошового утримання/складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

При цьому, суд акцентує увагу, що підставою для перерахунку є факт зміни грошового утримання/складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

В свою чергу, стаття 142 частина 3 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", визначає розмір щомісячного довічного грошового утримання, який виплачується судді у відставці при призначенні.

Так, відповідачем спірним рішенням здійснено перерахунок позивачу, при цьому, застосовано новий відсоток суддівської винагороди у відповідності до вимог статті 142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

В матеріалах справи міститься інформація Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, відповідно до змісту якої страховий стаж складає 34 рок 7 місяців і 23 дні, в тому числі: судді 25 років 8 місяців 10 днів, що обома сторонами підтверджено та не заперечується (а.с.14).

Враховуючи наведене, суд вказує на те, що відповідач приймаючи оскаржуване рішення про перерахунок пенсії невірно встановив загальний процент розрахунку пенсії позивача, а саме - 52%, так як кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Враховуючи наведені вище норми чинного законодавства, фактичні обставини справи, виходячи із наданих частиною другою статті 245 КАС України повноважень, суд дійшов висновку про задоволення позову шляхом прийняття рішення про визнання протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного Фонду України в Закарпатській області № 56 від 30 грудня 2020 року та зобов`язання відповідача провести перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці - ОСОБА_1 відповідно до вимог Закону України "Про судоустрій та статус суддів", з урахуванням висновків суду та виплачених сум.

Щодо встановлення судового контролю за виконанням судового рішення в адміністративній справі, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

З аналізу вказаної норми вбачається, що встановлення судового контролю за виконанням судового рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі, є правом, а не обов`язком суду. Отже, судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах є саме диспозитивним правом суду, яке може використовуватись в залежності від наявності об`єктивних обставин та обґрунтованих сумнівів на користь ймовірного невиконання рішення суду відповідачем, що підтверджені належними та допустимими доказами.

У якості обставин, що можуть свідчити про невиконання рішення суду відповідачем суб`єктом владних повноважень потрібно розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Зазначивши у клопотанні про встановлення судового контролю про зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення позивач не навів аргументованих доводів та не надав доказів того, що дане рішення суду буде відповідачем не виконане, у зв`язку з чим своєчасно у межах розумних строків не будуть поновлені його права. Тому, дане клопотання позивача не підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 1ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 908,00 грн., що підтверджено квитанцією від 28 січня 2021 року № 4001977.

Відповідні судові витрати належить компенсувати позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 9, 14, 90, 139, 242-246, 256, 371, 382 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного Фонду України в Закарпатській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного Фонду України в Закарпатській області № 56 від 30 грудня 2020 року "Про перерахунок пенсії".

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Закарпатській області (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Народна, буд. 4, код ЄДРПОУ - 20453063) провести перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ), відповідно до вимог Закону України "Про судоустрій та статус суддів", з урахуванням висновків суду та виплачених сум.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного Фонду України в Закарпатській області (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Народна, буд. 4, код ЄДРПОУ - 20453063) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень 00 коп), що сплачений відповідно до квитанції від 28 січня 2021 року .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 23 вересня 2021 року.

СуддяС.А. Гебеш