Справа № 140/7128/21
Суддя: Лозовський Олександр Анатолійович
Дата ухвалення: 2021-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2021 року ЛуцькСправа № 140/7128/21

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Лозовського О.А.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення про застосування фінансових санкцій,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі далі ФОП ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до Головного управління ДПС у Волинській області (далі - ГУ ДПС у Волинській області, відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення про застосування фінансових санкцій №000117-09 від 06.07.2021.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що податковий орган за наслідками проведеної перевірки дійшов неправомірного висновку про порушення суб`єктом господарювання вимог Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального». Однак, на думку позивача, такий висновок ґрунтується виключно на припущеннях, тому прийняте за результатами такої перевірки рішення про застосування фінансових санкцій підлягає скасуванню.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 19.07.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Відповідач у відзиві на позовну заяву від 05.08.2021 №2192/03-20-20 адміністративний позов не визнав у повному обсязі, просив відмовити у його задоволенні. Вказав, що оскаржуване рішення прийнято у відповідності до вимог чинного законодавства, а застосовані згідно такого рішення штрафні санкції відповідають санкції передбаченій за допущене позивачем порушення.

03.09.2021 позивачем подано до суду відповідь на відзив, в якій просив задовольнити позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, а також долучив копію постанови Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26.08.2021 у справі №161/10869/21.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 22.09.2021 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідачів про розгляд даної справи за правилами загального позовного провадження.

Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з огляду на таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований фізичною особою-підприємцем 26.07.2007, види діяльності (згідно Кодів КВЕД): 49.41 Вантажний автомобільний транспорт (основний); 52.29 Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту.

27.02.2020 ФОП ОСОБА_1 отримав ліцензію на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки) серії АС №2000435 терміном дії з 15.03.2020 до 15.03.2025 з адресою місця зберігання: АДРЕСА_1 . Дана ліцензія анульована за заявою ОСОБА_1 01.04.2021.

30.03.2021 ФОП ОСОБА_1 отримав ліцензію на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки) серії АС №2100074 терміном дії з 15.04.2021 до 15.04.2026 з адресою місця зберігання: АДРЕСА_2 .

З 21.05.2021 ГУ ДПС у Волинській області провело фактичну перевірку ФОП ОСОБА_1 тривалістю 10 діб з питань дотриманням вимог чинного законодавства, що регулює ліцензування, виробництво, обіг, зберігання спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах та пального на підставі наказу ГУ ДПС у Волинській області від 20.05.2021 №1462 та направлень на перевірку від 20.05.2021 № 1388, 1389.

Перевірку проведено за адресою: АДРЕСА_2 .

24.05.2021 ФОП ОСОБА_1 по суті встановлених перевіркою порушень надав пояснення, в яких зазначив про те, що ліцензію на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки) серії АС №2000435 за його заявою анульовано, у зв`язку з переїздом на територію свого підприємства. В період з 01 по 15 квітня 2021 року отримував дизельне пальне від ПП Укрпалетсистем на АДРЕСА_1 , де розташовувались транспортні засоби та ємність для зберігання пального. В період з 01 по 15 квітня 2021 року в ємність дизельне пальне не заливалось, а розливалось відразу в баки автомобілів, які знаходились на території АДРЕСА_1 .

За результатами перевірки складений акт про результати фактичної перевірки від 26.05.2021 №03/4367/09-01/, яким зафіксоване порушення позивачем статті 15 Закону України від 19.12.95 №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодовою, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та пального», у зв`язку із зберігання пального без наявності ліцензії на право зберігання пального.

06.07.2021 на підставі акту фактичної перевірки від 26.05.2021 №03/4367/09-01/ НОМЕР_1 контролюючий орган прийняв рішення про застосування фінансових санкцій №000117-09, яким застосував до ФОП ОСОБА_1 штрафну санкцію у сумі 500 000 грн. за зберігання пального без наявності ліцензії.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із наступного.

Згідно з пунктом 61.1 статті 61 Податкового кодексу України (далі - ПК України) податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Відповідно до підпункту 191.1.16 пункту 191.1 статті 191 ПК України контролюючі органи здійснюють заходи щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального.

За приписами підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Вимогами пункту 75.1 статті 75 ПК України встановлено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Пунктом 80.1 статті 80 ПК України визначено, що фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Згідно з підпунктом 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.

У висновку акта перевірки від 26.05.2021 №03/4367/09-01/ встановлено порушення позивачем вимог статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» за результатами якого прийнято оскаржуване рішення про застосування фінансових санкцій.

Як визначено у статті 1 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального», під місцем зберігання пального розуміється місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для зберігання пального на праві власності або користування; зберігання пального - діяльність із зберігання пального (власного або отриманого від інших осіб) із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик.

Відповідно до частини першої статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» експорт алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, здійснюються суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності без наявності ліцензії. Оптова торгівля на території України алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, здійснюється за наявності у суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності ліцензії на оптову торгівлю алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах. Оптова торгівля пальним та зберігання пального здійснюються суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності за наявності ліцензії.

Ліцензії на право оптової торгівлі пальним видаються терміном на п`ять років органом виконавчої влади, уповноваженим Кабінетом Міністрів України. Плата за ліцензії справляється органом, що видає ліцензії, у розмірах, встановлених цим Законом, і зараховується до місцевих бюджетів.

Ліцензія видається за заявою суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво), до якої додається документ, що підтверджує внесення річної плати за ліцензію.

У заяві зазначається вид господарської діяльності, на провадження якого суб`єкт господарювання (у тому числі іноземний суб`єкт господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) має намір одержати ліцензію (оптова, роздрібна торгівля алкогольними напоями, тютюновими виробами, оптова, роздрібна торгівля пальним або зберігання пального).

Для отримання ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на право зберігання пального разом із заявою додатково подаються завірені заявником копії таких документів:

документи, що підтверджують право власності або право користування земельною ділянкою, або інше передбачене законодавством право землекористування на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, чинні на дату подання заяви та/або на дату введення такого об`єкта в експлуатацію, будь-якого цільового призначення;

акт вводу в експлуатацію об`єкта або акт готовності об`єкта до експлуатації, або сертифікат про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, або інші документи, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства, щодо всіх об`єктів у місці оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, необхідних для оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального;

дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки та експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки.

Копії таких документів не подаються у разі їх наявності у відкритих державних реєстрах, якщо реквізити таких документів та назви відповідних реєстрів зазначено в заяві на видачу ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на зберігання пального.

Приписами абзацу 8 частини другої статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» передбачено, що до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі оптової торгівлі пальним або зберігання пального без наявності ліцензії - 500000 гривень.

Так, під час перевірки посадовими особами відповідача встановлено, що згідно з реєстром акцизних накладних «Система електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового» за період з 01.04.2021 по 15.04.2021, а саме № 511 від 02.04.2021, № 8157 від 08.04.2021, № 15722 від 15.04.2021 ФОП ОСОБА_1 придбав пальне загальним обсягом 20133,03 л, яке постачалося на адресу місця зберігання пального, яке не є акцизним складом, на якому суб`єкт господарювання - неплатник податку зберігає пальне виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки, а саме: АДРЕСА_1 .

Постачання пального також підтверджується накладними на відпуск ПММ (№ 053-4474 від 01.04.2021, №053-4878 від 08.04.2021, № 053-5440 від 15.04.2021), ТТН на відпуск нафтопродуктів (№ 44977 УПС/02 від 01.04.2021, № 45871 УПС/02 від 08.04.2021, № 46966 УПС/02 від 15.04.2021) та накладними на перевезення ПММ (№ 44977 УПС/02 від 01.04.2021, № 45871 УПС/02 від 08.04.2021, № 46966 УПС/02 від 15.04.2021) із зазначеними умовами поставки: «на зберігання».

01.04.2021 за заявою позивача було анульовано ліцензію на право зберігання пального № 2000435 від 27.02.2020.

Вказана обставина дала підстави перевіряючим сформувати висновок про те, що ФОП ОСОБА_1 допущено порушення у вигляді зберігання пального без наявності ліцензії на право зберігання.

Суд звертає увагу сторін на ту обставину, що за адресою АДРЕСА_1 /г перевіркою не виявлено пального, яке б зберігалось ФОП ОСОБА_1 на час проведення перевірки, а лише встановлено можливість зберігання.

Фактична перевірка відповідачем проводилася у травні 2021 року, у той час коли порушення нібито мало місце у період 01.04.2021-15.04.2021. Тобто, перевірка не виявила безпосереднього факту зберігання пального у період 01.04.2021-15.04.2021, зробивши такий висновок виключно на підставі документів. Більше того, відповідач навіть не зробив спроби фактичної перевірки ємності для пального, оскільки перевірка проводилася за адресою АДРЕСА_2 , а не за адресою можливого вчинення порушення - АДРЕСА_1 .

Крім того, станом на момент проведення фактичної перевірки у ФОП ОСОБА_1 була діюча ліцензія на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки) серії АС №2100074 терміном дії з 15.04.2021 до 15.04.2026.

Саме по собі, не підтверджене іншими доказами, зазначення в товаросупровідних документах відомостей про відпуск пального на зберігання об`єктивно не підтверджує факт такого зберігання.

Отже, перевіркою сформовано висновок про зберігання пального без наявності ліцензії на зберігання пального за відсутності встановленого факту наявності такого пального, тобто предмету зберігання.

На думку суду, досліджені відомості реєстру акцизних накладних про придбане позивачем пальне, як єдина фактична підстава висновку перевірки про виявлення факту зберігання пального без ліцензії, за фактичної відсутності будь-якого пального та його зберігання позивачем, виключає сам факт допущення ним відповідного правопорушення у зв`язку із відсутністю події такого порушення та як наслідок, виключає можливість притягнення його до відповідальності.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як наслідок, суд констатує, що оскаржуване рішення про застосування фінансових санкцій прийняте відповідачем без урахуванням усіх обставин та ґрунтується не на встановлених під час перевірки фактичних даних, а на припущеннях осіб, які проводили таку перевірку.

Суд також враховує, що постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26.08.2021 у справі №161/10869/12 судом закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною першою статті 164 КУпАП на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Даним рішенням встановлено, що не знайшов свого підтвердження факт здійснення ОСОБА_1 певного виду господарської діяльності без відповідної ліцензії.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010, заява 4909/04, відповідно до пункту 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09.12.1994, серія A, N 303-A, п.29).

В пункті 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бендерський проти України» від 15.11.2007, заява №22750/02, зазначено, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають у достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися в світлі обставин кожної справи.

Підсумовуючи все вищевикладене, суд дійшов висновку про підставність заявлених позовних вимог, тому слід визнати протиправним та скасувати про застосування фінансових санкцій №000117-09 від 06.07.2021.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Волинській області судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2270,00 грн, який сплачений згідно з платіжним дорученням від 14.07.2021 №3938.

Керуючись статтями 139, 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Волинській області (43010, Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан, 4, ідентифікаційний код юридичної особи 44106679) про визнання протиправним та скасування рішення про застосування фінансових санкцій задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Волинській області про застосування фінансових санкцій №000117-09 від 06 липня 2021 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Волинській області на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О. А. Лозовський