Справа № 500/5209/21
Суддя: Баранюк Андрій Зіновійович
Дата ухвалення: 2021-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/5209/21

23 вересня 2021 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючого судді Баранюка А.З.

за участю:

секретаря судового засідання Якібчук О.Д.

представника позивача: Янчишина В.Й.;

представника відповідача: Стрижак О.В.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Шлях» до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправними та скасування постанов, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Євро-Шлях» (далі-позивач) із адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті (далі-відповідач) про визнання протиправним та скасування постанови Придністровського міжрегіонального управління Укртансбезпеки від 07 липня 2021 року № 285629 та від 07 липня 2021 року № 285630.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що заступником начальника Придністровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки винесено оскаржувані постанови у зв`язку із перевищенням встановлених габаритно-вагових норм на здвоєну вісь більше 20%, на підставі ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», ст. 60 абзац 16 ч. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт». Позивача притягнуто до відповідальності, оскільки він не отримав дозвіл на перевезення вантажу з перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм. Однак, чинним законодавством встановлена імперативна заборона на перевезення подільних вантажів з перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм, що виключає можливість отримання перевізником відповідного дозволу. Заборона руху транспортних засобів з перевищенням вагових параметрів при перевезенні подільного вантажу унеможливлює отримання перевізником дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів.

Також позивач вказує, що довідка про результати здійснення габаритно-вагового контролю автомобіля оформлена з порушенням встановлених вимог, оскільки в графі оператор вагового комплексу відсутній підпис відповідальної особи, в довідці відсутні час та конкретне місце проведення перевірки. Документи за результатами перевірки складені однією посадовою особою, що є порушенням Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті. В межах рейдової перевірки відносно транспортних засобів позивача габаритно-ваговий контроль мав бути проведений або двома посадовими особами Укртрансбезпеки або однією посадовою особою Укртрансбезпеки із залученням посадових осіб відповідного підрозділу Національної поліції, Укравтодору, власника (балансоутримувача) пункту габаритно-вагового контролю, а не одноособово. З наданих посадовими особами Управління Укртрансбезпеки документів не було визначено найменування пункту габаритно-вагового контролю (автоматичний, стаціонарний або пересувний), не було вказано місце розташування пункту вагового контролю. Посадовими особами Управління Укртрансбезпеки також не було надано, принаймні, для ознайомлення жодного документу, що пункт габаритно-вагового контролю, розташований на зазначений ділянці дороги має відповідне атестоване вимірювальне та вагове обладнання, свідоцтво спеціальне уповноваженого органу у сфері метрології.

Позивач вказує, на відсутність автоматично сформованого ваговим обладнанням документу, що не дає можливість встановити дотримання посадовими особами Управління Укртрансбезпеки вимог щодо належного облаштування пункту габаритно-вагового контролю та застосування належно повіреного та відповідаючого метрологічним стандартам вагового обладнання. Матеріали справи не містять доказів того, що габаритно-ваговий контроль позивача було здійснено у спеціально відведених та належно облаштованих для цього місцях, та здійснено на обладнанні, яке відповідає вимогам законодавства. Крім того, для визначення фактичної маси та навантаження на осіб вказаного транспортного засобу представниками Управління Укртрансбезпеки не застосовувалась відповідна методика, оскільки така не затверджена у встановленому законом порядку.

Ухвалою від 26 серпня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

15 вересня 2021 року подано до суду відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача позовні вимоги заперечила та, серед іншого, пояснила, що перевіркою зафіксовано перевищення вагових параметрів двох транспортних засобів позивача з перевищенням нормативно визначені 16 тон. Рух великовагових транспортних засобів автомобільний дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу і участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметр яких перевищують нормативні, виданим перевізникові Державтоінспекцією та документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів. Габаритно-ваговий контроль транспортних засобів позивача здійснювався технічними засобами, що мають відповідне свідоцтво пре періодичну повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки у зв`язку із чим є придатними до застосування. Факт перевищення транспортними засобами позивача вагових обмежень також підтверджується талонами (роздруківками) зважування, які формуються і видаються технічним засобом габаритно-вагового контролю автоматично, що унеможливлює втручання особи в результати зважування. На пересувному пункті габаритно-вагового контролю наявна документація на предмет відповідності технічних характеристик зважувального обладнання, із якою мають право ознайомитися водії транспортних засобів, відносно яких проводиться габаритно-ваговий контроль. В Актах проведення перевірка додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконанню перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом в графі «Пояснення водія про причини порушень» зазначено, що вони перевозять вантаж з м. Новоград-Волинського в м. Тернопіль. Тобто водії не зазначали будь-яких застережень щодо змісту актів процедури зважування чи отримання відмови в ознайомленні із документами на зважувальне обладнання, тощо.

З огляду на аргументи позивача, з приводу того факту, що на час проведення рейдової перевірки відсутня методика зважування транспортних засобів, що здійснюють перевезення сипучих вантажів, представник відповідача зазначила, що відсутність методики проведення габаритно-вагового контролю, не є підставою, яка звільняє перевізників віл відповідальності за перевищення вагових та габаритних параметрів транспортного засобу та від обов`язку по внесенню плати за таке перевищення, що підтверджується постановами Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №819/1381/16, а також від 02.08.2018 р. у справі №820/1420/17.

Перевірка відповідності габаритно-вагових параметрів транспортних засобі позивача установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами проводилася двома старшими державним інспекторами Подільського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про що зазначено в Актах проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів. Вказані акти підписані водіям та двома посадовими особами Управління, що проводили перевірку.

Щодо відсутності підпису оператора вагового комплексу у довідках про результати здійснення габаритно-вагового контролю представник відповідача вказує, що зважування проводилось інспекторами Укртрансбезпеки, які й підписали вказані довідки. У разі залучення до габаритно-вагового контролю працівників Служби автомобільних доріг у Житомирській області і використання їхнього зважувального обладнання, то відповідно, в графі «Оператор вагового комплексу» ставить підпис працівник Служби автомобільних доріг, що проводить зважування. При цьому з Актів проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом вбачається, що габаритно-ваговий контроль проводився не однією посадовою особою, а двома інспекторами Управління Укртрансбезпеки.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги заперечила, просила суд у їх задоволенні відмовити.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне.

Інспекторами Подільського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки проводилась рейдова перевірка на автомобільній дорозі М-06 Київ-Чоп, 235 км (Житомирська область) з 27.05.2021 по 06.06.2021.

Перевірка здійснювалася на підставі направлення на рейдову перевірку № 013821 від 27.05.2021 року (а.с. 80) та графіка проведення рейдових перевірок Подільського міжрегіонального управлінням Укртрансбезпеки в період 31.05.2021 року по 06.06.2021 (а.с. 79). Габаритно-ваговий контроль здійснювався на підставі графіку роботи пересувного пункту габаритно-вагового контролю на ІІ квартал 2021, затвердженого посадовими особами Подільського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, Служби автомобільних доріг Житомирській області, управління патрульної поліції в Житомирській області ДПП (а.с. 81-82).

01 червня 2021 року була здійснена перевірка належних позивачу транспортних засобів марки КТС KTD F35, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та КТС KTD F35, реєстраційний номер НОМЕР_2 , якими перевозився щебінь, що підтверджується видатковими накладними від 01 червня 2021 року № 12959 та 12961 (а.с. 17,18).

Під час здійснення габаритно-вагового контролю транспортного засобу марки КТС KTD F35, реєстраційний номер НОМЕР_2 на підставі талону зважування №1060 від 01.06.2021 (а.с. 91) зафіксовано перевищення нормативно визначених вагових параметрів транспортного засобу із вантажем на здвоєну вісь, а саме - 20,10 т, при нормативи допустимих 16 та відсутність у водія при здійсненні перевезень вантажу оформленого дозволу, який дає право на рух автомобільним дорогами України з перевищенням вагових обмежень.

За результатами проведення габаритно-вагового контролю-інспекторам Подільського міжрегіонального управлінням Укртрансбезпеки складено Довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю №040526 від 01.06.2021 р. (а.с. 92) та Акт №0068066 (а.с. 93) про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 01.06.2021 р. на підставі яких проведено розрахунок №282690 від 01.06.2021 плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загальної користування та нарахована плата за проїзд 213,03 євро (а.с. 94).

За результатами проведення рейдової перевірки складено Акт проведень перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №282690 від 01.06.2021 р., в якому вказано, що автомобілем марки КТС KTD F35, реєстраційна номер НОМЕР_2 , здійснювалось надання послуг з перевезення вантажу- щебню перевищенням вагових обмежень на здвоєну вісь - 20,10 т, що на 25,63% перевищу нормативно визначені 16 т та відсутність у водія позивача при здійсненні перевезень вантажу оформленого дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогам України з перевищенням вагових обмежень, тобто без документів передбачених ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме без дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України з перевищенням вагових параметрі відповідальність за яке передбачено абз.16 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт» (а.с. 90).

Під час здійснення габаритно-вагового контролю транспортного засобу марки КТС KTD F35, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на підставі талону зважування №1062 від 01.06.2021 (а.с. 85) зафіксовано перевищення нормативно визначених вагових параметрів транспортного засобу із вантажем на здвоєну вісь, а саме - 24,50 т, при нормативи допустимих 16 та відсутність у водія позивача при здійсненні перевезень вантажу оформленого дозволу, який дає право на рух автомобільним дорогами України з перевищенням вагових обмежень.

За результатами проведення габаритно-вагового контролю-інспекторам Подільського міжрегіонального управлінням Укртрансбезпеки складено Довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролі №282784 від 01.06.2021 р. (а.с. 86) та Акт №0068080 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 01.06.2021 р. (а.с. 87) на підставі яких проведено Розрахунок № 282784 від 01.06.2021 плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування та нарахована плата за проїзд 1735,80 євро (а.с. 88).

За результатами проведення рейдової перевірки складено Акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №282784 від 01.06.2021 р. (а.с. 84) в якому вказано, що автомобілем марки КТС KTD F35, реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснювалось надання послуг з перевезення вантажу перевищенням вагових обмежень-понад 20% та відсутність у водія позивача при здійсненні перевезення вантажу оформленого дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України з перевищенням вагових обмежень, тобто без документів передбачених ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт», саме без дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України перевищенням вагових параметрів, відповідальність за яке передбачено абз.16 ч. ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Акти №282690 від 01.06.2021 р. та №282784 від 01.06.2021 р, були направлені для розгляду за місцезнаходженням позивача в Придністровське міжрегіональне управління Укртрансбезпеки. Про розгляд вказаних порушень позивача було інформовано повідомленням від 01.07.2021 №51497/24.4/24-21 (а.с. 96).

За результатами їх розгляду заступником начальника Придністровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки було винесено постанову №285629 про застосування адміністративно-господарською штрафу до ТОВ «Євро-Шлях» у сумі 34000 грн за порушення вимог ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідальність за яке передбачене абз.16 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт» та постанову №285630 про застосуванню адміністративно-господарського штрафу до ТОВ «Закону України» у сумі 34000 грн за порушення вимог ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідальність за яку передбачене абз.16 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт» (а.с, 97, 98).

Вважаючи зазначені постанови протиправними позивач звернулася до суду із позовом.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить з того, що відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України № 2747-IV від 06.07.2005 (далі КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В силу статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначені Законом України «Про автомобільний транспорт» від 5 квітня 2001 року № 2344-III.

Статтею 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» встановлено, що автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Рейдова перевірка (перевірка на дорозі) - перевірка транспортних засобів суб`єкта господарювання на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, контрольно-вагові комплекси та інші об`єкти, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту).

Відповідно до ст. 6 Закону рейдові перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року № 103 затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті (далі - Положення).

Відповідно до п. 1 Положення Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті. Пунктом 4 Положення передбачено, що основним завданням Укртрансбезпеки, зокрема, є реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування (далі - автомобільний транспорт), міському електричному, залізничному транспорті.

У відповідності до абзацу першого п. 8 Положення, Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 року № 1567 (далі - Порядок № 1567), згідно з пунктами 3, 4 якого державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється посадовими особами органу державного контролю шляхом проведення планових, позапланових та рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Пунктом 15 Порядку № 1567 визначено виключний перелік питань, що перевіряється контролюючими особами під час здійснення рейдової перевірки, зокрема, в частині виконання внутрішніх вантажних перевезень перевіряється:

- наявність визначених ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом;

- виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Пунктом 16 Порядку № 1567 передбачена можливість під час рейдової перевірки здійснення габаритно-вагового контролю.

Згідно з пп.20-22 Порядку №1567 виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму.

У разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів (далі - великовагові та/або великогабаритні транспорті засоби), що використовуються на автомобільних дорогах загального користування визначений Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 р. № 879 (далі-Порядок № 879), згідно пп.3 та 4 якого габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції. Робота пунктів габаритно-вагового контролю в частині організації та проведення робіт із зважування транспортних засобів забезпечується Укртрансбезпекою, її територіальними органами, службами автомобільних доріг в Автономній Республіці Крим, областях та м. Севастополі і підприємствами, визначеними в установленому законодавством порядку.

Відповідно до п.п. 4, 5-1 п.2 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів; документальний габаритно-ваговий контроль - визначення загальної маси транспортного засобу шляхом додавання власної маси транспортного засобу та маси вантажу.

Пунктом 6 Порядку № 879 передбачено, що габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів.

Згідно із п. 16 Порядку № 879, що габаритно-ваговий контроль включає документальний та/або точний контроль.

Пунктом 18 Порядку № 879 встановлено, що за результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення.

Матеріалами справи підтверджується, що перевірка відповідності габаритно-вагових параметрів транспортних засобі позивача установленим законодавством параметрам і нормам, проводилася відповідно до отриманого направлення та затвердженого графіку двома старшими державним інспекторами Подільського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про що зазначено в Актах проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів. Вказані акти підписані водіям та двома посадовими особами Управління, що проводили перевірку.

Щодо відсутності підпису оператора вагового комплексу у довідках про результати здійснення габаритно-вагового контролю суд погоджується з поясненнями представника відповідача, що зважування проводилось інспекторами Укртрансбезпеки, які й підписали вказані довідки. При здійсненні габаритно-вагового контролю не залучалися працівники та вагові комплекси Служби автомобільних доріг у Житомирській області, а тому і в графі «Оператор вагового комплексу» відсутні відомості про такого оператора.

Габаритно-ваговий контроль здійснювався у спеціально відведеному майданчику для відстою автотранспорту на автодорозі М-06 Київ-Чоп км. 235+165 (право), що підтверджується Атом обстеження майданчика від 19 лютого 2019 року (а.с. 83).

Факт перевищення транспортними засобами позивача вагових обмежень підтверджується долученими до матеріалів справи талонами.

Зважування транспортних засобів здійснювалося за допомогою приладу автоматичного для зважування дорожніх транспортних засобів у русі та вимірювання навантажень на вісь 030T-AS2-PWIA №приладу 396, номер платформ №797 та №798. Виробник «ESIT ELEKTRONIC SISTEMLERIMALAT ve TICARET LTD.STI», Туреччина. Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №П 40 М 256049 20 від 16.11.2020 остання повірка ваг була здійснена 16.11.2020 року (чинне до 15.11.2021 р.) (а.с. 99).

Суд бере до ваги пояснення представника позивача, що на час проведення рейдової перевірки відсутня методика зважування транспортних засобів, що здійснюють перевезення сипучих вантажів.

Однак, при прийнятті рішення суд враховує правовий висновок Верховного Суду зроблений в постанові від 03.07.2019 у справі №819/1381/16, що відсутність методики, затвердженої Мінекономрозвитку, не є підставою для не внесення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та не звільняє перевізників від відповідальності за перевищення вагових та габаритних параметрів транспортного засобу, у зв`язку з чим відповідні посилання позивача не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного розрахунку.

З наведеного суд не вбачає порушень при проведенні рейдової перевірки автомобілів позивача.

Згідно із ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються вантажні перевезення.

Відповідно до частини другої статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Частиною 3 ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено, що у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом (окрім зазначених у ч.2 даної статті) є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Відповідно до ч. 2 ст. 29 Закону України «Про дорожній рух» з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається в порядку встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту, і за плату, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 20 Порядку № 879 за результатами точного та/або документального габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних.

Пунктом 21 Порядку № 879 визначено, що у разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування (далі - плата за проїзд). Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту по території України.

Згідно з абз. 1 п. 28 Порядку № 879 плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень.

Перевізник зобов`язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки.

Отже, обов`язок внесення плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів покладено саме на перевізника.

Пунктом 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року № 30 передбачено, що транспортний засіб з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Відповідно до п. 22.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі -16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь -11т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Згідно із абз.16 ч.1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема, за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Тобто, за змістом наведених норм, правила перевезення неподільного та подільного вантажів у випадку перевищення вагових або габаритних параметрів є різними:

- перевезення неподільного вантажу допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі;

- перевезення подільного вантажу не допускається взагалі.

Наведене свідчить про те, що законодавець встановив спеціальний порядок перевезення саме неподільного вантажу. Оскільки можливо безперешкодно розділити подільний вантаж по різних автомобілях, не перевищуючи їх технічні характеристики та не пошкоджуючи автомобільні дороги перевезення подільного вантажу з перевищенням вагових параметрів взагалі забороняється. Натомість, для неподільних вантажів така можливість відсутня, а тому законодавством допускається перевезення таких вантажів з перевищенням габаритно-вагових параметрів, але за умови отримання відповідного дозволу.

Сторонами у справі не заперечується обставина, що позивач перевозив щебінь, який за своїм характером є подільним, тобто при завантаженні може бути поділений на окремі частки без втрати або пошкодженні його властивостей, а тому перевезення такого вантажу з перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм, відповідно до п. 22.5 Правил дорожнього руху заборонено, що виключає можливість отримання позивачем відповідного дозволу для його перевезення з перевищенням вагових параметрів.

Резюмуючи викладене, суд зазначає, що заборона руху транспортних засобів з перевищенням вагових параметрів при перевезенні подільного вантажу, унеможливлює отримання перевізником дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів.

За таких умов, оскільки видача дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, які перевозять подільні вантажі з перевищенням габаритно-вагових параметрів, не передбачена, то на особу не може бути накладений штраф відповідно до абзацу 16 частини 1 статті 60 Закону № 2344-IIІ за відсутність такого дозволу.

Відповідно до п. 31-1 Порядку №879, якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру.

Існує правова позиція суду Верховного суду, що викладена в постанові від 29.01.2020 р. № 814/1460/16, що у випадку перевезення подільних вантажів з перевищенням вагових параметрів автомобільними дорогами до перевізника може бути застосована відповідальність лише у вигляді плати за проїзд, якщо при зважуванні вантажу встановлено порушення вагових параметрів.

Використовуючи правовий висновок Верховного Суду щодо правильного застосування норм матеріального права у спірних правовідносинах, суд вважає, що у цій справі до позивача має бути застосована відповідальність у вигляді нарахування плати за проїзд, що і було зроблено відповідачем.

Як зазначено у ч.1 ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку суду, відповідачем не доведено правомірність прийнятих постанов з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з ч.1 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.132 КАС України).

Відповідно до ч.1 ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (ч.2 ст.134 КАС України).

Відповідно до ч.3 ст.134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з ч.4 ст.134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч.5 ст.134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 7 ст.139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно з ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Судом встановлено, що між ТОВ «Євро-Шлях» та адвокатським об`єднанням «Самуляк та партнери» укладено договір про надання правової допомоги від 04.08.2021. Згідно із пунктом 4.1 даного Договору за правову допомогу адвокат отримує винагороду від клієнта у розмірі 9000 тисяч грн за підготовку та подачу позовної заяви, а також участь адвоката під час розгляду справи .

Таким чином, виходячи з вищенаведеного, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих доказів, складності справи, кількості судових засідань, суд приходить до висновку, що сума витрат, пов`язаних з розглядом справи, на професійну правничу допомогу підлягає стягненню в розмірі 3000,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

При цьому, з урахуванням ч.3 ст.139 КАС України, позивачу слід повернути судовий збір у сумі 4540,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати постанови Придніпровського міжрегіонального управління Укртансбезпеки від 07 липня 2021 року № 285629 та від 07 липня 2021 року № 285630.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Шлях» сплачений судовий збір у сумі 4540 (чотири тисячі п`ятсот сорок) грн. 00 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Шлях» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 (три тисячі) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення буде 24 вересня 2021 року.

Реквізити учасників справи:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Євро-Шлях» (місцезнаходження: вул. Мазепи, 10, оф. 413, м. Тернопіль, 46009 код ЄДРПОУ, 43381827);

відповідач: Державна служба України з безпеки на транспорті (місцезнаходження: пр. Перемоги, 14, м. Київ, 01135, ).

Головуючий суддя Баранюк А.З.