Справа № 360/2302/21
Суддя: В.С. Шембелян
Дата ухвалення: 2021-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

31 серпня 2021 рокуСєвєродонецькСправа № 360/2302/21

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Шембелян В.С., розглянувши за правилами загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду 29 квітня 2021 року надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) до Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області (далі відповідач), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області від 9 квітня 2021 року № 30 в частині зменшення ОСОБА_1 відсоткового значення розміру пенсії за вислугу років з 90% до 60% від місячної заробітної плати та обмеження виплати пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність;

- зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області здійснити з 01 квітня 2021 року перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років в розмірі 90 відсотків від суми місячної заробітної плати на підставі довідки Луганської обласної прокуратури про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсій від 02 квітня 2021 року № 21-186вих21, без обмеження розміру виплати пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, з урахуванням фактично виплачених сум, відповідно до ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 №1789-Х11 (у редакції, що діяла на момент призначення пенсії).

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 01.08.2005 Управлінням Пенсійного Фонду України у Попаснянському районі Луганської області, (пенсійна справа № 147630,) позивачу було призначено пенсію за вислугою років у відповідності до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 №1789-Х11.

05.04.2021 позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області із заявою щодо перерахунку пенсії, призначеної в розмірі 90% від суми місячної (чинної) заробітної плати у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорських працівників на підставі доданої довідки, без урахування обмеження її граничного розміру, а також виплати заборгованості з пенсії за минулий час.

Позивач зазначає, що рішенням №30 від 09.04.21 відповідач йому відмовив в перерахунку з залишенням розміру призначеної пенсії 90%, та без урахування обмежень граничного розміру десятьма прожитковими мінімумами, натомість зроблено перерахунок пенсії з розрахунку 60% від середнього розміру заробітку, зазначеного в довідці з обмеженням граничного розміру десятьма прожитковими мінімумами, отже розмір виплати пенсії фактично залишився незмінним.

Про прийняте рішення за результатом розгляду його заяви позивача повідомлено листом від 16.04.2021 №25-26/К-01/8-1229/21. У відповіді є посилання на рішення суду від 03.03.2021 по справі № 360/1906/20, яким управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області було зобов`язано здійснити з 13.12.2019 перерахунок та виплату пенсії з урахуванням раніше проведених виплат за вислугою років на підставі довідки прокуратури Луганської області від 10.03.2020 за № 18-162 вих. 20.

На думку позивача, відповідач протиправно обмежив його право на пенсію за вислугу років максимальним розміром (десять прожиткових мінімумів) та змінив відсоток раніше призначеної йому пенсії з 90% на 60% чинної заробітної плати, чим порушив його право на належне соціальне пенсійне забезпечення.

Право позивача на отримання пенсії в такому розмірі, на думку позивача, також підтверджена постановою Попаснянського районного суду Луганської області від 11.07.2016 у справі №2а/423/37/16, якою скасовано рішення УПФУ в Попаснянському районі Луганської області від 14.04.2016 про відмову в перерахунку пенсії позивача та зобов`язано управління здійснити перерахунок та виплату призначеної позивачу пенсії в розмірі 90% чинної заробітної плати працівників прокуратури відповідної категорії на підставі довідки прокуратури Луганської області з 01.01.2016 без обмеження її граничного розміру та з урахуванням проведених виплат.

З урахуванням зазначеного позивач, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою суду від 30 квітня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (арк. спр. 29-30).

Ухвалою суду 27.05.2021 вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження та замінено засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням (арк. спр. 48).

Ухвалою суду від 30.06.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті; замінено відповідача Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області правонаступником Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області (арк. спр. 62-63).

Ухвалою суду від 22.07.2021 відкладено судове засідання (арк. спр. 67).

27.07.2021 судове засідання відкладено з підстав, зазначених у довідці (арк. спр. 71).

Від Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області 24 травня 2021 року надійшов відзив на позов, в якому відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог з таких підстав (арк. спр. 36-38).

05.04.2021 позивач звернувся із заявою про перерахунок пенсії зі збільшення заробітної плати та надав довідку про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії від 02.04.2021 за № 21-186 вих-21. Після проведеного перерахунку на підставі заяви від 05.04.2021 та розпорядження про перерахунок основний розмір його пенсії складає 37856,00 грн (60% від середнього заробітку), але максимальний розмір пенсії позивача обмежений десятьма прожитковими мінімумами, що станом на 01.04.2021 складає 17690,00 грн.

З викладених підстав відповідач просив відмовити у задоволенні вимог позивача.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-76, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суд встановив такі обставини справи.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , що підтверджено виданими на ім`я позивача копіями: паспорта громадянина України серія НОМЕР_2 Попаснянським РВУМВС України в Луганській області 02 вересня 1999 року, картки фізичної особи - платника податків (арк. спр. 11-15).

Сторони визнають ту обставину, що 01.08.2005 Управлінням Пенсійного Фонду України у Попаснянському районі Луганської області позивачу було призначено пенсію за вислугою років у відповідності до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 №1789-Х11 в розмірі 90 відсотків від розміру заробітної плати.

Постановою Попаснянського районного суду Луганської області від 11.07.2016 у справі №2а/423/37/16 скасовано рішення УПФУ в Попаснянському районі Луганської області від 14.04.2016 про відмову в перерахунку пенсії позивача та зобов`язано управління здійснити перерахунок та виплату призначеної відповідно до ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 №1789-ХІІ позивачу пенсії в розмірі 90% чинної заробітної плати працівників прокуратури відповідної категорії, зазначеної у довідці прокуратури Луганської області від 12.04.2016 №18-285вих-16, з 01.01.2016 без обмеження її граничного розміру та з урахуванням проведених виплат (арк. спр. 25-27).

В мотивувальній частині постанови суду зазначалося, що процедура призначення та перерахунку пенсії працівникам прокуратури є різними за змістом та процедурою проведення та зауважувалося про відсутність підстав для звуження соціальних гарантій позивача та необхідність продовження виплати пенсії у відсотковому розмірі, який було визначено на момент призначення такої пенсії.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 03 березня 2021 року у справі № 360/1906/21 позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення відповідача від 05 травня 2020 року б/н, яким ОСОБА_1 відмовлено в перерахунку пенсії у зв`язку з підвищенням заробітної плати згідно із Законом України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII «Про прокуратуру». Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області здійснити з 13 грудня 2019 року здійснити перерахунок та виплату раніше призначеної ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до частини двадцятої статті 86 Закону України від 14.10.2014 № 1697-VII «Про прокуратуру» на підставі довідки прокуратури Луганської області від 10 березня 2020 року за № 18-162вих-20, з урахуванням раніше проведених виплат. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено (арк. спр. 82-86).

В мотивувальній частині рішення суду зазначено, що постановлено з урахуванням положень, викладених у пункті 3 Рішення Конституційного Суду від 13 грудня 2019 року № 7-р(ІІ)/2019, яким установлено, що частина двадцята статті 86 Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII «Про прокуратуру» підлягає застосуванню в первинній редакції, а саме: призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. У зв`язку з чим суд дійшов висновку, що в позивача на підставі Рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 у справі № 7-р(ІІ)2019 на момент звернення до відповідача існувало право на перерахунок пенсії у зв`язку зі збільшенням розміру складових його заробітної плати. Оскільки спору щодо визначення відсоткового розміру призначеної позивачу пенсії під час розгляду цієї справи у сторін не було, а права позивача не підлягають судовому захисту на майбутнє, в задоволенні вимог позивача про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії без обмеження граничного розміру пенсії, виходячи з розрахунку 90% суми місячного заробітку судом було відмовлено.

05.04.2021 ОСОБА_1 звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області з заявою про перерахунок пенсії на підставі довідки про заробітну плату прокуратури Луганської області від 02.04.2021 № 21-186 вих-21, просив відповідача здійснити перерахунок призначеної йому в розмірі 90% чинної заробітної плати працівників прокуратури пенсії та без обмеження її граничного розміру десятьма прожитковими мінімумами (арк. спр. 9).

Відповідно до довідки від 02.04.2021 № 21-186вих-21, що видана Луганською обласною прокуратурою ОСОБА_1 , про розмір заробітної плати за відповідною прирівняною посадою заступника керівника окружної прокуратури станом на 15.03.2021, така заробітна плата складається із посадового окладу у розмірі 41600,00 грн, надбавки за вислугу років (30%) у розмірі 12480,00 грн, матеріальних допомог на оздоровлення та вирішення соціальних питань - у сумі 4506,67 грн та 4506,67 грн відповідно; всього сума заробітної плати 63093,34 грн (арк. спр. 20).

Суд зазначає, що правомірність включення до розрахунку заробітної плати складових, зазначених у вказаній довідці, не є спірним питанням для сторін.

Листом від 16.04.2021 №25-26/К-01/8-1229/21 Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області на заяву позивача від 05.04.2021 надано відповідь, в якій повідомлено позивача, що відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» максимальний розмір пенсії з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлені законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність, не може перевищувати з 1 липня 17120,00 грн, а з 1 грудня 17690,00 грн. Після проведення перерахунку на підставі заяви від 05.04.2021 та розпорядження про перерахунок пенсії основний розмір пенсії від середнього заробітку (60%) складає 37856,00 грн, але максимальний розмір пенсії позивача обмежений десятьма прожитковими мінімумами, який станом на 01.04.2021 складає 17690,00 грн (арк. спр. 22-24).

У відповідь на судовий запит Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області листом від 11.06.2021 №1200-0303-7/16246 надало суду інформацію про здійснені перерахунки пенсії позивача, в тому числі на підставі рішень судів, що набрали законної сили, зазначивши, такі обставини:

- перерахунок пенсії з 01.01.2016 року ОСОБА_1 було здійснено на виконання рішення Попаснянського районного суду Луганської області від 11.07.2016 по справі 423/1314/16-а, яким було зобов`язано управління здійснити перерахунок та виплату призначеної ОСОБА_1 пенсії в розмірі 90 відсотків від розміру чинної заробітної плати відповідної категорії працівників органів прокуратури, зазначеної у довідці від 12.04.2016 № 18-285 вих-16, виданій Прокуратурою Луганської області без обмеження граничного розміру пенсії та з урахуванням проведених виплат, розмір пенсії склав 12061,31 грн;

- перерахунок пенсії з 13.12.2019 року ОСОБА_1 здійснено на виконання Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 03.03.2021 року в справі №360/1906/20, яким було зобов`язано управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області здійснити з 13.12.2019 перерахунок та виплату раніше призначеної пенсії за вислугу років відповідно до частини двадцятої статті 86 Закону України від 14.10.2014 №1697-VII "Про прокуратуру" на підставі довідки прокуратури Луганської області від 10.03.2020 року за №18-162 вих-20, з урахуванням раніше проведених виплат. Перерахунок здійснено в розмірі 60 % від суми місячної (чинної) заробітної плати, розмір пенсії склав з 13.12.2019 -16380,00 гри. В рішенні Луганського окружного адміністративного суду від 03.03.2021 року по справі №360/1906/20 відсутнє зобов`язання щодо виплати пенсії без обмеження її максимального розміру;

- за заявою ОСОБА_1 від 05.04.2021 та довідки про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії від 02.04.2021 року за № 21-186 вих-21за розпорядженням про перерахунок пенсії основний розмір пенсії від середнього заробітку 60% складає 37856,00 грн, але максимальний розмір позивача пенсії позивача обмежений десятьма прожитковими мінімумами, який станом на 01.04.2021 року складає 17690,00 грн. Перерахунок пенсії проведено на підставі статті 86 Закону №1697-VII та пункту 13-2 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с.58-59).

Також в матеріалах справи є два перерахунки пенсії позивача:

від 06.04.2021 до рішення 30 від 07.04.2021, підстава: відсоток, особливості: призначення за рішенням суду, стаж прокурори/слідчий склад: 22 роки 3 місяці 29 днів, загальний процент від середнього заробітку 60%, місяць підвищення розміру пенсії 01.04.2021, розмір пенсії з надбавками - 37856,00 грн, максимальний розмір пенсії - 17690,00 грн (а.с.42);

від 08.04.2021 до рішення 30 від 09.04.2021, підстава: зміна окладу, особливості: призначення за рішенням суду, стаж прокурори/слідчий склад: 22 роки 3 місяці 29 днів, загальний процент від середнього заробітку 60%, місяць підвищення розміру пенсії 01.04.2021, розмір пенсії з надбавками - 37856,00 грн, максимальний розмір пенсії - 17690,00 грн (а.с.21).

Відповідач у відповіді на запит суду, а також у відзиві не зазначив реквізити розпоряджень чи рішень, на підставі яких було здійснено такі перерахунки пенсії позивача, копій їх суду не надав, отже не довів факт існування відповідних рішень.

Таким чином, предметом доказування у справі є правомірність дій відповідача щодо здійснення перерахунку пенсії позивача, внаслідок якого зменшено її відсоткове значення від суми заробітної плати з 90% до 60%, та застосовані обмеження виплати пенсії її максимальним розміром - десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд керується такими нормами законодавства.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами статей 21, 22 Конституції України права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 64 Конституції України гарантовано, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Пенсійне забезпечення прокурорів та слідчих на час призначення позивачу пенсії за вислугу років було врегульовано статтею 50-1 Закону України від 05.11.1991 № 1789-ХІІ «Про прокуратуру» (далі Закон № 1789-ХІІ), положеннями якої, серед іншого, визначено, що:

- прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку (частина перша);

- пенсії за вислугу років відповідно до цієї статті призначаються органами Пенсійного фонду України і виплачуються за рахунок коштів Державного бюджету України (частина одинадцята);

- обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком (частина дванадцята).

- пенсія, призначена відповідно до цієї статті, виплачується у повному розмірі незалежно від заробітку (прибутку), одержуваного після виходу на пенсію. Прокурори і слідчі прокуратури, яким призначено пенсію за вислугу років і які працюють на прокурорсько-слідчих посадах, мають право одержувати заробітну плату відповідно до законодавства (частина чотирнадцята);

- призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи (частина сімнадцята).

На час проведення перерахунку пенсії засади пенсійного забезпечення працівників прокуратури визначено статтею 86 Закону України від 14.10.2014 № 1697-VII «Про прокуратуру» (далі Закон № 1697-VII), зокрема:

- пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії (частина друга);

- пенсії за вислугу років відповідно до цієї статті призначаються, перераховуються і виплачуються уповноваженими на це державними органами (частина тринадцята);

- тимчасово, по 31 грудня 2017 року максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень (абзац шостий частини п`ятнадцятої);

- умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України (частина двадцята).

Положення частини двадцятої статті 86 Закону України від 14.10.2014 № 1697-VII «Про прокуратуру» зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України, згідно з пунктом 1 Рішення Конституційного Суду від 13 грудня 2019 року № 7-р(ІІ)/2019 визнано таким, що не відповідає Конституції України.

У пункті 3 Рішення Конституційного Суду від 13 грудня 2019 року № 7-р(ІІ)/2019 установлено, що частина двадцята статті 86 Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII «Про прокуратуру» підлягає застосуванню в первинній редакції:

«20. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки».

Підпунктом 1 пункту 3 розділу ХІІ Прикінцеві положення Закону № 1697-VII визнано таким, що втратив чинність із набрання чинності цим Законом Закон України Закон від 05.11.1991 № 1789-XII «Про прокуратуру» (далі Закон № 1789-XII), крім пункту 8 частини першої статті 15, частини четвертої статті 16, абзацу першого частини другої статті 46-2, статті 47, частини першої статті 49, частини п`ятої статті 50, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1, частини третьої статті 51-2, статті 53 щодо класних чинів (їх дія поширюється на осіб, яким присвоєно класні чини до набрання чинності цим Законом), статті 55 щодо посвідчення працівника прокуратури, статті 2 у частині підстав звільнення з посади Генерального прокурора України, а також статті 13 щодо функціонування в системі органів прокуратури міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратур, яка втрачає чинність з 15 грудня 2015 року.

З вищевикладених правових норм судом встановлено, що на час призначення позивачу пенсії за вислугу років частиною першою статті 50-1 Закону № 1789-XII було визначено, що пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми місячної заробітної плати та збільшується на 2 відсотки за кожен повний рік роботи понад 10 років на таких посадах, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

З наданих відповідачем наявних матеріалів пенсійної справи слідує, що відповідачем при призначенні з 01 серпня 2005 року позивачу пенсії за вислугу років за статтею 50-1 Закону № 1789-ХІІ здійснено розрахунок його стажу та з`ясовано, що страховий стаж ОСОБА_1 складає 25 років 09 місяців 17 днів, у тому числі на прокурорсько-слідчих посадах 22 років 03 місяців 29 днів, з огляду на який визначено розмір пенсії на рівні 90 відсотків від суми місячної заробітної плати.

Зміна відсоткового значення розміру пенсії за вислугу років, що призначалась за статтею 50-1 Закону № 1789-XII, була здійснена відповідачем після набрання чинності Законом № 1697-VII, тобто з 15 липня 2015 року.

Однак, постановою Попаснянського районного суду Луганської області від 11.07.2016 у справі №2а/423/37/16 визнано порушеним право позивача на отримання пенсії, призначеної відповідно до ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 №1789-ХІІ в розмірі 90% чинної заробітної плати працівників прокуратури відповідної категорії.

Відповідач, здійснюючи перерахунки від 06.04.2021 та від 08.04.2021 за заявою позивача від 05.04.2021 та на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 03.03.2021 року в справі №360/1906/20, визначив йому розмір пенсії 60 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати, керуючись вимогами частини 2 статті 86 Закону України від 14.10.2014 № 1697-VII «Про прокуратуру», яка визначає розмір пенсії, що має призначатися на підставі цієї норми після набрання нею чинності.

В той же час, рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 03.03.2021 року в справі №360/1906/20 відповідача зобов`язано: з 13 грудня 2019 року здійснити перерахунок та виплату раніше призначеної ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до частини двадцятої статті 86 Закону України від 14.10.2014 № 1697-VII «Про прокуратуру» на підставі довідки прокуратури Луганської області від 10 березня 2020 року за № 18-162вих-20.

Згідно з вимогами ч.2 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Відповідно до вимог ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, як встановлено судом, відповідач здійснив перерахунки від 06.04.2021 та від 08.04.2021 всупереч вимогам рішень судів, преюдиція яких є обов`язковою, а саме:

- постанови Попаснянського районного суду Луганської області від 11.07.2016 у справі №2а/423/37/16 щодо виплати позивачу пенсії, призначеної відповідно до ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 №1789-ХІІ в розмірі 90% чинної заробітної плати працівників прокуратури відповідної категорії;

- рішення Луганського окружного адміністративного суду від 03.03.2021 року в справі №360/1906/20 щодо здійснення перерахунку пенсії позивача на підставі частини 20 статті 86 Закону № 1697-VII,

оскільки перерахунок безпідставно здійснено на підставі вимог частини 2 статті 86 Закону№ 1697-VII, зі зменшенням відсоткового розміру пенсії позивачу, призначеної до набрання чинності цією нормою законодавства.

Крім того, відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Дію нормативно-правового акту в часі треба розуміти так, що до події, факту застосовується той закон, або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Дія закону та іншого нормативно-правового акту не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

Рішенням Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року № 1-рп/99 щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів), частину 1 статті 58 Конституції України щодо дії нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

У рішенні від 05 квітня 2001 року № 3-рп/2001 у справі за конституційним поданням Президента України щодо відповідності Конституції України (конституційності) Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України (справа про податки) Конституційний Суд України зазначив, що Конституція України закріпила принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (частина перша статті 58). Це означає, що дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом. Закріплення принципу незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів є гарантією безпеки людини і громадянина, довіри до держави. Винятки з цього конституційного принципу, тобто надання закону або іншому нормативно-правовому акту зворотної сили, передбачено частиною першою статті 58 Конституції України, а саме: коли закони або інші нормативно-правові акти пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до статті 22 Конституції України, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 вересня 2005 року № 5-рп/2005 наведено тлумачення поняття звуження змісту та обсягу прав і свобод людини і громадянина, що міститься в частині третій статті 22 Конституції України, згідно з яким конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Скасування конституційних прав і свобод - це їх офіційна (юридична або фактична) ліквідація. Звуження змісту та обсягу прав і свобод є їх обмеженням. У традиційному розумінні, визначальними поняття змісту прав людини є умови і засоби, які становлять можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування та розвитку. Обсяг прав людини - це їх сутнісна властивість, виражена кількісними показниками можливостей людини, які відображені відповідними правами, що не є однорідними і загальними. Конституційний Суд України також підкреслив, що загальновизнаним є правило, згідно з яким сутність змісту основного права в жодному разі не може бути порушена.

Зважаючи на вищевикладене, з огляду на ретроактивну дію в часі законів, суд дійшов висновку, що при перерахунку раніше призначеної позивачу пенсії, її розмір має обчислюватися, виходячи із відсоткового значення пенсії, право на яке позивач набув при призначенні пенсії та яке не може зменшуватися внаслідок подальших змін в законодавстві.

Отже, застосування відповідачем відсоткового розміру пенсії, передбаченого частиною другою статті 86 Закону № 1697-VII, до перерахунку пенсії позивача, призначеної 01.08.2005 за статтею 50-1 Закону № 1789-ХІІ, є протиправним, оскільки, як встановлено судом, такий показник є застосовним при призначенні пенсії після набрання чинності Законом № 1697-VII (15 липня 2015 року), а не перерахунку розміру раніше призначеної.

Суд зазначає, що при перерахунку пенсії за вислугу років змінною величиною є лише розмір пенсії, що залежить від зміни розміру чи складових місячної (чинної) заробітної плати відповідної категорії працівників, з якої здійснюється обрахунок пенсії, а не відсоткове значення розміру пенсії, обрахунок якого здійснений при її призначенні та є незмінним.

Верховний Суд України у постанові від 06 жовтня 2015 року в справі № 21-2432а15 сформулював правовий висновок щодо застосування норм матеріального права у спорах цієї категорії у подібних правовідносинах, зокрема, визначив, що при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії. Колегія суддів тоді дійшла такого правового висновку: внесені Законом № 3668-VІ зміни до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років прокурорам є частини тринадцята, вісімнадцята статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, які змін у зв`язку із прийняттям Закону № 3668-VІ не зазнали.

Такий правовий висновок підтриманий Верховним Судом у постановах від 03 травня 2018 року в справі № 308/11498/16-а, від 22 червня 2018 року в справі № 635/6663/16-а, від 17 липня 2018 року в справі № 559/2862/16-а, від 19 грудня 2018 року в справі № 725/1352/16-а, від 31 липня 2019 року в справі № 354/90/15-а, від 29 квітня 2020 року в справі № 490/5366/16-а.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що у відповідача були відсутні підстави для зменшення відсоткового значення розміру пенсії за вислугу років позивача з 90% до 60% від суми місячної (чинної) заробітної плати при здійсненні її перерахунку на підставі рішення суду та за заявою від 05 квітня 2021 року, що здійснені відповідачем 06.04.2021 та від 08.04.2021.

Що стосується обмеження виплати пенсії максимальним розміром, що дорівнює десяти прожитковим мінімумам, встановленим для осіб, які втратили працездатність, суд керується такими вимогами законодавства.

Відповідно до статті 2 Закону України від 08.07.2011 № 3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про статус народного депутата України», «Про Національний банк України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про дипломатичну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про судову експертизу», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», «Про наукову і науково-технічну діяльність», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», «Про пенсійне забезпечення», «Про судоустрій і статус суддів», Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року «Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

(Стаття 2 втратила чинність в частині поширення її дії на Закон України «Про судоустрій і статус суддів» як така, що є неконституційною, на підставі рішення Конституційного Суду України від 03 червня 2013 року № 3-рп/2013).

Пунктом 1 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» вказаного Закону визначено, що обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом (тобто до 01 жовтня 2011 року).

Також суд зауважує, що пунктом 2 розділу II Прикінцевих положень Закону України від 24.12.2015 № 911-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» визначено, що дія положень цього Закону щодо визначення максимального розміру пенсії застосовується до пенсій, які призначаються, починаючи з 1 січня 2016 року.

Таким чином, ураховуючи, що пенсія позивачу призначена 01.08.2005, до набрання чинності Законом України від 08.07.2011 № 3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» та Законом України від 24.12.2015 № 911-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», тому при перерахунку пенсії її розмір не повинен обмежуватися максимальним розміром пенсії.

Стосовно тверджень відповідача щодо встановлення максимального розміру пенсії положеннями статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» суд зазначає, що частина вісімнадцята статті 50-1 цього Закону (в редакції Закону № 213-VIII (213-19) від 02 березня 2015 року) визначає, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

При цьому, в пункті 2 розділу ІІІ Прикінцеві положення Закону України від 02.03.2015 № 213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам, встановлений цим Законом, поширюється на пенсіонерів (отримувачів щомісячного довічного грошового утримання) незалежно від часу призначення пенсії.

Тобто законодавцем визначено ретроспективну дію в часі цього Закону (незалежно від часу призначення пенсії) виключно в частині, що стосується порядку виплати пенсії працюючим пенсіонерам.

Разом з тим, суд зазначає, що оскільки пенсія позивачу призначена у серпні 2005 року та статтею 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції на час призначення пенсії) встановлено, що пенсія, призначена відповідно до цієї статті, виплачується у повному розмірі незалежно від заробітку (прибутку), одержуваного після виходу на пенсію, суд дійшов висновку, що при перерахунку такої пенсії її розмір не повинен обмежуватися максимальним розміром пенсії.

Відносно аргументів відповідача, що перерахунок пенсії позивачу здійснено на підставі вимог статті 86 Закону №1697-VII та пункту 13-2 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» суд дійшов таких висновків.

Відповідно до вимог пункту 13-2 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» максимальний розмір пенсії, призначеної на умовах законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про наукову і науково-технічну діяльність" (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), не може перевищувати десяти розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Однак, суд зазначає, що спеціальними нормами щодо визначення порядку пенсійного забезпечення працівників прокуратури є саме норми статті 86 Закону №1697-VII, саме вони визначають право на пенсію за вислугу років, вік, стаж, за наявності якого такі пенсії призначаються, та порядок перерахунку пенсії працівникам прокуратури.

Згідно з вимогами частини 13 статті 86 Закону №1697-VII пенсії за вислугу років відповідно до цієї статті призначаються, перераховуються і виплачуються уповноваженими на це державними органами.

Відповідно до абзацу четвертого частини п`ятнадцятої статті 86 Закону №1697-VII з 1 січня 2018 року пенсія, призначена відповідно до цієї статті, у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії/щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених цим Законом, законами України "Про статус народного депутата України", "Про державну службу", "Про судоустрій і статус суддів", виплачується в розмірі, обчисленому відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Суд звертає увагу на ті обставини, що зазначена норма (абз. 4 ч.15 ст.86 Закону №1697-VII) є бланкетною і розповсюджується лише на пенсії, призначені відповідно до цієї статті (після набрання нею чинності).

Таким чином, дія цієї норми не розповсюджується на пенсії, призначені раніше (відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ), отже розмір таких пенсій не обчислюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Тому і положення пункту 13-2 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» щодо обмеження максимального розміру пенсій не застосовуються до тих, які були призначені до набрання чинності нормою абз. 4 ч.15 ст.86 Закону №1697-VII.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Пенсія як гарантована щомісячна грошова виплата та вид соціального забезпечення є джерелом існування, доходом та власністю (матеріальним інтересом, захищеним статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Стаття 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, у редакції протоколів № 11 та № 14 (04 листопада 1950 року), визначає, що Високі Договірні Сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі I цієї Конвенції.

Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Суханов та Ільченко проти України» (Заяви № 68385/10 та № 71378/10) від 26 червня 2014 року Європейський суд з прав людини зазначив, що зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності (параграф 52).

Відповідно до пунктів 21, 24 рішення у справі «Федоренко проти України» (№ 25921/02) Європейський Суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути «існуючим майном» або «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи «законними сподіваннями» отримання права власності.

Аналогічна правова позиція сформульована Європейським судом з прав людини і в справі «Стреч проти Сполучного Королівства» (Stretch v. The United Kingdom № 44277/98).

Громадяни мають бути впевненими у своїх законних очікуваннях, а також в тому, що набуте ними на підставі чинного законодавства право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано. Тобто, набуте право не може бути скасоване чи звужене (правові позиції Конституційного Суду України в рішеннях від 22 вересня 2005 року № 5-рп/2005, від 29 червня 2010 року № 17-рп/2010, від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010, від 11 жовтня 2011 року № 10-рп/2011).

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

При зверненні до суду з позовом позивачем сплачено судовий збір в сумі 908,00 грн (арк. спр. 8).

Зважаючи на те, що суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, відповідно до приписів статті 139 КАС України судовий збір у розмірі 908,00 грн підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (місцезнаходження: 93404, Луганська область, місто Сєвєродонецьк, вулиця Шевченка, будинок 9, код за ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області від 9 квітня 2021 року № 30 в частині зменшення ОСОБА_1 відсоткового значення розміру пенсії за вислугу років з 90% до 60% від місячної заробітної плати та обмеження виплати пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.

Зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області здійснити з 01 квітня 2021 року перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років в розмірі 90 % від суми місячної заробітної плати на підставі довідки Луганської обласної прокуратури про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсій від 02 квітня 2021 року № 21-186 вих. 21, без обмеження розміру виплати пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, з урахуванням фактично виплачених сум.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 908,00 грн (дев`ятсот вісім гривень 00 копійок).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 10 вересня 2021 року.

Суддя В.С. Шембелян