Справа № 420/17136/21
Суддя: Левчук О.А.
Дата ухвалення: 2021-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
22 вересня 2021 року м.Одеса
Суддя Одеського окружного адміністративного суду Левчук О.А., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Міністра соціальної політики України Лазебної Марини Володимирівни про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, -
До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Міністра соціальної політики України Лазебної Марини Володимирівни про визнання протиправними дій Міністра соціальної політики України Лазебної Марини Володимирівни, які полягають у зухвало-ганебному нехтуванні рішення судів, злочинно зволікаючи насамперед здоровий глузд, протиправними; зобов`язання Міністра соціальної політики України Лазебної Марини Володимирівни спростувати свої зухвало-ганебні висновки, викладені у листі від 26.08.2021 р. щодо неможливості виконати рішення суду, як таке що суперечить здоровому глузду; визнання дій Міністра соціальної політики України Лазебної Марини Володимирівни, які полягають у наданні замість відповіді за рішенням суду, з урахуванням його висновків, зухвало-ганебної відписки, яка містить суттєвий обсяг недостовірної інформації, протиправними; зобов`язання Міністра соціальної політики України Лазебної Марини Володимирівни спростувати викладену у своєму листі від 26.08.2021 р. до ОСОБА_1 недостовірну інформацію; зобов`язання Міністра соціальної політики України Лазебної Марини Володимирівни надати відповідь на скаргу ОСОБА_1 від 27.06.2020 р. з урахуванням висновків суду; стягнення з Міністра соціальної політики України Лазебної Марини Володимирівни нанесеної ОСОБА_1 її незаконними діями моральну і матеріальну шкоду у розмірі 1500000,00 грн.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Статтею 4 КАС України визначено, що адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо, у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили, рішення або постанова суду, ухвала про закриття провадження в адміністративній справі.
Вивчивши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку, що у відкритті провадження в адміністративній справі слід відмовити, з огляду на наступне.
В позовній заяві позивач вказує, що 27.06.2020 року звернувся до Міністра соціальної політики України Лазебної Марини Володимирівни із зверненням щодо розміру призначеної субсидії, проте відповіді у встановлений ЗУ «Про звернення громадян» термін не дочекався та звернувся до Одеського окружного адміністративного суду та його позов було зареєстровано за № 420/8388/20 та було розглянуто судом. Суд рішенням визнав протиправними дії Міністра соціальної політики України Лазебної М.В. та зобов`язав розглянути скаргу ОСОБА_1 від 27.06.2020 р. у відповідності з Законом «Про звернення громадян» з урахуванням висновків суду. Відповідач не виконав рішення суду, а у якості відповіді на виконання судового рішення по справі № 420/8388/20 надав відписку та недостовірну та брехливу інформацію. При цьому, інформація викладена у листі відповідача суперечить вимогам чинного законодавства.
Тобто, в позовній заяві позивач висловлює незгоду з діями Міністра соціальної політики України Лазебної Марини Володимирівни, вчиненими на виконання рішення суду по справі № 420/8388/20.
Судом встановлено, що в провадженні Одеського окружного адміністративного суду знаходилась справа № 420/8388/20 за позовом ОСОБА_1 до міністра соціальної політики України Лазебної Марини Володимирівни про визнання дій відповідача по зухвало - ганебному зволіканню власними службовими обов`язками незаконними, яке полягає у наданні в якості відповідей на обґрунтовані скарги позивача зухвало - ганебні відписки, які не тільки не стосуються поставленого питання, а насамперед, суперечать здоровому глузду; зобов`язання відповідача розглянути скаргу ОСОБА_1 від 27.06.2020 року у відповідності з Законом України Про звернення громадян та надати відповідь чому призначена ОСОБА_1 субсидія, не зважаючи на незмінені доходи і збільшені у рази тарифи систематично зменшується за розміром; стягнення з відповідача, нанесену їх незаконними діями моральну і матеріальну шкоду у розмірі 1500000 гривень за завдання ОСОБА_1 значної моральної та матеріальної шкоди та вчинення зухвало - ганебного знущання, шляхом надання у якості відповідей на обґрунтовані скарги зухвало - ганебні відписки.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2020 року по справі № 420/8388/20, яке набрало законної сили, адміністративний позов задоволено частково, визнано протиправними дії міністра соціальної політики України Лазебної Марини Володимирівни щодо не розгляду скарг ОСОБА_1 від 27.06.2020 року та від 03.08.2020 року; зобов`язано міністра соціальної політики України Лазебну Марину Володимирівну розглянути скаргу ОСОБА_1 від 27.06.2020 року у відповідності з Законом України Про звернення громадян з урахування висновків суду. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Згідно ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

В рішенні від 27.11.2008 року у справі Крутько проти України (№2), Європейський суд з прав людини зазначив, що провадження в суді та виконавче провадження є відповідно першою і другою стадіями одного провадження (див. Скордіно проти Італії (Scordino v. Italy) (no.1) (GC), no. 36813/97, п.197 ЄСПЛ 2006). Таким чином, виконавче провадження не має бути відокремлене від судового, і ці обидва провадження мають розглядатися як цілісний процес (див. Джорж Естіма проти Португалії (Estima Jorge v. Portugal), рішення від 21 квітня 1998 року, Reports of Judgments and Decisions 1998*II, п.35, та Сіка проти Словакії (Sica v. Slovakia), №2132/02, пп. 24-27, 13 червня 2006 року).

У справі Горнсбі проти Греції (від 19.03.1997 року, заява №18357/91, п.40) Суд зазначив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду. У вказаній справ визначено, що право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду однієї зі сторін. Важно уявити ситуацію, щоб п.1 ст.6 Конвенції докладно описував процедурні Гарантії, які надаються сторонам цивільного судового процесу - у провадженні, що є справедливим, відкритим і оперативним, - і не передбачав би при цьому гарантій виконання судових рішень; тлумачення ст.6 як такої, що стосується виключно права на звернення до суду ї проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуації несумісних із принципом верховенства права.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Верховний Суд в постанові від 03 квітня 2019 року по справі № 820/4261/18 (№ К/9901/1062/19) вказав, що є наступні види судового контролю за виконанням судового рішення, такі як зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу (ст. 382 КАС України) та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду (ст. 383 КАС України).

Верховний Суд в постанові від 20 лютого 2019 року у справі № 806/2143/15 (адміністративне провадження № К/9901/5159/18) звертав увагу, що зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Крім того, Верховний Суд зазначив, що наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС (ст. 382 Кас України), який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Також Верховний Суд вказав, що якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він повинен був звертатися до суду в порядку ст. 382 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не пред`являти новий адміністративний позов. У зв`язку з цим, вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постановах 06.02.2019 року по справі № 816/2016/17, від 30.03.2021 року по справі № 580/3376/20, 30.09.2020 року по справі № 420/5365/19.

Таким чином, в даній справі новий спір не виник, а має місце спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, але на стадії виконання судового рішення по справі № 420/8388/20.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що слід відмовити у відкритті провадження по справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Міністра соціальної політики України Лазебної Марини Володимирівни про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 5, 19, 170, 171, 243, 248, 383 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Міністра соціальної політики України Лазебної Марини Володимирівни про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалу може бути оскаржено в порядку та в строки встановлені ст.ст. 295, 297 КАС України, з урахуванням особливостей, встановлених п. 15.5 Розділу VII Перехідних Положень КАС України.

Ухвала набирає законної сили в порядку передбаченому статтею 256 КАС України.

Суддя О.А. Левчук