Справа № 140/3143/21
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2021-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2021 рокуЛьвівСправа № 140/3143/21 пров. № А/857/12403/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії :

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Коваля Р.Й., Святецького В.В.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,

на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 13 травня 2021 року (суддя Мачульський В.В., час ухвалення не зазначений, місце ухвалення м.Луцьк, дата складення повного тексту не зазначена),

в адміністративній справі №140/3143/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області,

про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,

встановив:

У березні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача ГУ ПФУ у Волинській області, в якому просив: 1) визнати протиправними дії

та скасувати рішення відповідача, яким позивачу проведено перерахунок, незаконно встановлено пенсію в розмірі 60% заробітної плати на посаді прокурора відділу (до перерахунку пенсія нараховувалась та виплачувалась в розмірі 90%) та обмежено виплату в розмірі десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність; 2) зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та провести виплату позивачу пенсії за вислугою років, з урахуванням проведених виплат, відповідно до ст.50-1 Закону України Про прокуратуру №1789-ХІІ від 05.11.1991р. в редакції, чинній на момент призначення пенсії, на підставі довідки Прокуратури Волинської області від 19.11.2020 року за №21-73 вих20, виданої відповідно до ст.81 Закону України Про прокуратуру та Рішення Конституційного Суду України від 26.03.2020 №6-р/2020 виходячи з розміру 90% від суми заробітної плати без обмеження її граничного розміру, з урахуванням виплачених сум, починаючи з 01.10.2020 року та в подальшому здійснювати перерахунок та виплату пенсії в розмірі 90% від суми заробітної плати без обмеження її граничного розміру; 3) зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та проводити виплату позивачу як учаснику бойових дій підвищення до пенсії в розмірі 25% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, відповідно до ч.4 ст.12 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту з 01.10.2020 року, незалежно від розміру перерахованої пенсії.

Відповідач позову не визнав, у суді першої інстанції подав відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що позовні вимоги є безпідставними. Просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 13.05.2021 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 20 січня 2021 року №95 про перерахунок пенсії ОСОБА_1 в частині зменшення розміру пенсії з 90 до 60 відсотків від суми місячної заробітної плати. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити ОСОБА_1 з 01 жовтня 2020 року перерахунок та виплату пенсії (з урахуванням раніше виплачених сум) в розмірі 90 відсотків від суми місячної заробітної плати на підставі довідки Волинської обласної прокуратури від 19 листопада 2020 року №21-73вих20.. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

З рішенням суду першої інстанції від 13.05.2021 року не погодився позивач ОСОБА_1 та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржене рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог винесене незаконно та необґрунтовано, з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що судом першої інстанції не вирішено клопотання про витребування матеріалів пенсійної справи та не досліджено, що пенсія за вислугою років позивачу призначена 06 серпня 2008 року відповідно до вимог ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року №1789-ХІІ. Зазначає скаржник, що відповідачем незаконно припинено виконання постанови суду в іншій справі в частині виплати пенсії в розмірі 90% від середнього заробітку без обмеження граничного розміру, оскільки застосування нових положень до правовідносин, які виникли до набрання ними чинності, суперечить вимогам ч.1 ст.58 Конституції України. Вказує апелянт, що законодавчі положення про те, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, в цілому визнано неконституційним відповідно до рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016, таким чином перерахунок пенсії повинен здійснюватися без будь-яких обмежень граничним розміром. Також зазначає апелянт, що встановлені Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 року № 3668-VI обмеження максимального розміру пенсії стосуються саме призначення пенсії, а не її перерахунку. Вважає апелянт безпідставною відмову суду в задоволенні позовних вимог про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та проводити виплату позивачу як учаснику бойових дій підвищення до пенсії в розмірі 25% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, оскільки суд не дослідив матеріалів справи. Також вважає апелянт, що при ухваленні рішення суд мав врахувати практику апеляційного адміністративного суду в інших справах з подібних правовідносин.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду від 13.05.2021 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Позивач ОСОБА_1 подав до суду доповнення до апеляційної скарги, у якому зазначає, що застосування нових положень до правовідносин, які виникли до набрання ними чинності, суперечить вимогам ч.1 ст.58 Конституції України. Також просить врахувати судову практику апеляційних судів, а також Верховного суду у справі №589/3997/16-а.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, залишивши в силі оскаржене рішення суду, яке винесене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що дану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з урахуванням наступного.

Судом апеляційної інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Волинській області як одержувач пенсії за вислугу років згідно із ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 №1789-XII з 06.08.2008 року.

Пенсія обчислена у розмірі 90 % відповідних сум грошового забезпечення.

14.01.2021 року позивач звернувся в ГУ ПФУ у Волинській області із запитом про надання публічної інформації (а.с. 9).

Листом від 11.02.2020 №1008-181/К-02/8-0300/21 відповідачем надано відповідь, що 26.11.2020 позивач звернувся до органів пенсійного фонду України із заявою про перерахунок пенсії, надавши при цьому довідку №21-73 вих.20 від 19.11.2020 про заробітну плату прокурора відділу, видану Прокуратурою Волинської області. Згідно поданої довідки заробітна плата за вказаною посадою становить 61798,80 грн.. За результатами розгляду заяви проведено перерахунок пенсії та встановлено в розмірі 60% заробітної плати на посаді прокурора відділу та обмежено виплату в розмірі десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність, тобто 17690 грн. (а.с. 11).

Крім того, 18.02.2021 ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області із запитом у якому просив зазначити на якій підставі, в порушення вимог ст.12 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, йому припинено виплату підвищення в розмірі 25 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Крім цього, просив надати копію рішення згідно якого з 01.10.2020 року проведено перерахунок пенсії та призначено в розмірі 60% від заробітної плати з обмеженням виплати її максимального розміру (а.с. 12).

Відповідач листом №1483-1406/К-02/8-0300/21 від 25.02.2021 повідомив позивача, що на виконання п.22 ст.12 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту до розміру пенсійної виплати встановлено підвищення учаснику бойових дій в розмірі 25% прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність, яке на даний час становить 442,25 грн. (а.с. 13).

Вважаючи дії та рішення відповідача протиправними, позивач звернувся до адміністративного суду із даним позовом.

Колегія суддів апеляційного суду враховує, що рішенням суду першої інстанції від 13.05.2021 року позовні вимоги задоволено частково.

Це рішення суду оскаржене в апеляційному порядку позивачем в частині відмови у задоволенні позовних вимог, а в частині задоволених позовних вимог рішення суду не оскаржене сторонами в апеляційному порядку.

Відповідно до ст.308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом апеляційної інстанції не встановлено порушення судом першої інстанції, в частині вирішення та задоволення позовних вимог до відповідача, норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини в частині відмови у задоволенні позовних вимог, колегія суддів апеляційного суду вважає оскаржуване рішення суду першої інстанції в частині оскарження вірним, виходячи з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На час призначення пенсії позивача особливості пенсійного забезпечення прокурорів і слідчих прокуратури визначалися відповідною редакцією статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 р. №1789-ХІІ (до 15 липня 2015 року) (далі - Закон №1789-ХІІ).

Відповідно до частини першої цієї статті Закону №1789-ХІІ, прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Згідно із частиною 12 вказаної статті Закону №1789-ХІІ, обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Згідно з частиною 14 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 5 листопада 1991 року №1789-XII максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Вказане обмеження виплати пенсії максимальним її розміром встановлено Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 8 липня 2011 року № 3668-VI, який набрав чинності з 1 жовтня 2011 року та прийнятий з метою визначення заходів подальшого реформування пенсійної системи та збалансування солідарної системи пенсійного страхування.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 8 липня 2011 року №3668-VI максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до, зокрема, Закону України «Про прокуратуру» не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Як встановлено пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 8 липня 2011 року № 3668-VI обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом (до 1 жовтня 2011 року).

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року №213-VIII, який набрав чинності з 1 квітня 2015 року, частину п`ятнадцяту статті 50-1 Закону №1789-XII замінено чотирма частинами такого змісту, зокрема: «Максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. У зв`язку з цим частини шістнадцяту - двадцяту вважати відповідно частинами дев`ятнадцятою - двадцять третьою».

Крім того, 15 липня 2015 року набрав чинності Закон України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII відповідно до Розділу ХІІ Прикінцевих положень якого визнано таким, що втратив чинність із набранням чинності цим Законом, зокрема, Закон України «Про прокуратуру» від 5 листопада 1991 року №1789-XII, крім, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1, що втратили чинність з 15 грудня 2015 року.

Відтак, частина 18 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 5 листопада 1991 року №1789-XII, яка застосовувалась субсидіарно з пунктом 2 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України від 8 липня 2011 року №3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» та врегульовувала питання виплати пенсій без обмежень, на час проведення перерахунку пенсії позивачу втратила чинність з набранням чинності Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII, а тому до спірних правовідносин не застосовується.

Водночас, відповідно до абзацу 6 частини 15 статті 86 Закону України від 14 жовтня 2014 року №1697-VII «Про прокуратуру», максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність.

Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень (абзац 6 частини п`ятнадцятої статті 86 Закону №1697-VII доповнено реченням щодо тимчасового обмеження максимального розміру пенсії у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року №911-VIII, який набрав чинності з 1 січня 2016 року).

Дію вказаної норм продовжено до 31 грудня 2017 Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 6 грудня 2016 року №1774-VIII.

Отже, у зв`язку з прийняттям Закону №1697-VII розмір пенсії прокурорів знову обмежено максимальним розміром - десять прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність.

Положення норм чинного законодавства, якими обмежувався максимальний розмір пенсії не визнавались у встановленому порядку Конституційним Судом України такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), отже, є чинними і підлягають виконанню.

На момент звернення позивача щодо проведення перерахунку пенсії, наведеними вище положеннями встановлюються тимчасові обмеження розміру виплачуваної пенсії, які мають імперативний характер, неконституційними не визнавались, є чинними та обов`язковими до виконання органами Пенсійного фонду України.

Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постановах від 24 липня 2018 року у справі №554/10456/16-а, від 28 жовтня 2020 року у справі №686/2428/16-а, від 03 червня 2021 року у справі №359/3736/17, від 10.09.2021 у справі №580/5238/20.

З огляду на наведене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність у відповідача законних підстав для здійснення позивачу виплати нарахованої пенсії без обмеження граничного розміру відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції на час призначення пенсії) оскільки положення цієї статті втратили чинність.

Правильно суд першої інстанції зауважив те, що не застосування обмеження розміру виплачуваної пенсії при її перерахунку у зв`язку з підвищенням заробітної плати працівників прокуратури, до осіб, яким призначена пенсія відповідно до положень статті 50-1 Закону №1789-ХІІ, призведе до ситуації непрямої дискримінації інших пенсіонерів з числа прокурорів, зокрема тих, яким пенсія призначена відповідно до Закону №1697-VII, та суперечитиме принципу рівності перед Законом. Утверджуючи та забезпечуючи права осіб на соціальний захист, держава повинна в процесі виконання своїх соціальних обов`язків вживати заходів для забезпечення рівності між пенсіонерами.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про визнання протиправними дій та рішення відповідача при здійсненні спірного перерахунку пенсії позивача в частині обмеження виплати в розмірі десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність, вважаючи, що при здійсненні ОСОБА_1 перерахунку пенсії пенсійним органом обґрунтовано застосовано вказане обмеження наведеними нормативно-правовими актами.

Посилання позивача на порушення статті 58 Конституції України щодо незворотності дії законів та інших нормативно-правових актів дії в часі є безпідставними, адже відповідні положення ст.50-1 Закону України Про прокуратуру №1789-ХІІ втратили чинність та застосовані не можуть бути, а прийняті нові відповідні положення законів не визнані неконституційними Конституційним Судом України (на момент виникнення спірних правовідносин), який до того ж у рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 вказав, що одним із визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

Щодо позовних вимог про зобов`язанні відповідача здійснювати відповідні виплати пенсії за вислугу років в подальшому, то такі вимоги не можуть бути задоволені, оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 14.09.2020 (справа №560/2120/20).

Покликання апелянта (позивача) на судову практику апеляційних адміністративних судів судом апеляційної інстанції до уваги не приймаються, оскільки відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Апелянт також просить врахувати висновки, наведені Верховним Судом у постанові від 04.03.2021 у справі №589/3997/16-а, однак судом апеляційної інстанції такі відхиляються з урахуванням того, що у наведеній справі інший предмет спору.

Щодо відмови у задоволенні вимоги позивача про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та проводити виплату позивачу як учаснику бойових дій підвищення до пенсії в розмірі 25% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність відповідно до ч.4 ст.12 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту з 01.10.2020 року, незалежно від розміру перерахованої пенсії, то судом першої інстанції вірно враховано наступне.

Пунктом 22 статі 12 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту №3551-XII від 22.10.1993 року передбачено, що учасникам бойових дій пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються в розмірі 25 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Згідно витягу з протоколу про перерахунок пенсії від 18.01.2021 року, до розміру пенсійної виплати позивача встановлено підвищення як учаснику бойових дій в розмірі 25 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Вказана виплата проводиться позивачу та на час розгляду справи становить 442,25 грн.. Отже, суд першої інстанції правомірно відмови у задоволенні позову в цій частині.

Підсумовуючи наведене, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції в оскаржуваній частині рішення не спростовують та зводяться до незгоди з ними.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції повно та всебічно з`ясовано обставини справи, рішення суду першої інстанції в оскарженій частині винесено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому немає підстав для його скасування.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження).

Згідно п.3 ч.6 ст.12 КАС України, для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Проаналізувавши характер спірних правовідносин, предмет доказування, склад учасників справи, та враховуючи, що дану адміністративну справу було розглянуто судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження, суд апеляційної інстанції зазначає, що дана адміністративна справа є справою незначної складності, а тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 13 травня 2021 року в адміністративній справі №140/3143/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В. В. Гуляк
судді Р. Й. Коваль
В. В. Святецький