Справа № 420/5650/21
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2021-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/5650/21
Головуючий в 1 інстанції: Свида Л.І.

Дата і місце ухвалення 09.08.2021р., м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді : Бойка А.В.,

суддів: Єщенка О.В.,

Федусика А.Г.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 09 серпня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправною бездіяльності, стягнення нарахованої суми грошових коштів, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому просив суд визнати протиправною бездіяльності відповідача, яка виразилась у неприйнятті жодних рішень та невчиненні жодних дій щодо виплати нарахованої суми боргу у розмірі 478955,85 грн., стягнути з відповідача нараховану суму грошових коштів у розмірі 478955,85 грн. на користь позивача.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправною бездіяльності, стягнення нарахованої суми грошових коштів було повернуто без розгляду.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 08.07.2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, ухвалу скасовано Одеського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2021 року про повернення позову, а справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправною бездіяльності, стягнення нарахованої суми грошових коштів направлено до Одеського окружного адміністративного суду для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

14.07.2021 року ОСОБА_1 подав до суду першої інстанції оновлену позовну заяву, в якій просив визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, яка виразилась у неприйнятті жодних рішень та невчиненні жодних дій щодо виплати нарахованої суми боргу у розмірі 478 955,85 грн. на його користь; визнати протиправною бездіяльність Пенсійного фонду України, яка виразилась у неприйнятті жодних рішень та невчиненні жодних дій щодо виплати нарахованої суми боргу у розмірі 478 955,85 грн. на його користь, стягнути з Пенсійного фонду України нараховану суму грошових коштів у розмірі 478 955,85 грн.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 09.08.2021 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправною бездіяльності, стягнення нарахованої суми грошових коштів.

Роз`яснено позивачу, що з даними вимогами він може звернутись в порядку, встановленому ст. 383 КАС України в межах справи № 420/2130/20.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, обґрунтовану порушенням судом норм процесуального права.

Апелянт не погодився з висновком суду першої інстанції стосовно того, що заявлені ним позовні вимоги не можуть бути предметом розгляду в порядку позовного провадження, з огляду на те, що позовні вимоги, які були заявлені ним у позовній заяві у справі № 420/5650/21 та позовні вимоги, викладені у позовній заяві у справі № 420/2130/20 є різними та стосуються іншого предмету розгляду.

Крім того апелянт вважає помилковими висновки суду першої інстанції стосовно того, що позивач з викладеними вимогами позивач повинен звертатись в порядку, встановленому ст. 383 КАС України в межах справи № 420/2130/20, з огляду на те, що відповідач Пенсійний фонд України не був відповідачем у справі № 420/2130/20, а тому суд у справі № 420/2130/20 не має права покладати на даного відповідача будь-які обов`язки, визнавати його дії чи бездіяльність протиправними.

На думку апелянт заявлені у справі № 420/5650/21 вимоги направлені на стягнення коштів та не стосуються питання виконання рішення у справі № 420/2130/20.

З огляду на зазначене апелянт просить скасувати ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 09.08.2021 року, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі ч.2 ст. 312 КАС України.

Заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції посилався на те, що заявлені позивачем позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності відповідача, яка виразилась у неприйнятті жодних рішень та вчиненні жодних дій щодо виплати нарахованої суми боргу у розмірі 478955,85 грн., стягненні нарахованої суми грошових коштів у розмірі 478955,85 грн. на користь позивача за рішенням суду у справі № 420/2130/20, не породжують нового публічно-правового спору, а стосується питання виконання рішення суду у справі № 420/2130/20.

Посилаючись на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 11 лютого 2021 року по справі № 420/5234/19, суд першої інстанції дійшов висновку, що вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються та не можуть бути предметом розгляду в порядку позовного провадження.

Суд роз`яснив позивачу, що з даними вимогами він може звернутись в порядку, встановленому ст. 383 КАС України в межах справи № 420/2130/20.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне:

Як встановлено в ході розгляду даної справи, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 15.05.2020 року №420/2130/20 задоволено позовну заяву ОСОБА_1 та визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, викладену у листі №1488-1331/Л-02/8-1500/20 від 02.03.2020 року, у здійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2016 року по 01.10.2017 року до 3-ї групи інвалідності і з 01.10.2017 року до 2-ої групи інвалідності у відповідності до довідки №4385 про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії від загальної суми 24830,26 грн. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести у відповідності до п. а ст. 21 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (виходячи з 60 відсотків грошового забезпечення) перерахунок призначеної пенсіонеру ОСОБА_1 пенсії з 01.01.2016 року по 01.10.2017 року у відповідності до довідки №4385 про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії від загальної суми 24830,26 грн. і провести у відповідності до п. а ст. 21 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (виходячи з 80 відсотків грошового забезпечення) перерахунок призначеної пенсії з 01.10.2017 року у відповідності до довідки №4385 про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії від загальної суми 24830,26 грн. з виплатою різниці в пенсії за минулий час з 01.01.2016 року по день проведення такого перерахунку без обмеження граничного розміру.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 12 серпня 2020 року апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишено без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 травня 2020 року без змін.

Звертаючись з позовом у справі № 420/5650/21, позивач посилався на те, що після набрання рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 15.05.2020 року №420/2130/20 законної сили він звертався із заявою до Головного управління Пенсійного фонду в Одеській області з метою отримання завірених належним чином перерахунків призначеної йому пенсії з 01.01.2016 року по 01.10.2017 року та після 01.10.2017 року. У відповіді на його звернення Головним управлінням було вказано, що виплата нарахованої доплати за період з 01.01.2016 року по 31.08.2020 року в сумі 478955,85 грн. буде здійснена після виділення Головному управлінню відповідних коштів на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду. Також позивач вказував на те, що ним було пред`явлено до виконання виконавчий лист, однак, 28.12.2020 року виконавче провадження було завершене на підставі п. 11 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Посилаючись на положення чинного законодавства, які закріплюють принцип обов`язковості судового рішення та регламентують порядок виконання судових рішень та на викладені у позові обставини, позивач вважав, що Головним управлінням ПФУ в Одеській області та Пенсійним фондом України допущено протиправну бездіяльність щодо здійснення погашення заборгованості по пенсії з 01.01.2016 року по 31.08.2020 року.

Таким чином, зі змісту позовної заяви вбачається, що підставою для звернення позивача до суду з даною позовною заявою став факт невиконання Головним управлінням ПФУ в Одеській області ухваленого на його користь рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15.05.2020 року №420/2130/20 про виплату перерахованої пенсії за період з 01.01.2016 року по день проведення перерахунку.

Колегія суддів звертає увагу на наступне:

Відповідно до ст. 1291 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Аналіз положень КАС України дає підстави для висновку, що процесуальне законодавство визначає наступні види судового контролю за виконанням судового рішення, а саме, зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу (стаття 382 КАС України) та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду (стаття 383 КАС України).

Зокрема, частиною 1 статті 383 КАС України передбачено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Частиною 6 статті 383 КАС України визначено, що за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

У постанові від 20 лютого 2019 року справа № 806/2143/15 Верховний Суд акцентував увагу на тому, що зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

В свою чергу, наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС, який не передбачає можливості подання окремого позову.

Згідно ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, з урахуванням правових висновків Верховного Суду, суд першої інстанції вірно зазначив, що вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.

В даному випадку звернення ОСОБА_1 з позовом про визнання протиправною бездіяльності Головного управління ПФУ в Одеській області та ПФУ України, а також про стягнення нарахованої згідно рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15.05.2020 року №420/2130/20 суми пенсії у розмірі 478 955,85 грн. обумовлене саме невиконанням вказаного вище судового рішення у справі № 420/2130/20, а тому такі вимоги не можуть розглядатись в окремому позовному провадженні.

У постанові від 16 січня 2019 року у справі № 686/23317/13-а Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що не можна зобов`язати суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення.

Таким чином, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичний конфлікт та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що заявлені позивачем позовні вимоги не являються публічно-правовими та не належать до юрисдикції адміністративних судів, а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що у відкритті провадження за поданим ОСОБА_1 позовом слід відмовити на підставі п.1 ч.1 ст. 170 КАС України.

Однак при цьому позивач не позбавлений права на звернення до суду в порядку ст. 382 чи ст. 383 КАС України з метою встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, який є процесуальним засобом забезпечення належного та своєчасного виконання судового рішення.

Враховуючи все вищевикладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали повно та всебічно дослідив обставини справи, та дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для відмови у відкриті провадження за поданим ОСОБА_1 позовом.

Доводи апеляційної скарги не спростовують вказані висновки суду першої інстанції.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм процесуального права, відповідно до ст. 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 308, 312, 316, 321, 325, 327, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 09 серпня 2021 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення апеляційного суду, або з дня вручення учаснику справи повного судового рішення.

Головуючий суддя: А.В. Бойко

Суддя: А.Г. Федусик

Суддя: О.В. Єщенко