Справа № 360/3586/21
Суддя: К.Є. Петросян
Дата ухвалення: 2021-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

24 вересня 2021 рокуСєвєродонецькСправа № 360/3586/21

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Петросян К.Є., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Луганській області про зобов`язання нарахувати та виплатити компенсацію за невикористану відпустку,

ВСТАНОВИВ:

09 липня 2021 до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 або позивач) до Головного управління Національної поліції в Луганській області (далі ГУНП в Луганській області або відповідач), відповідно до якого, з урахуванням уточнення від 26.07.2021 (а.с.41-46), позивач просив суд:

- cтягнути з Головного управління Національної поліції в Луганській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні починаючи з 12 жовтня 2020 року на день фактичного розрахунку, з розрахунку 6240,00 грн за місяць;

- визнати дії Головного управління Національної поліції в Луганській області по відрахуванням необхідних податків та зборів на доходи фізичних осіб, сплата яких є обов`язковою у встановленому законом порядку з виплат по недоотриманому середньому заробітку за час затримки видачі трудової книжки за рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2020 року по справі № 360/1052/20 в сумі 37742,96 грн протиправними, та зобов`язати зробити перерахунок необхідних податків та зборів у відповідності до чинного законодавства;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Луганській області на користь ОСОБА_1 надмірно стягнених податків та зборів з нарахованої недоотриманої середньої зарплати за час затримки видачі трудової книжки в сумі 566,14 грн. без будь яких відрахувань;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Луганській області правильно нарахувати та виплатити компенсацію за не використану у році звільнення основну і додаткову відпустку за період з 07.11.2015 по 31.12.2015, тобто за 55 відпрацьованих календарних днів.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 02 серпня 2021 повернуто позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Луганській області в частині позовних вимог про: стягннення з Головного управління Національної поліції в Луганській області на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні починаючи з 12 жовтня 2020 року на день фактичного розрахунку, з розрахунку 6240,00 грн за місяць; визнання дій Головного управління Національної поліції в Луганській області по відрахуванням необхідних податків та зборів на доходи фізичних осіб, сплата яких є обов`язковою у встановленому законом порядку з виплат по недоотриманому середньому заробітку за час затримки видачі трудової книжки за рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2020 року по справі № 360/1052/20 в сумі 37742,96 грн протиправними, та зобов`язання зробити перерахунок необхідних податків та зборів у відповідності до чинного законодавства; стягнення з Головного управління Національної поліції в Луганській області на користь позивача надмірно стягнених податків та зборів з нарахованої недоотриманої середньої зарплати за час затримки видачі трудової книжки в сумі 566,14 будь-яких відрахувань.

Одночасно, даною ухвалою прийнято позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Луганській області в частині позовних вимог про зобов`язання Головне управління Національної поліції в Луганській області правильно нарахувати та виплатити компенсацію за невикористану у році звільнення відпустку за період з 07.11.2015 по 31.12.2015, тобто за 55 календарних днів.

В обґрунтування позовних вимог в частині зобов`язання нарахувати та виплатити компенсацію за невикористану відпустку, позивачем зазначено таке.

04.06.2021 з листа розрахунку ГУНП в Луганській області від 03.06.2021 за № 977/111/22-2021 позивачу стало відомо, що відповідачем нараховано ОСОБА_1 компенсацію за не використану у році звільнення відпустку за період з 07.11.2015 по 31.12.2015 у кількості 3 доби, тоді як, на думку позивача, це становить 5 діб та не зроблено нарахування 9 днів за вислугу років за 2015 рік.

Також, вказаним листом надано формулу, за якою відповідачем здійснено розрахунок (кількість днів відпустки розділені на кількість місяців в році та помножені на повний відпрацьований місяць 2015 року (грудень), (39:12x1=3,25).

З наведеним розрахунком позивач не погоджується з огляду на те, що ним відпрацьовано у 2015 році 55 днів, починаючи з першого дня після реорганізації міліції в поліцію, тобто це і є два повних місяці. Відпустка працівника поліції складається з основної і додаткової за вислугу років. Кількість днів основної відпустки складає 30 днів, а додаткової за вислугу років, у випадку позивача за 14 років, 9 днів.

Основна відпустка надається за відпрацьований період, може ділитися, за бажанням, на періоди і компенсується за кількість відпрацьованих днів, а додаткова відпустка за вислугу років, надається не за робочий, а за календарний рік, у відповідності до стажу, тому в разі звільнення працівника на початку або в середині року, йому виплачується компенсація за таку відпустку повної тривалості.

Підтвердженням цього є наведений розрахунок у листі ГУНП в Луганській області від 15.02.2021 року №241/111/22-2021, за невикористану у році звільнення відпустку за період з 01 січня 2016 року по 14 січня 2016 року.

На підставі викладеного, позивач вважає, що нарахування та виплата компенсації за невикористану у році звільнення відпустку за період з 07.11.2015 по 31.12.2015 повинна бути здійснена відповідачем із розрахунку 55 календарних днів.

Ухвалою суду від 14.07.2021 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху (а.с.36-38).

Ухвалою суду від 02.08.2021 повернуто позивачу позовну заяву в частині вимог і прийнято до провадження та відкрито провадження у справі в частині позовних вимог щодо зобов`язання нарахувати та виплатити компенсацію за невикористану відпустку; справу визначено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с.51-54).

Від представника відповідача через канцелярію суду 17.08.2021 надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого зазначено таке (а.с.59-62).

Статтею 92 Закону № 580-VIII визначено, що поліцейським надаються щорічні чергові оплачувані відпустки в порядку та тривалістю, визначених цим Законом.

Поліцейському надаються також додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.

Статтею 93 Закону № 5 80-VIII визначено порядок обчислення тривалості відпусток поліцейських, зокрема:

- тривалість відпусток поліцейського обчислюється подобово. Святкові та неробочі дні до тривалості відпусток не включаються (частина перша);

- тривалість щорічної основної оплачуваної відпустки поліцейського становить тридцять календарних днів, якщо законом не визначено більшої тривалості відпустки (частина друга);

- за кожний повний календарний рік служби в поліції після досягнення п`ятирічного стажу служби поліцейському надається один календарний день додаткової оплачуваної відпустки, але не більш як п`ятнадцять календарних днів (частина третя);

- тривалість чергової відпустки у році вступу на службу в поліції обчислюється пропорційно з дня вступу до кінця року з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожен повний місяць служби (частина четверта);

- відпустка тривалістю менше 10 діб за бажанням особи рядового або керівного складу може бути надана одночасно з черговою відпусткою в наступному році (частина п`ята);

- чергова відпустка надається поліцейському, як правило, до кінця календарного року (частина сьома);

- поліцейським у рік звільнення за власним бажанням, за віком, через хворобу чи скорочення штату в році звільнення, за їх бажанням, надається чергова відпустка, тривалість якої обчислюється пропорційно з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожний повний місяць служби в році звільнення. При звільненні поліцейського проводиться відрахування з грошового забезпечення надмірно нарахованої частини чергової відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року (частина дев`ята);

- за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону (частина десята).

Пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VIII визначено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Згідно з довідкою УКЗ ГУНП в Луганській області від 09.08.2021 № 3249/111/19-2021 з урахуванням фактично відпрацьованого часу за 2015 рік за формулою зазначеною в довідці, залишок відпустки за період з 07.11.2015 по 31.12.2015 ОСОБА_1 складає 3 доби. Згідно з зазначеним розрахунком ОСОБА_1 було компенсовано відпустку за 3 доби за період з 07.11.2015 по 31.12.2015 у сумі 624 грн та перераховано на картковий з рахунок 20.04.2021 у сумі 614,64 грн з відрахуванням обов`язкових податків та зборів.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 30.03.2021 по справі № 360/1052/20 за позовом ОСОБА_1 до ГУНП в Луганській області про визнання дій протиправними, стягнення коштів, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2020 року задоволено частково: зобов`язано Головне управління Національної поліції в Луганській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за не використану у році звільнення відпустку за період з 07.11.2015 по 31.12.2015.

На виконання постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 30.03.2021 по справі № 360/1052/20 ОСОБА_1 було нараховано компенсацію за невикористану у році звільнення відпустку за період з 07.11.2015 по 31.12.2015 у кількості 3 доби та виплачено 20.04.2021 у сумі 614,64 грн.

Крім того, відповідно до довідки 15.04.2021 № 3463/111/39-2021 право на відпустку як учаснику бойових дій за 2015 рік не набув, так як ОСОБА_1 отримав посвідчення учасника бойових дій лише в квітні 2016 року.

Вислуга років станом на 31.12.2015 у ОСОБА_1 складала 14 років 04 місяці 26 днів і він мав право на 30 днів основної відпустки та 9 днів додаткової відпустки за 2015 рік.

За 2015 рік (період з 07.11.2015 по 31.12.2015) ОСОБА_1 було компенсовано відпустку за 3 доби з урахуванням фактично відпрацьованого часу за 2015 рік за формулою (кількість днів відпустки розділені на кількість місяців в році та помножені на повний відпрацьований місяць 2015 року (грудень), (39:12Х1=3,25)).

Таким чином, враховуючи вищевикладене підстави для нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані дні відпустки за період з 07.11.2015 по 31.12.2020 ОСОБА_1 відсутні, так як позивачу грошова компенсація за невикористану відпустку за вказаний період була виплачена в повному обсязі згідно чинного законодавства.

З урахуванням вищевикладеного відповідач вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 необгрунтовані та такі, що не підлягають задоволенню, внаслідок чого просить суд відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст. 72-74 КАС України, суд прийшов до такого.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , є учасником бойових дій згідно посвідчення від 04.10.2016 серії НОМЕР_2 , що підтверджується наявними в матеріалах справи документами (а.с.5-6).

Позивач проходив службу в Національній поліції України з 07.11.2015 по 14.01.2016 на посаді начальника ізолятора тимчасового тримання Міловського ВП ГУНП в Луганській області, звідки звільнений наказом ГУНП в Луганській області від 14.01.2016 № 7 о/с за пунктом 6 частини першої статті 777 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення) Закону України «Про Національну поліцію», підстава: наказ ГУНП від 30.12.2015 № 311. За заявою ОСОБА_1 від 28.01.2020 наказом ГУНП в Луганській області від 24.02.2020 змінено дату звільнення позивача з Національної поліції України з 14.01.2016 на 10.05.2019.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 12.10.2020 по справі № 360/1052/20 частково задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Луганській області про визнання дій протиправними, стягнення коштів (а.с.16-25).

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 30.03.2021 по справі № 360/1052/20 рішення Луганського окружного адміністративного суду від 12.10.2020 у справі № 360/1052/20 скасовано в частині відмови у задоволенні позовних вимог про зобов`язання Головне управління Національної поліції в Луганській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за не використану у році звільнення відпустку за період з 07.11.2015 по 31.12.2015. Прийнято нове судове рішення в цій частині та зобов`язано Головне управління Національної поліції в Луганській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за не використану у році звільнення відпустку за період з 07.11.2015 по 31.12.2015. В іншій частині рішення Луганського окружного адміністративного суду від 12.10.2020 по справі № 360/1052/20 залишено без змін (а.с.26-34).

20.04.2021 позивачем отримано на картковий рахунок кошти в сумі 614,64 грн на виконання постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 30.03.2021 по справі № 360/1052/20 щодо зобов`язання Головне управління Національної поліції в Луганській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за не використану у році звільнення відпустку за період з 07.11.2015 по 31.12.2015 (а.с.14).

6.05.2021 позивач звернувся до ГУНП в Луганській області із заявою, якою, серед іншого, просив надати роз`яснення щодо механізму нарахування кількості днів не використаної у році звільнення відпустки (а.с.13).

Листом від 25.05.2021 № 2187/111/19-2021 ГУНП в Луганській області повідомлено ОСОБА_1 про те, що за 2015 рік йому було компенсовано відпустку за 3 доби з урахуванням фактично відпрацьованого часу за 2015 рік за формулою (кількість днів відпустки розділені на кількість місяців в році та помножені на повний відпрацьований місяць за 2015 року (грудень), (39:12*1) (а.с.35).

Разом з тим, позивач вважає, що за період з 07.11.2015 по 31.12.2015 він повинен був отримати компенсацію за 14 днів не використаної відпустки в сумі 2859,08 грн із розрахунку (30 днів : 365 днів Х 55 днів = 5 днів + 9 днів додаткової відпустки = 14 днів Х 204,22 грн), після відрахування обов`язкових процентів сума повинна складати 2816,19 грн, у зв`язку із чим ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи справу по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з такого.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ст.43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Цією ж статтею передбачено, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до статті 45 Конституції України кожен, хто працює, має право на відпочинок. Це право забезпечується наданням днів щотижневого відпочинку, а також оплачуваної щорічної відпустки, встановленням скороченого робочого дня щодо окремих професій і виробництв, скороченої тривалості роботи у нічний час. Максимальна тривалість робочого часу, мінімальна тривалість відпочинку та оплачуваної щорічної відпустки, вихідні та святкові дні, а також інші умови здійснення цього права визначаються законом.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 4 Закону України «Про відпустки» від 15.11.1996 № 504/96-ВР (далі Закон № 504/96-ВР) установлюються такі види відпусток: щорічні відпустки: основна відпустка (стаття 6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу із шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 цього Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 за № 580-VIII (далі Закон № 580-VIII).

Відповідно до частин першої та третьої статті 59 Закону № 580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України.

Згідно зі статтею 60 Закону № 580-VIII проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до частини першої статті 77 Закону № 580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється: 1) у зв`язку із закінченням строку контракту; 2) через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції; 3) за віком - у разі досягнення встановленого для нього цим Законом граничного віку перебування на службі в поліції; 4) у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів; 5) через службову невідповідність; 6) у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України; 7) за власним бажанням; 8) у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу до інших міністерств і відомств (організацій); 9) у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі; 10) у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення; 11) у зв`язку з набуттям громадянства або підданства іншої держави.

Частиною першою статті 92 Закону № 580-VIII передбачено, що поліцейським надаються щорічні чергові оплачувані відпустки в порядку та тривалістю, визначених цим Законом.

Поліцейському надаються також додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки (частина друга статті 92 Закону № 580-VIII).

Відповідно до частин першої та другої статті 93 Закону № 580-VIII, яка регулює питання обчислення тривалості відпусток, тривалість відпусток поліцейського обчислюється подобово. Святкові та неробочі дні до тривалості відпусток не включаються. Тривалість щорічної основної оплачуваної відпустки поліцейського становить тридцять календарних днів, якщо законом не визначено більшої тривалості відпустки.

За кожний повний календарний рік служби в поліції після досягнення п`ятирічного стажу служби поліцейському надається один календарний день додаткової оплачуваної відпустки, але не більш як п`ятнадцять календарних днів (частина третя статті 93 Закону № 580-VIII).

Згідно частини четвертої статті 93 № 580-VIII тривалість чергової відпустки у році вступу на службу в поліції обчислюється пропорційно з дня вступу до кінця року з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожен повний місяць служби.

Відпустка тривалістю менше 10 діб за бажанням особи рядового або керівного складу може бути надана одночасно з черговою відпусткою в наступному році (частина п`ята статті 93 Закону № 580-VIII).

Чергова відпустка надається поліцейському, як правило, до кінця календарного року (частина сьома статті 93 Закону № 580-VIII).

Відповідно до частини дев`ятої статті 93 Закону № 580-VIII поліцейським у рік звільнення за власним бажанням, за віком, через хворобу чи скорочення штату в році звільнення, за їх бажанням, надається чергова відпустка, тривалість якої обчислюється пропорційно з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожний повний місяць служби в році звільнення.

При звільненні поліцейського проводиться відрахування з грошового забезпечення надмірно нарахованої частини чергової відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року.

За невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону (частина десята статті 93 Закону № 580-VIII).

З аналізу наведених норм чинного законодавства вбачається, що у випадку звільнення поліцейських з органів Національної поліції України їм виплачується компенсація за всі невикористані ними дні, як основної, так і додаткової відпустки.

Аналогічних висновків дійшов і Верховний Суд у постанові від 19.01.2021 по справі №160/10875/19.

З матеріалів справи судом встановлено, що право позивача на отримання компенсації за невикористану ним у році звільнення відпустку за період з 07.11.2015 по 31.12.2015 встановлено рішенням суду у справі № 360/1052/20, що набрало законної сили.

На виконання зазначеного рішення суду відповідачем здійснено нарахування та виплату ОСОБА_1 компенсації за не використану у році звільнення відпустку за період з 07.11.2015 по 31.12.2015 в сумі 614,64 грн, які перераховано на картковий рахунок позивача 20.04.2021. При цьому, ГУНП в Луганській області здійснено нарахування та виплату ОСОБА_1 компенсації за не використану у році звільнення відпустку за період з 07.11.2015 по 31.12.2015 за 3 доби з урахуванням фактично відпрацьованого часу за 2015 рік, з чим не погоджується позивач.

Суд зауважує, що згідно довідки відповідача станом на 31.12.2015 вислуга років ОСОБА_1 складала 14 років 04 місяці 26 днів (а.с.73). Відповідно ОСОБА_1 має право на 30 днів основної відпустки та 9 днів додаткової відпустки за 2015 рік, всього 39 днів, що не заперечується сторонами.

За період з 07.11.2015 по 31.12.2015 ОСОБА_1 відпрацьовано лише один повний місяць, а саме у грудні 2015 року, а тому суд вважає помилковими твердження позивача про те, що розрахунок компенсації за не використану відпустку за вказаний період повинен бути здійснений йому за 55 днів.

У відповідності до частини четвертої статті 93 № 580-VIII тривалість чергової відпустки ОСОБА_1 у році вступу на службу в поліції повинна обчислюватися пропорційно з дня вступу до кінця року з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожен повний місяць служби, що складає 3 доби (39:12х1=3,25).

Отже, за період з 07.11.2015 по 31.12.2015 ОСОБА_1 підлягає компенсація не використана ним у році звільнення відпустка за 3 доби з урахуванням фактично відпрацьованого часу за 2015 рік, виходячи із кількості днів відпустки розділених на кількість місяців в році та помножені на повний відпрацьований місяць (грудень 2015 року), що і вчинено відповідачем.

На підставі вищенаведеного, суд дійшов висновку про правомірність дій відповідача при нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 компенсації за не використану у році звільнення відпустку за період з 07.11.2015 по 31.12.2015. В свою чергу, підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в частині зобов`язання ГУНП в Луганській області правильно нарахувати та виплатити компенсацію за невикористану в році звільнення відпустку за 55 календарних днів за період з 07.11.2015 по 31.12.2015 відсутні.

Згідно зі статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій рішення та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, що за наведених у позовній заяві мотивів і підстав у задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити.

Питання про розподіл судових витрат відповідно до вимог статті 139 КАС України судом не вирішується, оскільки позивач згідно з пунктом 13 частини першої статті 5 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VІ «Про судовий збір» від сплати судового збору звільнений.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 9, 77, 90, 139, 241-246, 255, 262, 263, 295, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Луганській області про зобов`язання нарахувати та виплатити компенсацію за невикористану відпустку, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя К.Є. Петросян