Справа № 420/12635/21
Суддя: Катаєва Е.В.
Дата ухвалення: 2021-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Катаєвої Е.В., розглянувши у письмовому провадженні в місті Одесі справу за адміністративним позовом Підприємства «Флагман» у формі Товариства з обмеженою відповідальністю (вул. Космонавтів, 14, м. Одеса, 65080) до Одеської митниці Держмитслужби (вул. Лип Івана та Юрія, 21 А, м. Одеса, 65078) про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшов адміністративний позов Підприємства «Флагман» у формі Товариства з обмеженою відповідальністю (далі Підприємство «ФЛАГМАН» у формі ТОВ) до Одеської митниці Держмитслужби, в якому позивач просить визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA50020/2021/000012/2 від 10.02.2021 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA50020/2021/00080 від 11.02.2021 року.

Позивач зазначив, що в ході здійснення зовнішньоекономічної діяльності ним укладений з Kirit Traders (м. Амрелі, Індія) на поставку товару №19102020 від 19.10.2020 року та Специфікацію №1 від 19.10.2020 року. За умовами цього Контракту Постачальник зобов`язується поставляти Підприємству «Флагман» у формі ТОВ товари, а Підприємство «Флагман» у формі ТОВ зобов`язується прийняти та оплатити поставлені товари.

09.02.2021 року в ході здійснення зовнішньоекономічної діяльності Підприємство «Флагман» у формі ТОВ для здійснення митного оформлення поставленого товару (кунжуту) було подано до Одеської митниці Держмитслужби митну декларацію №500020/2021/004255. Позивачем були надані відповідачу необхідні документи, що підтверджують вартість товару (сертифікат про вагу та якість, пакувальний лист, проформи інвойс, коносамент, навантажувальний документ, платіжні доручення, контракт, специфікація до контракту, цінова інформація з інтернету, копія митної декларації країни відправлення, та інші).

В той же день Підприємством «Флагман» у формі ТОВ було отримано повідомлення №1716400 про необхідність Декларанту протягом 10 днів надати додаткові документи для підтвердження митної вартоті товарів, на що позивач 10.02.2021 року подав відповідачу необхідні документи, що підтверджують вартість товару (прейскуранти виробника, специфікація виробника, каталоги виробника, калькуляція (бухгалтерські довідки) виробника щодо фактичної собівартості виготовленої продукції, електронний онлайн витяг біржових коригувань та виписки с бухгалтерської документації).

Проте отримав картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA50020/2021/00080 від 11.02.2021 року та рішення про коригування митної вартості товарів № UA50020/2021/000012/2 від 11.02.2021 року, за яким митна вартість товару визначена за другим методом.

Позивач не згодний карткою відмови та з рішенням про корегування митної вартості товарів, вважає їх протиправними та такими, що підлягають скасуванню, посилаючись на наступні доводи.

Зміст положень ст.53 МКУ дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Позивач стверджує, що ним надані всі необхідні документи, які давали змогу митному органу визначити митну вартість товару, надані документи підтверджують числове значення митної вартості товару та не містять розбіжностей.

Також позивач вважає, що документи подані декларантом для митного оформлення товару за ціною Контракту відповідають вимогам ст. 53 Митного кодексу України, є належними та допустимими та підтверджують числове значення митної вартості товару, не мають розбіжностей, а тому визначення митним органом митної вартості товару та коригування її в сторону збільшення за другорядним методом, а саме за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів здійснено з порушенням вимог митного законодавства.

З приводу зауважень відповідача, що в наданих платіжних документах №122 та №4 сума двох платежів більша, ніж вартість товару за Специфікацією №1 позивач зазначає, що платіжним дорученням №122 було сплачено кошти за 4 Проформи Інвойсу до контракту на поставку товару №19102020 від 19.10.2020 р.

Щодо вказівки відповідача про відсутність у рахунку-фактурі банківських реквізитів та посилання на інвойс або контракт у пакувальному листі позивач зазначає, що однієї лише вказівки на наявність розбіжностей та недоліків у поданих документах, без роз`яснення, в чому такі розбіжності полягають, який їхній вплив на митну вартість оцінюваного товару і чому без їх усунення заявлена митна вартість не може бути визнана, недостатньо для висновку про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості.

Також позивачем зазначено, що припущення співробітника ВМО №1 про недоцільність подання документу (цінова інформація з інтернегу - сайту alibaba.com) є виключно власним домислом, яке прямо суперечить суті зовнішньоекономічної операції.

Щодо зауважень відповідача про відсутність у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) інформації щодо включення/не включення до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, вартості упаковки або пакувальних матеріалів та робіт, то позивач зазначає, що вартість тари і упакування входить у вартість Товару.

В обгрунтуванння позовних вимог позивач вказує, що ним надано всі необхідні документи, вказані в частині другій статті 53 Митного Кодексу України (далі МК України). Перелік документів, визначений в частині другій статті 53 МК України законодавець визначив як вичерпний та достатній для митного оформлення товарів по першому методу. Таким чином у Митного органу виникає право витребувати додаткові документи тільки у разі якщо надані документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або піддягає сплаті за ці товари.

Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду від 03.12.2020 по справі № 810/2618/17, ненадання повного переліку додатково витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Будь-яких переконливих аргументів та доказів, які б викликали обґрунтовані сумніви у достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору відповідачем не наведено.

Позивач вказує на те, що у контролюючого органу були відсутні правові підстави для відмови у визначенні митної вартості товарів за ціною договору (контракту), оскільки позивачем до декларації митної вартості були додані документи, що підтверджують митну вартість товарів, а подані документи містили достовірні числові дані, які підтверджували митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами ч.4,5 ст. 58 МКУ. Позивач просив задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 26.07.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрите провадження по справі, вирішено розгляд справи здійснити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Представнику відповідача копія ухвали сулу направлена на електрону адресу 28.07.2021 року.

Станом на 24.09.2021 року до суду відзив на позов не надійшов.

Справу розглянуто у письмовому провадженні.

Судом встановлено, що в ході здійснення зовнішньоекономічної діяльності Підприємством «Флагман» у формі ТОВ укладений Контракт №19102020 від 19.10.2020 з Kirit Traders (м. Амрелі, Індія) на поставку товару, за умовами якого Постачальник зобов`язується поставляти Підприємству «Флагман» у формі ТОВ товари, а Підприємство «Флагман» у формі ТОВ зобов`язується прийняти та оплатити поставлені товари (а.с.34-40).

Відповідно до п. 2.1. Контракту №19102020 від 19.10.2020 поставка товару може здійснюватись як окремими партіями, так і всією партією. Під поставкою окремої партії товару сторони погодили відпуск певної кількості твоару продавцем в рамках Специфікації. Відпуск товару супроводжується виданням продавцем покупцю окремого товаросупровідного документу.

Специфікацію №1 від 19.10.2020 року до Контракту №19102020 від 19.10.2020 визначено, що Постачальник поставить Підприємству «Флагман» у формі ТОВ товар (кунжут) у кількості 16500 кг (а.с.31-33).

Митна вартість товарів становила щодо товару, який імпортується (вартість операції) 49,60 Доларів за 1 кг кунжуту станом на 08.12.2020 відповідно до податкової накладної №97 (а.с.74) та 50 Доларів за 1 кг кунжуту станом на 14.12.2020 відповідно до податкової накладної №97 (а.с.75).

На підтвердження митної вартості товару відповідно до умов чинного законодавства України позивачем були надані відповідачу наступні документи: - Сертифікат про вагу та якість АLR/КТ21 від 11.01.2021року та його переклад; - Пакувальний лист НS-130/20-21 від 29.12.2020 року та його переклад; - Проформа інвойс FG-1/20-21 від 04.11.2020 року та його переклад; Комерційний інвойс НS-130/20-21 від 29.12.2020 року та його переклад; - Коносамент ZIMURQL6126042 від 09.01.2021 року; - Навантажувальний документ 39080 від 07.01.2021 року; - Сертифікат про походження товару 030690 від 07.01.2021 року та його переклад; - Платіжні доручення в іноземній валюті або банківських металах №122 від 06.11.2020 року та №4 від 12.01.2020 року; Страховий поліс OG-21-2202-1006-00000110 від 09.01.2021 року та його переклад; - Специфікація №1 до контракту №19102020 від 19.10.2020 року від 19 жовтня 2020 року та її переклад; - Зовнішньоекономічний Контракт на поставку товару №19102020 від 19.10.2020 року; - Договір про надання послуг митного брокера МБ-169 від 19.10.2016 року; - Інформація про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів, іншими державами 6564826 від 08.02.2021 року; - Цінова інформація з інтернету від 08.02.2021 року; Копія митної декларації країни відправлення 7563836 від 30.12.2020 року та її переклад; Копія митної декларації UA500020.2021.004255 від 09.02.2021 року.

09.02.2021 року відповідачем оформлено повідомлення №1716400 для позивача, у якому йдеться, що подані документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, а саме: - підпис нерезидента на кожному аркуші контракту відкрізняється одна від одної та документи, які подані декларантом мають різну щільність друку та різні шрифти, різну мову, що може свідчити про факт підробки документів; - надана декларантом цінова інформація з інтернегу (а саме с сайту alibaba.com) не має відношення до товару, що розглядається, ні щодо виробника, ні щодо умов поставки; - відсутність даних про вартість робіт пов`язаних з пакуванням. Також відповідач зазначив, що протягом 10 днів декларанту необхідно подати додаткові документи для підтвердження митної вартоті товарів: виписка з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прайс-листа виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями (а.с. 89).

10.02.2021 року Підприємством «Флагман» у формі ТОВ відправлено до Митного органу наступні документи на підтвердження митної вартості товарів: прейскурант виробника №2 від 03.02.2021р; прейскурант виробника №2 від 03.02.2021р (переклад на укр. мову); прейскурант виробника №2 від 29.12.2020 р.; прейскурант виробника №2 від 29.12.2020 р. (переклад на укр. мову); специфікація виробника №3 від 29.12.2020 р; специфікація виробника №3 від 29.12.2020р (переклад на укр. мову); каталог виробника №1 від 29.12.2020р; каталог виробника №1 від 29.12.2020р. (переклад на укр. мову);? каталог виробника №1 від 03.02.2021р; каталог виробника №1 від 03.02.2021р. (переклад на укр. мову); калькуляція (бухгалтерська довідка) виробника щодо фактичної собівартості виготовленої продукції №4 від 15.01.2021р. (переклад на укр. мову); електронний онлайн витяг біржових коригувань; виписки с бухгалтерської документації, що включає копії: офіційно зареєстрованих податкових накладних на аналогічний товар (№97 від 08.12.2020р., № 165 від 14.12.2020 р.); оборотно-сальдової відомості по рахунку 3712 за період дії контракту на поставку товару (Вих№144 від 09.02.2021р. Виписку с оборотно-сальдової відомості); SWIFT повідомлень на загальну суму поставки; відомості по рахунку 632 за період дії контракту на поставку товару.

Проте відповідачем прийняті оскаржувані картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA50020/2021/00080 від 11.02.2021 року (а.с.92-93) та рішення про корегування митної вартості товарів №UA50020/2021/000012/2 від 11.02.2021 року (а.с.90-91).

В оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів № UA50020/2021/000012/2 від 11.02.2021 року зазначено, що подані позивачем документи містять розбіжності: в наданих платіжних документах №122 та №4 сума двох платежів більша, ніж вартість Товару за Специфікацією №1; наданий рахунок-фактура не містить банківських реквізитів; наданий пакувальний лист не містить посилання на інвойс або контракт; надана декларантом цінова інформація з інтернегу (а саме с сайту alibaba.com) не має відношення до товару, що розглядається, ні щодо виробника, ні щодо умов поставки; відсутність даних про вартість робіт пов`язаних з пакуванням; неподання декларантом у повному обсязі документи згідно з переліком частині другій- четвертій статті 53 МК України

Позивач з метою розмитнення товару надав наявні додаткові документи, проте відповідач відповідно до оскаржуваного рішення дійшов до висновку про неможливість визнання заявленої митної вартості з посиланням на те, що декларантом не було за власним бажанням надано додаткові, наявні у нього, інші документи, які б переконливо спростували (пояснили) розбіжності у наданих документах, що не було надано всі витребувані митним органом документи.

Крім того, митний орган звертає увагу на те, що заявлена митна вартість товарів є нижчою за рівень митної вартості аналогічних товарів, митне оформлення яких уже здійснено в Україні в час, максимально наближений до часу експорту товарів, заявлених до митного оформлення. Митна вартість товару була відкорегована митним органом та становить 1.455 доларів за 1 кг кунжуту. Загальна розрахована Одеською митницею митна вартість задекларованого товару становить 22 935,00 доларів, що за курсом дол. 27,6651 грн становить 634 499,07 грн.

Позивачу, як декларанту, роз`яснено, що у разі незгоди з вказаним рішенням права на його оскарження, а також права на випуск товарів у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X МК України в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу (а.с.90-91).

Підприємство «Флагман» у формі ТОВ сплатило додаткові суми держмита та звернулось до суду за захистом своїх порушениї прав.

Відповідно до частини 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо.

Статтею 543 МК України визначено, що безпосереднє здійснення державної митної справи покладається на органи доходів та зборів.

До митної справи відповідно до ст.7 МК України відносяться, крім іншого, встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення.

Згідно з п.23,24 ст.4 МК України митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються митними органами в межах своїх повноважень з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку; митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Згідно положень Митного кодексу України митний орган здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів, якою є відповідно до ст.49 МК України, їх вартість, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 2 ст.53 МК України визначений перелік документів, які декларант подає митному органу щодо підтвердження митної вартості товарів і обраний метод її визначення. Такими документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 МКУ у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, перелік яких визначений в даній нормі закону.

Таким чином, митний орган має право вимагати від декларанта додаткових документів лише при наявності визначених законом підстав, чітко зазначених в ч.3 ст.53 МКУ (- розбіжності у документах, - ознаки підробки документів, - або вони не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари).

В оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів №UA50020/2021/000012/2 від 10.02.2021 року зазначено, що подані позивачем документи містять розбіжності.

Проте жодного належного та допустимого доказу, що надані позивачем документи містять розбіжності не надано. Розбіжність це відсутність однаковості в документах щодо митної вартості товару. В той же час в наданих документах відстуні розбіжності.

Згідно з оскаржуваним рішенням №UA50020/2021/000012/2 від 10.02.2021 року недоліком, який на думку митного орану свідчить про розбіжність у вартості товару та не дає йому упевненості у правильності визначення митної вартості товару є наступне: в наданих платіжних документах №122 та №4 сума двох платежів більша, ніж вартість Товару за Специфікацією №1; наданий рахунок-фактура не містить банківських реквізитів; наданий пакувальний лист не містить посилання на інвойс або контракт; відповідно до пп.в) п.1 ч.10 ст.58 МКУ при визначені митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включались до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням.

Крім того, суд бере до уваги, що відповідно до Проформи інвойсу від 04.11.2020 року FG-1/20-21 до специфікації №1 від 19.10.2020 р. передоплата становить 2 293,50 дол. (а.с.81); Проформи інвойсу від 04.11.2020 року FG-2/20-21 до специфікації №2 від 19.10.2020 р. передоплата становить 2 293,50 дол. (а.с.83); Проформи інвойсу від 04.11.2020 року FG-3/20-21 до специфікації №3 від 19.10.2020 р. передоплата становить 2293,50 дол. (а.с.85); Проформи інвойсу від 04.11.2020 року FG-4/20-21 до специфікації №4 від 19.10.2020 р. передоплата становить 2 293,50 дол., що у сумі становить 9 174,00 дол. (а.с.87).

Відповідно до платіжного доручення №122 від 06.11.2020 підприємством сплачено за товар 9 174,00 дол. (а.с.26).

Таким чином суд не вбачає розбіжностей в сумах платежів, на які посилався відповідач в оскаржуваному рішенні №UA50020/2021/000012/2 від 10.02.2021 року.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 53 МК України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу).

Суд встановив, що законодавством не передбачено обов`язкової вимоги до скадання рахунку-фактури з вказаними банківськими реквізитами.

Щодо встановленої відповідачем невідповідності наданої декларантом цінової інформації з інтернегу (а саме с сайту alibaba.com) до товару, що розглядається, ні щодо виробника, ні щодо умов поставки суд зазначає, що відповідно до з ч. 6 ст. 53 МК України декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Суд дійшов висновку про обґрунтованість доводів позивача, що зазначені в оскаржуваному рішенні №UA50020/2021/000012/2 від 10.02.2021 року підстави для його прийняття, як розбіжності в документах, які не містять відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, є неспроможними.

Суд вважає, що позивачем надано усі необхідні документи, що стосуються числового значення митної вартості товару або методу її визначення, документи містили всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару. Ціна товару була визначена позивачем згідно з умовами контракту. В той же час обставини, якими мотивоване рішення митного органу про необхідність витребування додаткових документів є необґрунтованими, оскільки надані документи у сукупності підтверджують визначену митну вартість товару позивачем (декларантом) за першим методом визначення митної вартості.

Водночас приписи МКУ зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності

Відповідачем як суб`єктом владних повноважень не доведено наявність підстав для витребування додаткових документів у позивача.

У наданому до митного оформлення товару Контракті №19102020 від 19.10.2020 року вказано, що ціна товару включає в себе вартість витрат на пакування та маркування (п.3.3).

Частиною 5 ст.242 КАС України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з правовими висновками Верховного Суду митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.

Не може вважатися обґрунтованим сумнівом відсутність відомості щодо даної складової митної вартості товару така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов язаних із пакуванням за документами поданими позивачем до митного органу з огляду на наступне.

Поставка товарів здійснювалася на підставі Контракту, якій наданий митному органу, відповідно до п.3.3 якого пакування товару входить до інвойсної вартості товару.

Крім того, умовами поставки є СРТ. У відповідності до Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати Інкотермс за умовами поставки СРТ пакування товару здійснюється за рахунок продавця, а надані Позивачем документи підтверджують той факт, що узгоджена сторонами Контракту ціна товару включає в себе також і вартість упаковки товару, і окремо ця вартість не визначається.

Таким чином, є безпідставним послання відповідача на те, що неможливість відокремлення вартості упаковки від вартості товару впливає на митну вартість ввезеного товару.

При цьому суд враховує правові висновки Верховного Суду викладені у постанові від 18.12.2019 року по справі №160/8775/18 щодо аналогічних спірних правовідносин, в якій Верховний суд зазначив, що відповідно до пп «в» п. 1 ч.10 ст.58 МКУ при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додається вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, якщо такі витрати (складові митної вартості) не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті. Тобто у разі включення до ціни товару вартості упаковки або пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, їх вартість не додається при розрахунку митної вартості товару. Отже, за умовами зовнішньоекономічного контракту ціна товару включає в себе вартість пакування, у зв`язку з чим згідно з положеннями пп «в» п. 1 ч.10 ст.58 МКУ ці витрати не додаються до ціни, що фактично сплачена за товар, при визначені митної вартості.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Відповідно рішення органу доходів і зборів не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах (постанови ВС від 27.04.2020 року по справі №140/804/19, від 11.06.2020 року по справі №815/5464/16, від 30.04.2020 року по справі №820/231/16, від 31.03.2020 року, від 19.03.2020 року по справі №808/4127/15)

МК України встановлено, що при відсутності застережень щодо застосування основного методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу та наявності документів, перелік яких зазначений в ч.2 ст.53 МК України застосовується саме основний метод визначення митної вартості товарів.

Згідно ст.57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) та другорядними методами: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Частинами 3,6 цієї статті визначено, що кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Частиною 8 статті 57 МКУ встановлено, що у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Таким чином, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості, проте такі функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди з задекларованою митною вартістю, до яких відносить, зокрема, проведення консультацій та обов`язок послідовного вибору методів визначення митної вартості товарів.

Відповідно до п.2,4 ст.55 МКУ прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Між тим, спірне рішення про коригування митної вартості товарів такої інформації не містить, що не дає підстав вважати його обґрунтованим та мотивованим у контексті положень пунктів 2, 4 ч.2 ст.55 МКУ.

Згідно з оскаржуваним рішенням про корегування митної вартості товару підставою для корегування митної вартості товару слугувала інформація з електронної бази даних АСАУР щодо митного оформлення схожих товарів з вищим рівнем митної вартості. При цьому відповідач посилається в рішенні на іншу МД не зазначаючи особливостей щодо товару, виробника, умов поставки.

Оцінюючи вказане рішення відповідача суд вважає за необхідне врахувати також правові висновки щодо застосування норм права до спірних правовідносин, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд наголошував у своїх правових висновках, що різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.

Верховний Суд вважав за необхідне зауважити, що рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися виключно на інформації ЄАІС ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин при здійсненні ними зовнішньоекономічної діяльності Митним кодексом України не передбачено. Також слід врахувати, що в ЄАІС ДФС України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень з питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню (постанова від 25 лютого 2020 року справа №260/718/19; 27 квітня 2020 року справа №140/804/19).

У постанові від 30.04.2020 року по справі №820/231/16 Верховний Суд вказує, що отримана з Центральної бази даних ЄАІС ДМСУ інформація про вантажну митну декларацію, на яку митний орган посилається при коригуванні митної вартості, не є достатнім доказом ціни, за яку відповідну партію товару було дійсно імпортовано до України, оскільки при здійсненні контролю за коригуванням митної вартості, проведеним митним органом за другорядним методом, митний орган повинен довести, що: відповідний товар за певною митною вартістю був дійсно ввезений до України; що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування(якщо воно приймалося) не було оскаржене до суду та скасоване судом. Тоді як матеріали справи таких доказів не містять.

Такі докази не містяться і в матеріалах даної справи №420/12635/21.

Статтею 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідач відзив на позов не надав, не надав також будь яких документів в спростування доводів позивача, не спростував доводів позивача про неналежне складення довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю та акту про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних або вагових параметрів, в яких не зазначені характеристики зважувального обладнання, яке було використане відповідачем при проведенні габаритно-вагового контролю, зокрема, якими саме вагами проводилось зважування транспортного засобу позивача, який відсоток похибки таких ваг.

Суд вважає, що відповідач, який є суб`єктом владних повноважень та на якого відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень покладений обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, не надав суду доказів про правомірність прийнятих постанов про застосування адміністративно-господарського штрафів до позивача.

Частиною 4 ст.159 КАС України встановлено, що подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

З урахуванням доводів позову, тієї обставини, що наданий строк для відзиву сплинув, та станом на 24.09.2021 року відзив на позов до суду не надійшов, згідно автоматизованої системи діловодства суду по справі не зареєстровано будь-яких клопотань, заяв відповідача, суд кваліфікує неподання відповідачем - суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин як визнання позову.

Частиною 2 ст.77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідач не надав відзив на позов. Суд в силу приписів ч.4 ст.159 КАС України неподання відповідачем відзиву на позов без поважних причин кваліфікує як визнання позову.

Відповідно до ст. 72, 73, 75, 76 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З урахуванням встановлених фактів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Суд вважає, що по даній справі з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань підлягають стягненню на користь позивача судові витрати у сумі 2270,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2,3,6,7,9,12,13, 241-246 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Підприємства «Флагман» у формі Товариства з обмеженою відповідальністю (вул. Космонавтів, 14, м. Одеса, 65080, ) до Одеської митниці Держмитслужби (вул. Лип Івана та Юрія, 21 А, м. Одеса, 65078, ) про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення Одеської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UA50020/2021/000012/2 від 10.02.2021 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA50020/2021/00080 від 11.02.2021 року.

Стягнути з Одеської митниці Держмитслужби за рахунок бюджетних асигнувань на користь Підприємства «Флагман» у формі Товариства з обмеженою відповідальністю судовий збір у розмірі 2270,00 грн.

Рішення набирає законної сили у порядку ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст.295-297 КАС України.

Суддя Е.В. Катаєва