Справа № 120/9060/21-а
Суддя: Поліщук Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

27 вересня 2021 р. Справа № 120/9060/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Поліщук І.М., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - відповідач) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що досягнувши 55-річного віку, він звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Разом із тим, відповідачем було відмовлено у призначенні відповідного виду пенсії, у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.

Ухвалою від 11.08.2021 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Даною ухвалою також встановлено відповідачу строк на подання відзиву на позовну заяву.

У встановлений судом строк відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому останній заперечує щодо задоволення даного позову. Зокрема зазначає, що наявний у позивача пільговий стаж (9 років 6 місяців 13 днів) є недостатнім для призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах. Крім того зазначив, що відсутні підстави для зарахування до пільгового стажу позивача періоду його роботи за 1994, 1995, 1997 роки, оскільки в особових рахунках по нарахуванню заробітної плати зазначена посада "слюсар", проте згідно трудової книжки позивача останній був переведений на посаду "мідника". Крім того, вказав, що період роботи позивача з 20.10.1999 по 06.09.2000 не може бути зарахований до його пільгового стажу, оскільки посада не підтверджена атестацією робочого місця. Представник відповідача також зазначив про відсутність підстав для зарахування до пільгового стажу позивача періодів його роботи з 01.10.2000 по 31.10.2000, з 01.01.2001 по 28.02.2001, з 01.03.2001 по 31.03.2001, з 01.05.2001 по 31.05.2001, з 01.08.2001 по 31.08.2001, з 01.11.2001 по 30.11.2001, з 01.01.2002 по 31.01.2002, з 01.05.2002 по 31.05.2002, з 01.01.2003 по 31.01.2003, оскільки не підтверджено його зайнятість впродовж повного робочого дня.

Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив, що досягнувши 55-річного віку, 10.03.2021 позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Разом із тим, рішенням №76 від 11.03.2021 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, з огляду на відсутність у нього необхідного пільгового стажу. Крім того, відповідач вказав про відсутність підстав для зарахування до пільгового стажу позивача періоду його роботи з 01.06.1989 по 31.08.2003. При цьому, відповідач повідомив, що в разі надання заявником нової уточнюючої довідки та підтвердження первинними документами пільгового стажу в ході зустрічної перевірки, страховий стаж буде перерахований, а рішення переглянуте у відповідності до вимог чинного законодавства.

В подальшому, позивач знову звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії від 21.04.2021, долучивши додаткові документи на підтвердження його пільгового стажу.

Проте, рішенням №76 від 27.04.2021 відповідач відмовив у призначенні позивачу пенсії за віком, посилаючись на відсутність у нього необхідного пільгового стажу та неможливістю зарахування до пільгового стажу періоду його роботи з 01.06.1989 по 31.08.2003. В даному рішення відповідач також зазначив, що період роботи позивача з 01.06.1989 по 31.08.2003 потребує додаткового підтвердження первинними документами та шляхом проведення зустрічної перевірки. Також зазначив, що в уточнюючій довідці ПАТ "Автобусний парк" №16 від 30.03.2021 відсутній штамп підприємства.

15.06.2021 позивач втретє звернувся до відповідача із заявою про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах, долучивши до неї додаткові документи.

Втім, рішенням №76 від 22.06.2021 знову відмовлено позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. В прийнятому рішенні відповідач зазначив, що відсутні підстави для зарахування до пільгового стажу позивача періоду його роботи за 1994, 1995, 1997 роки, оскільки в особових рахунках по нарахуванню заробітної плати зазначена посада "слюсар", проте згідно трудової книжки позивача останній був переведений на посаду "мідника". Крім того, період роботи позивача з 20.10.1999 по 06.09.2000 також не може бути зарахований до його пільгового стажу, оскільки посада не підтверджена атестацією робочого місця. Також зазначено про відсутність підстав для зарахування до пільгового стажу позивача періодів його роботи з 01.10.2000 по 31.10.2000, з 01.01.2001 по 28.02.2001, з 01.03.2001 по 31.03.2001, з 01.05.2001 по 31.05.2001, з 01.08.2001 по 31.08.2001, з 01.11.2001 по 30.11.2001, з 01.01.2002 по 31.01.2002, з 01.05.2002 по 31.05.2002, з 01.01.2003 по 31.01.2003, оскільки не підтверджено його зайнятість впродовж повного робочого дня (наявна нарахована заробітна плата по страховій компанії "Оранта").

Разом із тим, не погоджуючись із такою відмовою, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив із наступного.

Відповідно до п. 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Так, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Згідно п.3 Порядку застосування списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, який затверджений Наказом Міністерства праці та соціальної політики України 18.11.2005 № 383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року.

В свою чергу, п.10 цього Порядку передбачає, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведенні атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Україну від 12.08.93 №637.

Із аналізу наведених положень слідує, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, натомість необхідність підтвердження трудового стажу іншими документами виникає лише у випадку відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

В даному ж випадку, як слідує із записів трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 , починаючи з 17.04.1989 ОСОБА_1 прийнятий на посаду слюсара третього розряду ремонтної майстерні Вінницького автотранспортного підприємства.

01.06.1989 позивача переведено на посаду мідника третього розряду, на якій він пропрацював до 31.08.2003.

В той же час, відповідач відмовляє в зарахуванні до пільгового стажу позивача періоду його роботи за 1994, 1995, 1997 роки, оскільки в особових рахунках по нарахуванню заробітної плати позивачу зазначена посада "слюсар".

Разом із тим, суд критично оцінює наведені вище посилання відповідача, адже основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, яка в даному випадку містить відомості про те, що починаючи з 01.06.1989 по 31.08.2003 позивач працював саме на посаді мідника.

Що ж до неможливості зарахування до пільгового стаду позивача періоду роботи з 20.10.1999 по 06.09.2000 в силу того, що посада не підтверджена атестацією робочого місця, то суд зазначає наступне.

Так, як слідує із матеріалів справи, вперше атестація робочих місць у Вінницькому автотранспортному підприємстві була проведена в жовтні 1994 року (наказ №216). За результатами проведеної атестації, посаду мідника віднесено до професії зі шкідливими умовами праці, робота на якій дає право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №2.

Наступна атестація робочих місць була проведена 06.09.2000 (наказ №107). За наслідком проведеної атестації затверджено перелік робочих місць, професій за умовами праці, які відноситься до категорії зі шкідливими та важкими умовами праці, серед яких є посада мідника.

При цьому, процедура застосування Списків №1 і №2 визначена Порядком застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Наказом Міністерства праці та соціальної політики України 18.11.2005 №383 (далі - Порядок №383).

Відповідно до пункту 3 Порядку №383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92.

Пунктом 4.2. Порядку №383 передбачено, що результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

За правилами п.п. 4.3, 4.4, 4.5 Порядку №383, у разі підтвердження права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.1997 року (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць), до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи із шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 Порядку № 383.

Якщо атестація була вперше проведена після 21.08.1997 року, у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах, до пільгового стажу зараховується весь період роботи до 21.08.1992 року, 5-річний період роботи на даному підприємстві, що передує даті видання наказу про її результати, та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 Порядку № 383.

Якщо ж атестація з 21.08.1992 року не проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21.08.1997 року, право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21.08.1992 року включно, тобто до набуття чинності Порядком проведення атестації робочих місць. У такому ж порядку зараховується пільговий стаж, якщо за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.1997 року, право на пільгове пенсійне забезпечення не підтвердилось.

Пунктом 10 Порядку №383, встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року № 442 (далі Порядок № 442) та розробленими на виконання постанови № 442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01 вересня 1992 року № 41.

Тобто, період роботи з 21.08.1992 року, тобто після набрання чинності Порядку проведення атестації робочих місць, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 № 442 зараховується до пільгового стажу виключно за результатами атестації робочих місць.

Отже, основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Пунктом 4 Порядку №442, та пп. 1.5 п. 1 Методичних рекомендацій передбачено, що періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку № 442, та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Нормами Порядку №442 встановлено, що відомості про результати атестації робочих місць заносяться до картки умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Комплексний аналіз норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 №442 дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговім пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Відтак, необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт за переліком, що містяться у Списку № 2, а також документальне підтвердження результатів атестації умов праці, проведеної після 21 серпня 1992 року.

В даному ж випадку, як слідує із матеріалів справи, відповідачем зараховано до пільгового стажу позивача лише наступних 5 років, після вперше проведеної атестації робочих місць згідно наказу №216 від жовтня 1994 року.

В подальшому, чергова атестації робочих місць була проведена у 2000 році. За наслідками проведеної чергової атестації також було підтверджено посаду мідника, як таку, що дає право на пільгове пенсійне забезпечення.

Таким чином, враховуючи ту обставину, що відповідачем не заперечується факт роботи позивача на посаді мідника у період з 01.10.1999 по 06.09.2000, суд приходить до висновку, що не зарахування відповідного періоду роботи до пільгового стажу позивача лише через порушення роботодавцем терміну проведення чи/або не проведення чергової атестації робочих місць є необґрунтованим, адже доказів того, що у зазначений вище період на даному підприємстві докорінно змінились умови і характер праці за посадою мідника, представником відповідача не надано, а матеріали справи не містять.

З урахуванням вище викладеного, суд приходить до висновку, що відповідачем протиправно відмовлено у зарахуванні до пільгового стажу позивача періоду його роботи мідником з 01.10.1999 по 06.09.2000.

Що ж до посилань відповідача на наявну інформацію про нараховану позивачу заробітну плату по страховій компанії "Оранта" та, як наслідок, неможливість зарахування до його пільгового стажу періодів роботи з 01.10.2000 по 31.10.2000, з 01.01.2001 по 28.02.2001, з 01.03.2001 по 31.03.2001, з 01.05.2001 по 31.05.2001, з 01.08.2001 по 31.08.2001, з 01.11.2001 по 30.11.2001, з 01.01.2002 по 31.01.2002, з 01.05.2002 по 31.05.2002, з 01.01.2003 по 31.01.2003, то суд їх оцінює критично, адже вказані обставини жодним чином не спростовують відображену у трудовій книжці інформацію про зайнятість позивача на посаді мідника в Вінницькому автотранспортному підприємстві.

Крім того, факти роботи позивача у зазначені вище періоди саме на посаді мідника в Вінницькому автотранспортному підприємстві підтверджується уточнюючою довідкою самого підприємства №16 від 30.03.2021.

Також варто зазначити, що відповідачем не надано, а матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження того, що у періоди з 01.10.2000 по 31.10.2000, з 01.01.2001 по 28.02.2001, з 01.03.2001 по 31.03.2001, з 01.05.2001 по 31.05.2001, з 01.08.2001 по 31.08.2001, з 01.11.2001 по 30.11.2001, з 01.01.2002 по 31.01.2002, з 01.05.2002 по 31.05.2002, з 01.01.2003 по 31.01.2003 позивач перебував у трудових відносинах з страховою компанією "Оранта".

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що відповідачем протиправно відмовлено у зарахуванні позивачу до його пільгового стажу наступних періодів роботи: з 01.01.1994 по 31.12.1995, з 01.01.1997 по 31.12.1997, з 20.10.1999 по 06.09.2000, з 01.10.2000 по 31.10.2000, з 01.01.2001 по 28.02.2001, з 01.03.2001 по 31.03.2001, з 01.05.2001 по 31.05.2001, з 01.08.2001 по 31.08.2001, з 01.11.2001 по 30.11.2001, з 01.01.2002 по 31.01.2002, з 01.05.2002 по 31.05.2002, з 01.01.2003 по 31.01.2003.

При цьому, зарахування зазначених вище періодів роботи до пільгового стажу позивача, свідчить про наявність у нього більш ніж 12 років 6 місяців пільгового стажу за Списком №2, що є достатнім для призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах у відповідності до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

В даному ж випадку, судом враховано, що позивач тричі звертався до відповідача із заявами про призначення йому пенсії, за наслідком розгляду яких відповідачем прийнято три окремі рішення про відмову у призначенні пенсії, які мають однаковий номер - 76 .

Факт того, що за наслідком розгляду трьох звернень позивача відповідачем прийнято три рішення із одним номером, дає підстави для висновку про те, що кожне наступне рішення про відмову в призначенні пенсії є, в тому числі, наслідком перегляду попереднього рішення (через надання заявником додаткових документів), яке, в свою чергу, втрачає чинність з моменту прийняття рішення за наслідком повторного розгляду наданих заявником матеріалів (з додатковими документами) для призначення пенсії.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що в межах розгляду даної справи чинним залишилось лише одне рішення відповідача про відмову в призначенні позивачу пенсії за віком за №76 від 22.06.2021.

Разом із тим, в межах даної справи позивач не оскаржує жодного рішення відповідача, яким йому відмовлено в призначенні пенсії.

В той же час, положеннями ч. 2 ст. 9 КАС України передбачено, що суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи вище викладене, суд, з метою ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивача, вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправним та скасувати рішення відповідача №76 від 22.06.2021.

При цьому, положеннями п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

В даному ж випадку, враховуючи те, що позивач вперше звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах в межах трьох місяців з дня досягнення пенсійного віку, суд приходить до висновку, що він має право на призначення відповідного виду пенсії саме з 30.11.2020 (дня, наступного за днем досягнення 55 років).

За приписами вимог пункту 4 частини 1 статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, про наявність підстав для задоволення даного адміністративного позову.

Визначаючись щодо розподілу судових витрат суд виходив з того, що згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, на користь позивача підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ у Вінницькій області понесені ним судові витрати зі сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №76 від 22.06.2021.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити ОСОБА_1 з 30.11.2020 пенсію за віком на пільгових умовах у відповідності до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» зарахувавши до його пільгового стажу періоди роботи на посаді мідника з 01.01.1994 по 31.12.1995, з 01.01.1997 по 31.12.1997, з 20.10.1999 по 06.09.2000, з 01.10.2000 по 31.10.2000, з 01.01.2001 по 28.02.2001, з 01.03.2001 по 31.03.2001, з 01.05.2001 по 31.05.2001, з 01.08.2001 по 31.08.2001, з 01.11.2001 по 30.11.2001, з 01.01.2002 по 31.01.2002, з 01.05.2002 по 31.05.2002, з 01.01.2003 по 31.01.2003.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 908 (дев`ятсот вісім) гривень за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 );

Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, ).

Повний текст рішення складено 27.09.2021.

Суддя Поліщук Ірина Миколаївна