Справа № 420/17361/21
Суддя: Потоцька Н.В.
Дата ухвалення: 2021-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

22 вересня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Потоцької Н.В.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) заяву позивача за вхід. №52060/21 від 21.09.2021 р. про вжиття заходів забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця Качурка В`ячеслава Вікторовича, третя особа: публічне акціонерне товариство «Державний експортно - імпортний банк України» якому позивач просить:

визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Качурка В`ячеслава Вікторовича про відкриття виконавчого провадження ВП № 66349778 по примусовому виконанню виконавчого листа № 2/463/472/14, виданого 28.07.2014 року Личаківським районним судом м. Львова про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» суми боргу в розмірі 209 112,70 доларів США та 2 548 224, 85 грн. та суму витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви в розмірі 3 441 грн.;

визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Качурка В`ячеслава Вікторовича від 02.08.2021 року про стягнення з ОСОБА_1 суми основної винагороди у виконавчому провадженні ВП № 66349778 в розмірі 814 937, 64 грн.

Разом із позовом позивач подав заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого листа №2/463/472/14, виданого 28.07.2014 року Личаківським районним судом м. Львова, про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» суми боргу в розмірі 209 112,70 доларів США та 2 548 224,85 грн. та суму витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви в розмірі 3 441 грн.

Заява обґрунтовано, наступним:

В адміністративному позові ОСОБА_1 обґрунтувала очевидні ознаки протиправності дій приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Качурка В.В., які полягають в тому, що приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Качурка В.В. вчинено виконавчі дії щодо прийняття заяви стягувача про відкриття виконавчого провадження та винесено постанову від 02.08.2021 року про відкриття виконавчого провадження ВП № 66349778:

за відсутності наявності про нього інформації в Єдиному реєстрі приватних виконавців України, що підтверджується Інформаційною довідкою з Єдиного реєстру приватних виконавців України від 17.09.2021 року № 0917 (ч. 3 ст.22 Закон України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів»;

за відсутності на виконавчому листі №2/463/472/14, виданого 28.07.2014 року Личаківським районним судом м. Львова, відмітки органу виконавчої служби щодо залишку нестягнутої суми, скріпленої печаткою цього органу виконавчої служби (пункт 21 розділу ІІІ Інструкції);

за відсутності у заяві стягувача від 14.07.2021 року про відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчого листа №2/463/472/14, виданого 28.07.2014 року Личаківським районним судом м. Львова, інформації про суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом (ч. 3 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження).

06.03.2020 року на засіданні Дисциплінарної комісії приватних виконавців, яке відбулось 06.03.2020 року і оформлено Протоколом № 29, оголошено рішення про притягнення приватного виконавця Качурка В.В. , до дисциплінарної відповідальності у вигляді зупинення діяльності приватного виконавця Качурка В.В. (посвідчення № 0315 від 13.03.2019 року).

ОСОБА_1 звертає увагу Окружного адміністративного суду на той факт, Верховний Суд у постанові від 09.06.2021 року у справі № 420/2157/20 https://reyestr.court.gov.ua/Review/97533633 висловив правовий висновок про те, що продовження здійснення виконавчих дій приватним виконавцем Качурка В.В., незважаючи на наявність чинного рішення про порушення приватним виконавцем вимог законодавства при здійсненні виконавчого провадження, що може в подальшому зашкодити правам третіх осіб.

Факт відсутності інформації щодо приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Качурка В.В. в Єдиному реєстрі приватних виконавців України є очевидним, та підтверджується Інформаційною довідкою з Єдиного реєстру приватних виконавців від 17.09.2021 № 0917.

Крім того, невжиття заходів забезпечення позову до розгляду справи по суті, можуть привести до ризику вчинення з боку приватного виконавця Качурка В.В. виконавчих дій щодо арешту коштів боржника та їх стягнення, арешту майна ОСОБА_1 та реалізації його на прилюдних (електронних) торгах, внаслідок чого, у разі задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , ефективний захист прав позивача може бути утрудненим, а для відновлення законних прав та інтересів ОСОБА_1 необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, які, крім іншого, полягають в значних сумах судових витрат на відновлення права.

Слід зазначити, що постановою від 02.08.2021 року у виконавчому провадженні ВП № 66349778 приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Качурка В.В. вже винесено постанову про арешт коштів боржника, наслідком чого АТ КБ «Приватбанк» було накладено арешт на рахунок ОСОБА_1 в АТ КБ «Приватбанк», на який ОСОБА_1 отримує дохід у Головному управлінні пенсійного фонду України у Львівській області, тобто, з боку приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Качурка В.В. вчинені (та можуть бути вчинені) протиправні дії щодо списання коштів пенсійного забезпечення ОСОБА_1 , що, у разі задоволення позову боржника, потягне за собою відповіді додаткові судові позови ОСОБА_1 до Головного управління пенсійного фонду України у Львівській області та до приватного виконавця щодо протиправного списання коштів пенсійного забезпечення, та додаткові судові витрати останньої.

Кошти пенсійного забезпечення, є єдиною формою доходу ОСОБА_1 , який у 2020 році ОСОБА_1 отримала в розмірі 20 914,45 грн.

Статтею 46 Конституцією України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Оскільки рішення суб`єкта владних повноважень реалізуються до їх скасування судом, - існує реальна загроза невиконання або утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Отже, ОСОБА_1 наголошує на тому, що ознаки протиправності рішення та дії/рішень приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Качурка В.В. є очевидними, отже, існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, а невжиття заходів забезпечення позову може привести до неможливості захисту її законних прав та інтересів, а для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, з урахуванням чого, суд може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову шляхом, зокрема, зупинення стягнення на підставі виконавчого документа.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно п.п. 1,2 ч. 2 ст. 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Вирішуючи питання про доцільність вжиття заходів про забезпечення позову суд виходить з того, що умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майнові інтереси та/або права позивача будуть погіршені, порушені і на момент виконання рішення суду, у разі задоволення позову, їх слід буде відновити шляхом вчинення певних дій.

По перше, ВП № 66349778 відкрито на підставі заяви ПАТ «Державний експортно - імпортний банк України» від 14.07.2021 р. № 0000607/21-416 та виконавчого листа №2/463/472/14, виданого 28.07.2014 р. (Рішення набрало законної сили 15.07.2014 р.).

Вказаний виконавчий лист містить штамп згідно якого, 28.04.2021 відповідно до п. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа) - завершено. Стягнуто 7 623, 27 грн.; виконавчого збору 977, 65 грн.

Суд звертає увагу заявника, що приписами ч. 5 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону, крім випадків, коли виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, незалежно від дати укладення такої угоди.

По друге, заявник вказує на відсутність інформації в Єдиному реєстрі приватних виконавців України щодо приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Качурка В.В.

Суд критично ставиться до вказаних доводів, оскільки згідно інформаційної довідки № 0922 від 22.09.2021 р. за вказаними параметрами в реєстрі міститься наступна інформація:

Качурка В`ячеслав Вікторович (дата внесення до реєстру: 23.05.2019 р.)

Стан: діє

Дата рішення кваліфікаційної комісії приватних виконавців або тимчасової кваліфікаційної комісії приватних виконавців про надання права на здійснення діяльності приватного виконавця: 04.03.2019

Посвідчення приватного виконавця: № 0315 від 13.03.2019

Виконавчий округ: Одеська область

Офіс приватного виконавця: 65039, Одеська область, м. Одеса, проспект Гагаріна, 12-А, офіс № 304 (бізнес-центр "ШЕВЧЕНКОВСКИЙ"), тел. +14, факс НОМЕР_1 , моб. тел. +78,

Договір страхування цивільно-правової відповідальності:

№352В.994165061.3014; дата початку дії 16.05.2019; дата закінчення дії 15.05.2020; Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ПЗУ Україна"; 4173000 грн.; №ВПВ/103/19; дата початку дії 19.07.2019; дата закінчення дії 18.07.2020; Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Рідна"; 120000000 грн.; №011420020/В; дата початку дії 08.07.2020; дата закінчення дії 07.07.2021; ПрАТ "Страхова компанія "ОСТР А": 0 грн; №ДВОЗ 1/012/2021-085/И; дата початку дії 08.07.2021; дата закінчення дії 07.07.2022; ТДВ "СТРАХОВА КОМПАНІЯ ЕКСПО СТРАХУВАННЯ"; 0 грн.

Притягнення до дисциплінарної відповідальності: -------

Інформація про надання права на здійснення діяльності приватного виконавця: Кваліфікаційна комісія приватних виконавців Протокол № 32 04.03.2019

Інформація про зупинення діяльності приватного виконавця: ------

Інформація про поновлення діяльності приватного виконавця: ------

Інформація про припинення діяльності приватного виконавця: ------

По третє, заявник вказує на відсутність у виконавчому листі №2/463/472/14, виданого 28.07.2014 року Личаківським районним судом м. Львова, відмітки органу виконавчої служби щодо залишку нестягнутої суми, скріпленої печаткою цього органу виконавчої служби із посиланням на пункт 21 розділу ІІІ Інструкції.

Пункт 21 Розділу ІІІ Інструкція з організації примусового виконання рішень затверджена Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2832/5) має наступний зміст:

Закінчення виконавчого провадження здійснюється за наявності підстав та в порядку, визначеному в статті 39 Закону.

Постанова про закінчення виконавчого провадження, відкритого на підставі виконавчого документа, виданого у формі електронного документа, отримується стягувачем за допомогою автоматизованої системи виконавчого провадження в рамках інформаційної взаємодії.

Пункт 21 розділу III доповнено новим абзацом другим згідно з Наказом Міністерства юстиції № 3208/5 від 16.09.2020.

Суду не зрозуміло, яке відношення має поставлене заявником питання про відсутність відмітки органу виконавчої служби щодо залишку нестягнутої суми, скріпленої печаткою цього органу виконавчої служби із посиланням на п. 21 Розділу ІІІ Інструкції.

В свою чергу з наявного в матеріалах справи виконавчого листа вбачається, що він був повернутий стягувачу на підставі п. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа).

При цьому, приписи ст. 37 (Повернення виконавчого документа стягувачу) та ст. 39 (Закінчення виконавчого провадження) мають різні юридичні наслідки.

По четверте, щодо доводів заявника про відсутність у заяві стягувача від 14.07.2021 року про відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчого листа № 2/463/472/14, виданого 28.07.2014 року Личаківським районним судом м. Львова, інформації про суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом (ч. 3 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження»).

Приписами ч. 3 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати.

Отже, приписами вказаної статті визначено, що стягувач має право зазначити відомості за переліком, при цьому, це не є обов`язком, який підлягає беззаперечному виконанню.

По п`яте, щодо доводів заявника про протиправність накладення арешту на рахунок ОСОБА_1 в АТ КБ «Приватбанк», на який заявниця отримує дохід у Головному управлінні пенсійного фонду України у Львівській області, вказана постанова не оскаржується, а отже не може бути предметом дослідження правомірності її прийняття.

На виконання вказаних приписів закону, судом при розгляді заяви про забезпечення позову застосовано правовий висновок, викладений у постнові Верховного Суду від 16.12.2020 року по справі № 640/6840/20.

«Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю (частина друга статті 150 КАС України).

Ці підстави є оціночними, тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Тобто, інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

При цьому, колегія суддів зазначає, що в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав будуть значними.

Тобто, обов`язковою умовою застосування заходів забезпечення позову є наявність хоча б однієї з таких обставин: очевидність небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; доведення позивачем того, що захист його прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат; очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Колегія суддів зазначає, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд надає оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Водночас, ознаки протиправності оспорюваних рішень відповідача не були очевидними, а фактичні обставини справи підлягають встановленню та доведенню на підставі відповідних доказів та аналізу норм права, які регулюють спірні правовідносини, під час розгляду справи по суті.

Сам по собі факт прийняття відповідачем рішень, які стосуються прав та інтересів позивача, не може автоматично свідчити про те, що такі рішення є очевидно протиправними і невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити виконання рішення суду, а факт порушення прав та інтересів позивача підлягає доведенню у встановленому законом порядку.

Проте відповідно до статті 150 КАС України зазначені обставини, навіть у разі їх доведення, не є підставами для застосування заходів забезпечення позову в адміністративній справі.».

Відтак, оцінюючи доводи заявника, з урахуванням цього висновку, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви.

З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 2, 6-9, 150, 151, 154, 243, 248, 256, 294, 295, 297 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви позивача за вхід. №52060/21 від 21.09.2021 р. про вжиття заходів забезпечення позову.

Ухвала з питань забезпечення адміністративного позову може бути оскаржена.

Приписами ч. 2 ст. 256 КАС України встановлено, що ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково у випадках, визначених статтею 294 цього Кодексу.

Оскарження ухвали суду, яка не передбачена статтею 294 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Головуючий суддя Потоцька Н.В.