Справа № 513/568/21
Суддя: Бучацька А. І.
Дата ухвалення: 2021-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 513/568/21
Провадження № 2-а/513/8/21
Саратський районний суд Одеської області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2021 року Саратський районний суд Одеської області у складі: головуючого судді Бучацької А. І., за участю: секретаря судового засідання Златіної О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Сарата адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області, третя особа на стороні відповідача: інспектор СРПП відділення поліції № 1 Білгород-Дністровського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області Пулєв Сергій Георгійович про визнання дій протиправними та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

11 червня 2021 року позивач ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Одеській області, в якому просив поновити строк на звернення до судуд з адміністративним позовом, визнати протиправною та скасувати постанову серії БАМ № 042545 від 11 травня 2021 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП та закрити провадження у справі.

В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що у постанові інспектор поліції зазначив, що позивача 11 травня 2021 року приблизно о 18 годині 25 хвилин керував по вул. Центральній в с. Розівка мопедом марки SPIDER-2 без номера, без посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п. 2.1 ПДР. Вказаною постановою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 гривень.

Оскаржувану постанову вважає безпідставною та винесеною з порушенням порядку притягнення до адміністративної відповідальності, оскільки Правил дорожнього руху він не порушував, інспектор поліції незаконно розглянув справу на місці зупинки транспортного засобу, постанова не містить відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис, йому не роз`яснено права, передбачені ст. 268 КУпАП, не надано можливості скористатись юридичною допомогою.

Ухвалою суду від 17 червня 2021 року відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судовий розгляд справи з повідомленням учасників справи (а.с. 16).

Позивач, якого належним чином повідомили про дату, час та місце судового розгляду справи, у судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив розглядати справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі (а.с. 6).

Представник відповідача, якого належним чином повідомили про дату, час та місце судового розгляду, у судове засідання не з`явився, відповідно до ч.1 ст. 205 КАСУ його неявка не перешкоджає розгляду справи по суті.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача позов не визнав, просив відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 в повному обсязі, та справу розглядати без представника відповідача (а.с.43-46).

Послався на те, що вина ОСОБА_1 підтверджується наданими поясненнями інспекторів СРПП відділенні № 1 Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області Пулєва С.Г. та Новицького О.П., отриманою інформацією з сервісного центру МВС щодо відсутності у позивача необхідної категорії А1 у посвідченні водія, відеозаписом події адміністративного правопорушення. Підставою зупинення позивача для перевірки була відсутність на мопеді реєстраційних номерних знаків. На думку представника відповідача факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП. підтверджується інформацією з сервісного центру МВС та відеозаписом з нагрудної камери з записом порушення, які представник відповідача надав разом з відзивом на позовну заяву (а.с.49, 55).

Представник відповідача зазначив, що позивач не надав жодного доказу своєї невинуватості, а лише вважає, що дії працівників поліції неправомірні.

Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що 11 травня 2021 року о 18:25 годині інспектором СРПП відділення № 1 Білгород-Дністровського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області Пулєвим Сергієм Георгійовичем по вулиці Центральній в с. Розівка Білгород-Дністровського (Саратського району) Одеської області, була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАВ № 042545, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 3400 гривень.

У постанові зазначено, що 11 травня 2021 року о 18:25 годин водій ОСОБА_1 , керував мопедом SPIDER-2 без номерного знаку без посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п.п.2.1 Правил дорожнього руху України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 126 КУпАП (а.с. 9).

Відповідно до ч. 2 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пункт 2.1 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі ПДР), про порушення якого вказано інспектором у оскаржуваній постанові, має шість підпунктів: а, б, в, г, ґ, д , та визначає, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі:

a) посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії;

б) реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної Гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон);

в) у разі встановлення на транспортних засобах проблискових маячків та (або) спеціальних звукових сигнальних пристроїв - дозвіл, виданий уповноваженим органом МВС, а у разі встановлення проблискового маячка оранжевого кольору на великогабаритних та великовагових транспортних засобах - дозвіл, виданий уповноваженим підрозділом Національної поліції, крім випадків встановлення проблискових маячків оранжевого кольору на сільськогосподарській техніці, ширина якої перевищує 2,6 м;

г) на маршрутних транспортних засобах - схему маршруту та розклад руху; на великовагових і великогабаритних транспортних засобах та транспортних засобах, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів - документацію відповідно до вимог спеціальних правил, що визначаються Європейською Угодою про міжнародне дорожнє перевезення небезпечних вантажів (далі - спеціальні правила) (пункт змінено 11.11.2020).

ґ) чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення);

д) у разі встановлення на транспортному засобі розпізнавального знака Розпізнавальний знак "Інвалід" "Водій з інвалідністю" - документ, що підтверджує інвалідність водія або пасажира (крім водіїв з явними ознаками інвалідності або водіїв, які перевозять пасажирів з явними ознаками інвалідності).

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Частиною 3 ст.283 КУпАП встановлено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

У відповідності до ч.ч. 1,4 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

За приписами ч.ч.1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Частиною першою, другою статті 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частинами 1, 3 ст.73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з частинами 1,2 ст.74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно з частинами 1, 2 ст.76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За положеннями ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

В оскаржуваній постанові інспектор поліції зазначив, що позивач керував мопедом SPIDER-2 без номерного знаку, без посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п.2.1 Правил дорожнього руху України.

Однак в постанові не конкретизовано, порушення якого саме підпункту п. 2.1 ПДР інкримінують позивачу, адже п. 2.1 має шість підпунктів.

Суд погоджується з посиланням позивача щодо недотримання відповідачем процедури притягнення позивача до адміністративної відповідальності з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається та не оспорюється сторонами, що оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не містить інформації про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис правопорушення, в графі "до постанови додаються" стоїть прочерк, постанова не містить підпису ОСОБА_1 щодо роз`яснення йому прав, передбачених ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, а також порядку та строку оскарження постанови, встановленого ст.289 КУпАП.

Водночас, частиною 3 статті 283 КУпАП встановлено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис згідно з вимогами статті 77 КАС України не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Крім того, процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень діючого процесуального законодавства покладено на відповідача.

Зазначена правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 15.11.2018 у справі №524/5536/17 та від 17.07.2019 у справі № 295/3099/17.

Відтак, відеозапис, наданий відповідачем на підтвердження факту порушення позивачем правил дорожнього руху, не може вважатися належними доказами, у зв`язку з тим, що оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не містить посилання на технічні засоби, за допомогою якого здійснено вказаний відеозапис. Сам відеозапис не містить дати, точного часу та місця його складання, назви спеціального технічного засобу, за допомогою якого поліцейський проводив відеофіксацію.

Отже, відповідачем не доведено, всупереч вищевказаним вимогам законодавства, правомірності винесеної інспектором поліції постанови.

Посилання представника відповідача на те, що вина ОСОБА_1 підтверджується наданими поясненнями інспекторів СРПП відділенні № 1 Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області Пулєва С.Г. та Новицького О.П., а також отриманою інформацією з сервісного центру МВС щодо відсутності у позивача необхідної категорії А1 у посвідченні водія, суд вважає безпідставними та відкидає, оскільки з інформації з сервісного центру МВС не можливо взагалі ідентифікувати, що це за інформація та якої особи вона стосується (а.с.49).

Надані відповідачем пояснення інспекторів СРПП відділенні № 1 Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області Пулєва С.Г. та Новицького О.П., суд відкидає, оскільки в постанові зазначено, що правопорушення мало місце 11 травня 2021 року, а в поясненнях інспекторів зазначено, що вони 18 травня 2021 року заступили на добове чергування та в с. Розівка зупинили мопед під керуванням ОСОБА_1 та винесли постанову про порушення ним правил дорожнього руху (а.с. 53, 54)..

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд вважає, що ключові аргументи, необхідні та достатні для ухвалення даного рішення, отримали достатню оцінку.

За вказаних обставин, на відповідача як на суб`єкта владних повноважень покладається обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, в основу якого було покладено, доведений на його думку факт. Одна тільки постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Відповідна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26.04.2018 року у справі № 338/1/17.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви, щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановленому законом.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Таким чином, порушення порядку притягнення особи до адміністративної відповідальності є безумовною підставою для скасування рішення про таке притягнення.

Частинами 2, 3, 4 статті 286 КАС встановлено, що позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Згідно відомостей з сайту "Укрпошти" копію постанови від 11 травня 2021 року позивачу було направлено поштою 26 травня 2021 року та вручено особисто 04 червня 2021 року. Позовна заява подана до Саратського районного суду засобами поштового зв`язку 11 червня 2021 року (а.с.13), тобто в межах десятиденного строку, визначеного частиною 2 ст. 286 КАС. А тому суд не вбачає підстав для поновлення строку на звернення до суду.

За наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне задовольнити позов.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250, 286 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити. Визнати протиправною та скасувати постанову інспектора СРПП відділення поліції № 1 Білгород-Дністровського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області від 11 травня 2021 року серії БАВ № 042545 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП .

Справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 закрити.

Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Саратський районний суд Одеської області протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 24 вересня 2021 року.

Суддя А. І. Бучацька