Справа № 640/23914/21
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2021-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2021 року місто Київ №640/23914/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В., при секретарі судового засідання Невмержицькій О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КМС Логістика»

до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва

Гненного Дмитра Анатолійовича

про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування

постанов від 06.08.2021 ВП№66405195, ВП66406602, ВП66407084,

за участю:

представника позивача - Воробей Є.В.,

відповідача - Гненного Д.А.,

представника відповідача - Вікулін В.О.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «КМС Логістика» (далі-позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Київ з позовною заявою до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Гненного Дмитра Анатолійовича (далі-відповідач), в якій просить суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Гненного Дмитра Анатолійовича від 06.08.2021 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у виконавчому провадженні №66405195;

- визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Гненного Дмитра Анатолійовича від 06.08.2021 про стягнення з боржника основної винагороди у виконавчому провадженні №66405195;

- визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Гненного Дмитра Анатолійовича від 06.08.2021 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у виконавчому провадженні №66406602;

- визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Гненного Дмитра Анатолійовича від 06.08.2021 про стягнення з боржника основної винагороди у виконавчому провадженні №66406602;

- визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Гненного Дмитра Анатолійовича від 06.08.2021 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у виконавчому провадженні №66407084;

- визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Гненного Дмитра Анатолійовича від 06.08.2021 про стягнення з боржника основної винагороди у виконавчому провадженні №66407084;

- визнати протиправними дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Гненного Дмитра Анатолійовича щодо перерахування стягнутих з Товариства з обмеженою відповідальністю «КМС ЛОГІСТИКА» грошових коштів у сумі 25597,88 гривень, які складаються з 24697,88 гривень (основна винагорода) та 900,00 гривень (витрати на виконавче провадження) на свій поточний рахунок;

- стягнути з приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Гненного Дмитра Анатолійовича 25597,88 гривень.

В обгрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачем неправомірно стягнуто із позивача витрати виконавчого провадження та основну винагороду приватного виконавця, оскільки відповідач не здійснив жодних дій по фактичному стягненню із позивача боргу на користь стягувана, а такий борг був сплачений позивачем самостійно.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.09.2021 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі №640/23914/21, з урахуванням приписів статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України, справу призначено до судового розгляду по суті. Відповідачу запропоновано у встановлені судом строки надати відзив на позовну заяву. Також зобов`язано відповідача у встановлений строк надати суду належним чином завірену копію матеріалів виконавчих проваджень №66405195, 66406602, 66407084.

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечено та вказано, що доводи позивача про те, що виконавець не здійснив жодних дій по фактичному стягненню із боржника боргу на користь стягувана, а такий борг був сплачений самостійно не відповідає дійсності, оскільки виконавцем було вчинено ряд заходів примусового виконання рішень передбачених статтею 10 Закону України «Про виконавче провадження». Зазначено, що відповідачем винесено ряд постанов, процесуальних документів, зокрема було накладено арешт на рахунки боржника, що у свою чергу змусило боржника сплатити суму борту на рахунок стягувача. Рішення, що виконувалось у виконавчих провадженнях №66405195, №66406602, №66407084 набрало законної сили 08.06.2021, тобто за два місяці до того як виконавцем було винесено постанови про відкриття виконавчих проваджень.

Разом з відзивом на позовну заяву, відповідачем надано суду копію матеріалів виконавчих проваджень №66405195, №66406602, №66407084.

В судовому засіданні 22.09.2021 представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог та просив відмовити в їх задоволенні в повному обсязі, з підстав викладених у відзиві на позов.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, 05.08.2021 на адресу приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Гненного Дмитра Анатолійовича від стягувача ОСОБА_1 подано три заяви про примусове виконання виконавчих листів від 29.07.2021 №752/24893/19, виданих Голосіївським районним судом міста Києва про стягнення коштів з Товариства з обмеженою відповідальністю «КМС Логістика» на користь ОСОБА_1 .

Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Гненним Дмитром Анатолійовичем 06.08.2021 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №66405195 з примусового виконання виконавчого листа від 29.07.2021 №752/24893/19, виданого Голосіївським районним судом міста Києва про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «КМС Логістика» (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Гвардійська, 80-А) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Оріхове Солонянського району Дніпропетровської області, РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) матеріальної шкоди в розмірі 221 198 (двісті двадцять одна тисяча сто дев`яносто вісім) грн 75 коп., моральної шкоди в розмірі 10 000 (десять тисяч) грн, а всього - 231 198 (двісті тридцять одну тисячу сто дев`яносто вісім) грн 75 коп.

Також, приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Гненним Дмитром Анатолійовичем 06.08.2021 ВП №66405195 винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження на суму 500,00 грн. та постанову від 06.08.2021 ВП №66405195 про стягнення з боржника основної винагороди у розмірі 23119,88 грн.

Крім того, приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Гненним Дмитром Анатолійовичем 06.08.2021 винесено постанову ВП №66405195 про арешт майна боржника та постанову від 06.08.2021 про арешт коштів боржника.

Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Гненним Дмитром Анатолійовичем 06.08.2021 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №66407084 з примусового виконання виконавчого листа від 29.07.2021 №752/24893/19 виданого Голосіївським районним судом міста Києва про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «КМС Логістика» (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Гвардійська, 80-А) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Оріхове Солонянського району Дніпропетровської області, РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 (десять тисяч) грн.

Також, приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Гненним Дмитром Анатолійовичем 06.08.2021 ВП №66407084 винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження на суму 200,00 грн. та постанову від 06.08.2021 ВП №66407084 про стягнення з боржника основної винагороди у розмірі 1000,00 грн.

Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Гненним Дмитром Анатолійовичем 06.08.2021 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №66406602 з примусового виконання виконавчого листа від 29.07.2021 №752/24893/19 виданого Голосіївським районним судом міста Києва про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «КМС Логістика» (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Гвардійська, 80-А) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Оріхове Солонянського району Дніпропетровської області, РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) судового збору у розмірі 5 779 (п`яти тисяч сімсот сімдесят дев`яти) грн 99 коп.

Також, приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Гненним Дмитром Анатолійовичем 06.08.2021 ВП №66406602 винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження на суму 200,00 грн. та постанову від 06.08.2021 ВП №66406602 про стягнення з боржника основної винагороди у розмірі 578,00 грн.

Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Гненним Дмитром Анатолійовичем 06.08.2021 винесено постанову ВП №66405195 про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження, якою об`єднано виконавчі провадження №66405195, №66406602 та №66407084 у зведене виконавче провадження №66428663.

Постановами приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Гненного Дмитра Анатолійовича від 17.08.2021 №66405195, №66406602 та №66407084 виведено виконавчі провадження №66405195, №66406602 та №66407084 із зведеного виконавчого провадження №66428663.

Також, приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Гненним Дмитром Анатолійовичем 17.08.2021 винесено постанови №66405195, №66406602 та №66407084 про закінчення виконавчих проваджень, на підставі пункту 9 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження»

Незгода позивача з діями відповідача щодо винесення постанов про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та про стягнення з боржника основної винагороди у виконавчих провадження х№66405195, №66406602 та №66407084, зумовила його звернення до суду з даним адміністративним судом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок та умови виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі не виконання їх у добровільному порядку визначає Закон України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року №1404-VIII (далі - Закон №1404).

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі -Закон №1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з положеннями частини першої статті 2 Закону №1404-VIII виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад як, зокрема, верховенства права, обов`язковості виконання рішень, законності, диспозитивності, справедливості, неупередженості та об`єктивності, а також гласності та відкритості виконавчого провадження.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону №1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, а саме: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Статтею 5 Закону №1404-VIII визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Нормами статті 31 Закону №1403-VIII передбачено, що за вчинення виконавчих дій приватному виконавцю сплачується винагорода.

Винагорода приватного виконавця складається з основної та додаткової.

Основна винагорода приватного виконавця залежно від виконавчих дій, що підлягають вчиненню у виконавчому провадженні, встановлюється у вигляді: 1) фіксованої суми - у разі виконання рішення немайнового характеру; 2) відсотка суми, що підлягає стягненню, або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.

Розмір основної винагороди приватного виконавця встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Основна винагорода приватного виконавця, що встановлюється у відсотках, стягується з боржника разом із сумою, що підлягає стягненню за виконавчим документом (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Якщо суму, передбачену в частині четвертій цієї статті, стягнуто частково, сума основної винагороди приватного виконавця, визначена як відсоток суми стягнення, виплачується пропорційно до фактично стягнутої суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Основна винагорода, що встановлюється у вигляді фіксованої суми, стягується після повного виконання рішення.

Приватний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди, в якій наводить розрахунок та зазначає порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

На виконання статті 31 Закону №1403 постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.2016 №643 затверджено Порядок виплати винагород державним виконавцям та їх розміри і розмір основної винагороди приватного виконавця (далі - Порядок).

Відповідно до вимог пункту 19 Порядку, приватний виконавець, який забезпечив повне або часткове виконання виконавчого документа майнового характеру в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження", одержує основну винагороду у розмірі 10 відсотків стягнутої ним суми або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.

Згідно зі статтею 45 Закону №1404-VIII основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору.

Пунктом 1 частини першої статті 26 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до частини п`ятої статті 26 Закону №1404-VIІІ виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Таким чином, примусове виконання рішення розпочинається з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження. При цьому, вже під час відкриття виконавчого провадження визначається виконавчий збір.

Відповідно до частини другої статті 27 Закону №1404-VIІІ виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Водночас, суд звертає увагу на те, що частиною девятою статті 27 Закону №1404-VIІІ передбачено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Згідно частини четвертої статті 27 Закону №1404-VIІІ державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Водночас, частиною сьомою статті 31 Закону №1403-VIІІ передбачено, що приватний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди, в якій наводить розрахунок та зазначає порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Таким чином, з огляду на положення вищезазначених норм суд приходить до висновку, що постанова про стягнення основної винагороди приватного виконавця виноситься одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження. Однак, стягнення основної винагороди приватного виконавця за рішеннями майнового характеру залежить від суми фактично стягнутої ним суми, а не від суми зазначеної у виконавчому документі. Тобто, розмір основної винагороди стягується пропорційно від фактично стягнутої суми за виконавчим документом в силу положень статті 31 Закону №1403-VIІІ та пункту 19 Порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом виконавчих проваджень №66405195, №66407084 та №66406602 є стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «КМС Логістика» на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди в розмірі 221198,75 грн., моральної шкоди в розмірі 10 000,00 грн, витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн. та судового збору у розмірі 5 779,99 грн. Всього в сумі - 246978,74 грн.

Суд звертає увагу, що в оскаржуваних постановах приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Гненного Дмитра Анатолійовича про стягнення з боржника основної винагороди від 06.08.2021 ВП №66405195, №66407084 та №66406602 вказано, що основна винагорода стягується в порядку, встановленому для стягнення виконавчого збору, та процитовано норму, що регламентує порядок стягнення такого (збору).

Окрім того, вказана постанова про стягнення з боржника основної винагороди містить розрахунок стягнення основної винагороди приватного виконавця. Розмір винагороди у даному випадку визначено вірно, а саме: у постанові від 06.08.2021 ВП №66405195 зазначено, що сума, яка підлягає стягненню за виконавчим документом, складає 231198,75 грн., а тому 10% від неї це винагорода, що складає 23119,88 грн. (231198,75 грн. х 10% = 23119,88грн.); у постанові від 06.08.2021 ВП №66407084 зазначено, що сума, яка підлягає стягненню за виконавчим документом, складає 10000,00 грн., а тому 10% від неї це винагорода, що складає 1000,00 грн. (10000,00 грн. х 10% = 1000,00 грн.); у постанові від 06.08.2021 ВП №66406602 зазначено, що сума, яка підлягає стягненню за виконавчим документом, складає 5779,99 грн., а тому 10% від неї це винагорода, що складає 578,00 грн. (5779,99 грн. х 10% = 578,00 грн.)

При цьому, суд вважає безпідставними доводи позивача про те, що приватним виконавцем неправомірно стягнуто із позивача витрати виконавчого провадження та основну винагороду приватного виконавця, оскільки відповідач не здійснив жодних дій по фактичному стягненню із позивача боргу на користь стягувана, а такий борг був сплачений позивачем самостійно, оскільки стягнення основної винагороди (виконавчого збору), крім визначених законом випадків, коли основна винагорода (виконавчий збір) не стягується, пов`язується з початком примусового виконання. Початок примусового виконання рішення приватний виконавець розпочинає на підставі виконавчого документа, тому одночасно з відкриттям виконавчого провадження повинен вирішити питання про стягнення основної винагороди (виконавчого збору).

Суд зазначає, що прийняття постанови про стягнення основної винагороди пов`язується з початком примусового виконання виконавчого документу. Про стягнення основної винагороди приватний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження, при цьому одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження приватним виконавцем приймається постанова про стягнення основної винагороди, у якій зазначаються розмір та порядок її стягнення.

Наведене правозастосування відповідає правовим висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 05.08.2021 у справі № 640/2710/20.

Обов`язком державного виконавця, визначеним частиною сьомою статті 31 Закону № 1403-VIII, також є зазначення порядку стягнення основної винагороди, що додержано відповідачем, зокрема в оскаржувані постанові додатково роз`яснено сторонам виконавчого провадження, що основна винагорода приватного виконавця буде стягнута за результатом фактичного виконання в повному обсязі виконавчого документа немайнового характеру.

Таким чином, законодавець встановив обов`язкове прийняття постанови про стягнення основної винагороди одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (як прийняття акта індивідуальної дії), та встановив умови за яких здійснюється безпосередньо стягнення основної винагороди (як реалізація акта індивідуальної дії).

При цьому, підстави для стягнення суми основної винагороди, визначеної у постанові про стягнення основної винагороди, залежать від того чи виконане рішення в повному або частковому обсязі внаслідок дій приватного виконавця.

Сума основної винагороди, визначена приватним виконавцем у постанові про її стягнення, яка винесена одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження, не є винагородою, яка гарантовано має бути стягнута за наслідками фактичного виконання виконавчого провадження у випадках неповного виконання або ж невиконання відповідного виконавчого документа.

Подібна правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 03.06.2021 у справі № 640/17286/20.

Оскільки на час відкриття виконавчого провадження відомості про повне виконання боржником рішення суду в добровільному порядку у приватного виконавця були відсутні, тому приватним виконавцем правомірно одночасно з відкриттям виконавчого провадження прийнято постанову про стягнення з боржника основної винагороди.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 30.05.2018 у справі №808/3791/16, від 18.10.2018 у справі №442/2670/17 та від 13.03.2019 у справі №812/1413/17.

Слід зазначити, що Верховним Судом у постанові від 05.08.2021 у справі №640/2710/20 сформульовано правовий висновок щодо застосування частини сьомої статті 31 Закону №1403-VIII, а саме правомірності прийняття приватним виконавцем постанови про стягнення з боржника основної винагороди одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Щодо сплати позивачем боргу приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Гненного Дмитра Анатолійовича повідомлено 09.08.2021, тобто після відкриття виконавчих проваджень та виконавчих дій.

Суд звертає увагу, що судове рішення, за наслідками якого відкрито виконавчі провадження в межах спірних правовідносин, набрало законної сили 08.06.2021. Проте факт виконання його боржником (позивачем) відбувся лише після винесення відповідачем постанов про відкриття виконавчих проваджень, арешту майна та коштів боржника.

Таким чином, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Гненний Дмитро Анатолійович приймаючи спірні постанови про стягнення з боржника основної винагороди від 06.08.2021 ВП №66405195, №66407084 та №66406602, діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений чинним законодавством, а тому оскаржувані постанови є правомірними та скасуванню не підлягають.

Враховуючи те, що постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Гненного Дмитра Анатолійовича про стягнення з боржника основної винагороди від 06.08.2021 ВП №66405195, №66407084 та №66406602 прийняті на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений чинним законодавством, тому вимога позивача про стягнення з відповідача на користь позивача 25597,88 грн. задоволенню не підлягає.

Щодо вимог в частині скасування постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 06.08.2021 у виконавчих провадженнях №66405195, №66407084 та №66406602, суд зазначає наступне.

Відповідно до частин першої та другої статті 42 Закону №1404-VIІІ кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Відповідно до абзаців 2 та 3 частини третьої статті 42 Закону №1404-VIІІ, витрати виконавчого провадження приватних виконавців здійснюються за рахунок авансового внеску стягувача, стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження можуть здійснюватися приватним виконавцем за рахунок власних коштів.

Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України.

Аналогічна норма передбачена частиною десятою статті 31 Закону №1403-VIІІ.

Наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 №2830/5 "Про встановлення Видів та розмірів витрат виконавчого провадження", зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 30.09.2016 за №1300/29430, затверджені Види та розміри витрат виконавчого провадження.

Відповідно до розділу І "Види витрат виконавчого провадження" Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 №2830/5, належать:

1. Виготовлення документів виконавчого провадження: папір; копіювання, друк документів; канцтовари.

2. Пересилання документів виконавчого провадження: конверти; знаки поштової оплати (марки); послуги маркувальної машини; послуги поштового зв`язку.

3. Послуги осіб, залучених до проведення виконавчих дій: експертів, спеціалістів; зберігачів; перекладачів; суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання; суб`єктів господарювання та інших осіб, залучених у встановленому законом порядку до проведення виконавчих дій.

4. Послуги поштового переказу стягувачу стягнених аліментних сум.

5. Проведення розшуку боржника, його майна або розшуку дитини.

6. Послуги перевезення, зберігання арештованого майна, у тому числі транспортування і зберігання транспортного засобу на спеціальному майданчику чи стоянці.

7. Банківські послуги при операціях з іноземною валютою.

8. Сплата судового збору.

9. Плата за користування Єдиним державним реєстром виконавчих проваджень та після введення в дію статті 8 Закону України №1404-VIII "Про виконавче провадження" плата за користування автоматизованою системою виконавчого провадження.

10. Інші витрати виконавчого провадження, здійснені під час проведення виконавчих дій.

Відповідно до розділу ІІ "Розміри витрат виконавчого провадження" Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 №2830/5, визначено:

1. Розміри витрат виконавчого провадження, види яких зазначені у пунктах 1, 3, 6, 7, 10 розділу I Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, визначаються відповідно до вартості товарів і послуг, зазначеної у відповідних договорах.

Розміри витрат за транспортування і зберігання транспортного засобу на спеціальному майданчику чи стоянці визначаються наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, Міністерства фінансів України від 10 жовтня 2013 року №967/1218/869 "Про затвердження розмірів плат за транспортування і зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів на спеціальних майданчиках (стоянках)", зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2013 року за №1887/24419.

2. Розміри витрат виконавчого провадження, види яких зазначені у пунктах 2, 4 розділу I Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, визначаються згідно з тарифами Українського державного підприємства поштового зв`язку "Укрпошта".

3. Розміри витрат виконавчого провадження, види яких зазначені у пункті 5 розділу I Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, визначаються відповідно до вартості розшукових дій, визначених законодавством.

4. Розміри витрат виконавчого провадження, види яких зазначені у пункті 8 розділу I Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, визначаються відповідно до ставок судового збору, затвердженого Законом України "Про судовий збір".

5. Розміри витрат виконавчого провадження, види яких зазначені у пункті 9 розділу I Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, визначаються відповідно до встановленого Міністерством юстиції України розміру оплати.

6. Відповідні структурні підрозділи (спеціалісти) Міністерства юстиції України, головних територіальних управлінь юстиції, що відповідають за закупівлю товарів і послуг, протягом п`яти робочих днів з дати укладання договору про закупівлю товарів і послуг, визначених пунктами 1, 2, 3, 6, 7, 10 розділу I Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, повідомляють Департамент Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, управління державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції та відділи державної виконавчої служби про вартість закупівлі одиниці товару і послуги. На підставі наданої інформації державний виконавець визначає розмір витрат виконавчого провадження.

Розміри витрат виконавчого провадження, які стягнуті до проведення процедури закупівлі відповідних товарів і послуг, визначаються на підставі вартості раніше придбаних товарів і послуг.

Приватний виконавець визначає розмір витрат виконавчого провадження на підставі документів про закупівлю (придбання) відповідних товарів і послуг.

Водночас, пунктом 2 розділу VI Інструкції передбачено, якщо у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6, 8 частини першої статті 37 Закону, чи закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 6, 7, 9 - 15 частини першої статті 39 Закону, витрати виконавчого провадження не були стягнуті, державний виконавець виносить постанову про стягнення витрат виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини), в якій зазначає види та суми витрат виконавчого провадження, що здійснені у відповідному виконавчому провадженні.

У разі якщо при закінченні виконавчого провадження або поверненні виконавчого документа витрати виконавчого провадження не були стягнуті, постанова про стягнення витрат виконавчого провадження виділяється в окреме провадження і підлягає виконанню в порядку, встановленому Законом.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що витрати виконавчого провадження - це фактично понесені державним виконавцем витрати під час організації та проведення виконавчих дій (витрати на пересилку поштової кореспонденції; друк документів, тощо). Такі витрати компенсуються за рахунок боржника, незалежно від до того чи виконано рішення боржником у добровільному порядку.

Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною в постановах Верховного Суду від 05.04.2019 у справі №296/3226/17, від 29.11.2018 у справі №748/1049/17.

З оскаржуваної постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження, винесених приватним виконавцем на підставі статті 42 Закону України "Про виконавче провадження", стягнуто з позивача 875,50 грн. витрат виконавчого провадження.

В оскаржуваних постановах від 06.08.2021 у виконавчих провадженнях №66405195, №66407084 та №66406602 про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження наведено розрахунок витрат, відповідно до якого сума, що підлягає стягненню, складається з наступного:

У виконавчому провадженні №66405195: плата за користування АСВП - 69 гривень; виготовлення документів виконавчого провадження та інші витрати -151,70 гривень, що складається: папір офісний 93 аркушів (9 шт. - на постанову про відкриття ВП, 9 шт. - на постанову про стягнення основної винагороди, 9 шт. - на постанову про арешт майна, 9 шт. - на постанову про арешт коштів, 5 шт. - на внесення арешту майна в реєстр, 21 шт. - на направлення постанов про арешт коштів в фінансові установи, 24 шт. - на направлення платіжних вимог про списання коштів до фінансових установ, З шт. - на постанову про витрати ВП, 4 шт. - на друк розпоряджень та квитанцій) (розрахунок: 96 грн (вартість пачки паперу) / 500 аркушів (одна пачка паперу) * 93) - 17,86 гривень; швидкозшивач - 8,46 гривень; файли З шт. - 1,5 гривень; тонер, картридж принтера (розрахунок: 2 576 грн (вартість повного картриджу) І 2000 аркушів (ресурс картриджу) * 93 сторінок) - 119,78 гривень, канцтовари (клей 1,8 грн, ручка шарикова - 0,5 грн, фарба для штампів та печаток - 1,00 грн, скріпки - 0,3 грн, металеві скоби - 0,5 грн.) - 4,1 грн.; пересилання документів виконавчого провадження - 279,30 гривень, що складається: конверти (17 шт.) (розрахунок: 1,2 грн (вартість 1 конверту) * 15 шт. - 18,00 гривень; знаки поштової оплати (марки) (по 15 грн - 8 шт., по 8 грн - 13 шт. по 10 грн - 4 шт.) - 264,00 гривень; послуги маркувальної машини - 0 грн.; послуги поштового зв`язку - 0 гривень.

У виконавчому провадженні №66407084: плата за користування АСВП - 69 гривень; виготовлення документів виконавчого провадження та інші витрати - 75,00 гривень, що складається: папір офісний 43 аркушів (9 шт. - на постанову про відкриття ВП, 9 шт. - на постанову про стягнення основної винагороди, 9 шт. - на постанову про арешт майна, 9 шт. - на постанову про арешт коштів, 3 шт. - на постанову про витрати ВП, 4 шт. - на друк розпоряджень та квитанцій) (розрахунок: 96 грн (вартість пачки паперу) 1500 аркушів (одна пачка паперу) * 93) - 8,25 гривень; швидкозшивач - 8,46 гривень; файли 3 шт. - 1,5 гривень; тонер, картридж принтера (розрахунок: 2 576 грн (вартість повного картриджу) / 2000 аркушів (ресурс картриджу) * 43 сторінок) - 55,38 гривень, канцтовари (клей, ручка шарикова, фарба для штампів та печаток, скріпки, металеві скоби) - 1,41 грн.; пересилання документів виконавчого провадження - 56,00 гривень, що складається: конверти - 0,0 гривень, знаки поштової оплати (марки) (по 15 грн - 0 шт., по 8 грн - 7 шт. по 10 грн - 0 шт.) - 56,00 гривень, послуги маркувальної машини - 0 грн., послуги поштового зв`язку - 0 гривень.

У виконавчому провадженні №66406602: плата за користування АСВП - 69 гривень.; виготовлення документів виконавчого провадження та інші витрати - 75,00 гривень, що складається: папір офісний 43 аркушів (9 шт. - на постанову про відкриття ВП, 9 шт. - на постанову про стягнення основної винагороди, 9 шт. - на постанову про арешт майна, 9 шт. - на постанову про арешт коштів, 3 шт. - на постанову про витрати ВП, 4 шт. - на друк розпоряджень та квитанцій) (розрахунок: 96 грн (вартість пачки паперу) / 500 аркушів (одна пачка паперу) * 93) - 8,25 гривень; швидкозшивач - 8,46 гривень; файли 3 шт.- 1,5 гривень; тонер, картридж принтера (розрахунок: 2 576 грн (вартість повного картриджу) І 2000 аркушів (ресурс картриджу) * 43 сторінок) - 55,38 гривень, канцтовари (клей, ручка шарикова, фарба для штампів та печаток, скріпки, металеві скоби) - 1,41 грн.; пересилання документів виконавчого провадження - 56,00 гривень, що складається: конверти - 0,0 гривень, знаки поштової оплати (марки) (по 15 грн - 0 шт., по 8 грн - 7 шт. по 10 грн - 0 шт.) - 56,00 гривень, послуги маркувальної машини - 0 грн., послуги поштового зв`язку - 0 гривень.

При цьому, Закон №1404-VIII не покладає на державного або приватного виконавця обов`язок документально фіксувати здійснення всіх витрат виконавчого провадження та надсилати докази їх здійснення сторонам виконавчого провадження.

Таким чином, відповідачем правомірно зазначено в оскаржуваних постановах від 06.08.2021 у виконавчих провадженнях №66405195, №66407084 та №66406602 про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження у розмірах 500,00 грн, 200,00 грн. та 200,00 грн. відповідно враховуючи розрахунок витрат про зазначення обсягу та розміру усіх складових загальної суми витрат виконавчого провадження, отже спірні постанови прийняті на підставі та у відповідності до приписів чинного законодавства України.

Згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, №303-A, п.29).

На переконання суду, питання, які можуть вплинути на результат розгляду даної справи, судом було розглянуто та надано їм оцінку у повній мірі.

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, ці норми одночасно покладають обов`язок на сторін доводити суду обґрунтованість своїх тверджень або заперечень.

Проте, позивачем не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження обґрунтованості позовних вимог, а також не спростовано доводи відповідача.

При цьому, в ході судового розгляду відповідачем було доведено правомірність прийняття оскаржуваних постанов.

З огляду на зазначене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Зважаючи, що у задоволенні позову позивача відмовлено, а іншими учасниками справи судові витрати не понесені, судові витрати не підлягають розподілу відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 6, 9, 72-77, 90, 241-246, 268, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «КМС Логістика» відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статями 287, 292-297 Кодексу адміністративного судочинства України, із урахуванням положень пункту 15.5 Перехідних положень (Розділу VII) Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Літвінова А.В.