Справа № 420/11911/20
Суддя: Єфіменко К.С.
Дата ухвалення: 2021-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: Головуючого-судді Єфіменка К.С., при секретарі Кузьменко Е.Х., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС в Одеській області (вул..Семінарська,5, м.Одеса, 65044) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління ДПС в Одеській області №, №, № від 19.04.2018 року,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області за результатом якого позивач просить:

визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення: № від 19.04.2018 p., № від 19.04.2018 р., № від 19.04.2018 р.

В обґрунтування позовних вимог позивач у позовній заяві зазначено, що за результатами документальна позапланова невиїзна перевірки складено акт № 3643/15-32-13-05/ НОМЕР_1 , відповідно до якого контролюючий орган дійшов висновку, що позивачем не було сплачено до бюджету податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами пічного декларування по строку 01 серпня 2017 року у сумі 994 625, 90 грн. в наслідок чого встановлено не сплату до бюджету податкового зобов`язання з військового збору по строку 01 серпня 2017 року у сумі 78 718, 82 грн. На підставі вищезазначеного акту перевірки Головним управлінням ДФС в Одеській області було прийнято податкові повідомлення-рішення № № від 19.04.2018 року, від 19.04.2018 р та № від 19.04.2018 року. ОСОБА_1 не погоджується із прийнятим податковими повідомленнями-рішеннями №№ від 19.04.2018 року, від 19.04.2018 р та № від 19.04.2018 року вважає їх необґрунтованими та такими, що підлягають скасуванню, зазначивши, що підставою для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень є отримання додаткового блага, яке виникло у зв`язку із прощенням (анулюванням) кредитного кредитором, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Проте позивач ніколи не отримував грошові кошти у сумі 5 247 921, 66 грн (кредитні кошти), не був стороною будь-якого кредитного договору, а тому позивач не міг отримати відповідне додаткове благо у формі прощення боргу, у зв`язку із чим у останнього не може виникнути податкових зобов`язань перед державою у вигляді сплати відповідних податків.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 02.12.2020 року було відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду вiд 22.12.2020 року продовжено розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 31.01.2021 року задоволено частково клопотання представника позивача від 26.02.2021 року (вхід.№9845/21) про витребування доказів по справі №420/11911/20. Витребувано з Головного управління ДПС в Одеській області (вул..Семінарська,5, м.Одеса, 65044) належним чином засвідчену копію звіту за формою 1-ДФ (перший та уточнюючий) та іншу документацію (листування) між банківською установою та ГУ ДПС в Одеській області, що стосується прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 19.07.2021р. закрито підготовче провадження у справі. Призначено адміністративну справу до судового розгляду, на « 06» серпня 2021 року о « 11» годині « 00» хвилин за участю сторін.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 17.08.2021 р. призначено наступне судове засідання, на « 15 вересня 2021 року о « 11» годині «00» хвилин за участю сторін. Зупинено провадження по адміністративній справі №420/11911/20 до дати наступного судового засідання, а саме до 15.09.2021 року.

У судовому засіданні призначеному на 15.09.2021р. оголошено вступне та резолютивну частини рішення.

28.12.2020 року до суду надійшов відзив на адміністративний позов, в якому відповідач не визнає даний адміністративний позов та зазначає, що платники податків фізичні особи, які отримували доходи у вигляді додаткового блага, за результатами звітного податкового року вiдповiдно пп.1.2 п. 16 підрозділу 10, ст..163. пп. 164.1.3 п.164.1 ст. 164, п.171.2 (б) ст.171, п. 16 підрозділу 10 розд. ХХ Кодексу самостійно розраховують військовий збір в розмірі 1,5 відсотки чистого оподатковуваного доходу, відображають в рiчнiй податковій декларації та сплачують в терміни передбачені для сплати податку на доходи фізичних осіб за вiдповiдний період. ППФО ОСОБА_1 за 2016 рік отримав дохід у вигляді додаткового блага (анулювання прощення) заборгованості за кредитом у сумі 5247921,66 грн.

В порушення п.п. 162.1 статті 162 1.5 164.1.3 пункту 164.1 статті 164, п.171.2 (б) ст. 171, п.179.7 ст.179, п. 16 підрозділу 10 розд. ХХ Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року N 2755-VI, із змінами і доповненнями ППФО ОСОБА_1 станом на дату складання акту податкове зобов`язання з військового збору у сумі 78718,82 грн. до бюджету не сплачено.

Отже, враховуючи, що прощена сума боргу, на яку відповідачем нараховані податкові зобов`язання, є додатковим благом, в розумінні пп. до пп. 164.2.17 п.164.2. ст.164 ПКУ, що в свою чергу є підставою для нарахування і військового збору та враховуючи неподання позивачем податкової декларації, що оскаржувані податкові повідомлення - рішення рішень від 19.04.2018 року № , №, № є правомірними та прийнятими відповідно до вимог законодавства, а тому позовні вимоги позивача є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, відзиву на позовну заяву, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 КАС України, судом встановлено наступні факти та обставини.

Судом встановлено, що на підставі наказу від 09.02.2018 року № 796 Головним управлінням ДФС в Одеській області (правонаступник головне управління ДПС в Одеській області) головним державним ревізором інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи фізичних осіб управління податків і зборів з фізичних осіб ГУ ДФС в Одеській області проведено документальна позапланова невиїзна перевірка з питань дотримання платником податків фізичною особою ОСОБА_1 вимог податкового законодавства в частині декларування доходу, отриманого у вигляді анулювання (прощення) заборгованості за кредитним договором за період з 01.01.2016 року о 31.12.2016 piк.

За результатами документальна позапланова невиїзна перевірки складено акт № 3643/15-32-13 05/ НОМЕР_1 .

В акті перевірки зазначено, що відповідно до відомостей, отриманих з ЦБ ДРФО Фізична особа ОСОБА_1 : у ІІ-му кварталі 2016 році отримав дохід у вигляді додаткового блага «ознака 126» у розмiрi 5247921,66грн.

ДПІ у Приморському районі ГУ ДФС в Одеській області, для підтвердження отриманих відомостей, надало запити Філії Одеського обласного управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» вих.№8824/10/15-32-13-10 від 08.09.2017 року, на що отримано вiдповiдь вх..№7460/10/15-32/7984 від 09.10.2017 року підтвердження інформації наданої у податковому розрахунку за формою 1-ДФ про дохід, отриманий платником податку додаткове благо у виглядi основної суми як боргу(кредиту), прощений (анульований) кредитором за його самостійним рішенням. не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Отримано відповідь №113.21-05H/53 від 03.10.2017 року (вх.№7460/10/15-32/7984 від 09.10.2017 року), згідно якої АТ «Ощадбанк»/Філія -Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» надав наступну інформацію: згідно з пп. д» пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України сума боргу платника податку, анульованого кредитором за його самостійним рішенням. не пов`язаним рішенням, з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності розглядається як додаткове благо такого платника податку та включається до складу загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку. Згідно Постанови Правління АТ «Ощадбанк» №1145 вiд 30.12.2014року у квітні 2016 року було відшкодовано за рахунок резерву, який сформовано філією -Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» було відшкодовано за рахунок резерву, який сформовано в повному обсязі в сумі 5247921.66 безнадійну заборгованість та відображено за ознакою 126 у звіті 1-ДФ. Рекомендованим листом боржника повідомлено про відшкодування боргу за рахунок резерву.

Перевіркою дотримання вимог чинного законодавства в частині оподаткування доходу, отриманого у вигляді прощеного (анульованого) боргу за період з 01.01.2016року по 31.12.2016рік ППФО ОСОБА_1 встановлено порушення:

1. п.п.162.1.1 п.162.1 ст.162, п.п.164.2.17 п.164.2 ст.164, п.179.1 ст.179, п.49.18.4 п.49.18 ст.49 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI із змінами та доповненнями, в наслідок чого встановлено неподання декларації про майновий стан та доходи за 2016 рік по строку 01 травня 2017 року;

2. п.п.162.1.1 п.162.1 ст.162, п.п.164.2.17 п.164.2 ст. 164, п.171.2 (6) ст..171, п.179.1 ст.179, п.179.7 ст.179 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI із змінами та доповненнями, в наслідок чого встановлено несплату до бюджету податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування по строку 01 серпня 2017 року у сумі 994625,90 грн.;

3. п.п. 162.1 статті 162 1.5 ст.164.1.3 пункту 164.1 статті 164, п.171.2 (б) ст..171, п.179.7 ст.179, п. 16 підрозділу 10 розд. ХХ Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року N 2755-VI, iз змінами і доповненнями, в наслідок чого встановлено несплату до бюджету податкового зобов`язання з військового збору по строку 01 серпня 2017 року у сумі 78718,82 грн.

Відповідно до зазначеного акту перевірки податковим органом прийнято оскаржувані повідомлення рішення:

№ від 19.04.2018р. яким збільшено суму за податковим зобов`язанням з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 994625,90грн. та застосовані штрафні санкції у розмірі 248656,48грн.;

№ від 19.04.2018р. яким збільшено суму за податковим зобов`язанням з військового збору у розмірі 78718,82грн. та застосовані штрафні санкції у розмірі 19679,71грн.;

№ від 19.04.2018р. яким застосовано штрафні санкції у розмірі 170грн.

Позивач вважає висновки контролюючого органу, викладені в акті перевірки необґрунтованими та таким що не підтверджуються фактичними обставинами вправи, а тому і прийняті на його основі податкові повідомлення-рішення такими, що підлягають скасуванню.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Частиною 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

За приписами ст.14.1.47 ПК України додаткові блага - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

За змістом ст.14.1.56 та 54 ПК України вбачається, що доходи - це загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі у виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами. Доходом з джерелом його походження з України є будь-який дохід, отриманий резидентом або нерезидентом, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України, її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні.

Відповідно до ст.163.1 ПК України об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Згідно зі ст.164.1 ПК України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - це будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

З аналізу наведених положень ПК України можна зробити висновок, що до доходів взагалі та додаткових благ, зокрема, відносяться матеріальні та нематеріальні цінності, кошти та інші активи, які безпосередньо отримані платником податку та які збільшують загальний майновий стан цього платника і забезпечують приріст його активів у тій чи іншій формі.

Так, відповідно до абз.«д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються: основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку-боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Проте судом з`ясовано, що листом від 04.09.2020 р. No 113.20-14/1283/4246/3924 філією - Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» була надані відповідь, що між АТ «Ощадбанк» в особі філії - Одеське обласне управління AT «Ощадбанк» та ОСОБА_1 кредитний договір на суму 5 247 921, 66 грн. не укладався.

Також в інтересах позивача до АТ «Державний ощадний банк України» було подано адвокатський запит з метою отримання інформації про те чи дійсно позивач був клієнтом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» у період починаючи з 2006 року по 2019 рiк включно та чи було між ним та банківською установою чи її структурними підрозділами укладено кредитний договір на вищезазначену грошову суму.

21.10.2020 р. листом №46-09/3642-69801/2020-00/ вих АТ «Державний ощадний банк України» було повідомлено, що ПЗ банку за період з 2006 року по 2019 рік включно відсутній контрагент за вказаними параметрами запиту (фізична особа ОСОБА_1 рнокпп НОМЕР_1 ).

Таким чином, оскільки у позивача був відсутній кредитний договір з АТ «Державний ощадний банк України» отримання додаткового блага, яке виникло у зв`язку із прощенням (анулюванням) кредитного кредитором, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності є неможливим, а тому висновки контролюючого органу викладені в акт № 3643/15-32-13-05/ є необґрунтованими, та спірні податкові повідомлення-рішення № від 19.04.2018 p., № від 19.04.2018 р., № від 19.04.2018 р. підлягають скасуванню.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

В справі "East/West Alliance Limited" проти України" (№ 19336/04) Суд вказує, що дія статті 13 вимагає надання національного засобу юридичного захисту у спосіб, який забезпечує вирішення по суті поданої за Конвенцією "небезпідставної скарги" та відповідне відшкодування, хоча договірним державам надається певна свобода дій щодо вибору способу, в який вони виконуватимуть свої конвенційні зобов`язання за цим положенням. Межі обов`язків за статтею 13 різняться залежно від характеру скарги заявника відповідно до Конвенції. Незважаючи на це, засоби юридичного захисту, які вимагаються за статтею 13 Конвенції, повинні бути ефективними як у теорії, так і на практиці (Kudla v. Poland № 30210/96).

Крім того, у пункті 227 рішення у справі "Кудла проти Польщі" Суд вказав, що стаття 13 Конвенції гарантує на національному рівні доступність засобу юридичного захисту, здатного забезпечувати втілення в життя змісту конвенційних прав і свобод, незалежно від того, у якій формі вони закріплені в національному правовому порядку. Отже, дія статті 13 вимагає надання національного засобу юридичного захисту у спосіб, який забезпечує вирішення по суті поданої за Конвенцією "небезпідставної скарги" та відповідне відшкодування, хоча договірним державам надається певна свобода дій щодо вибору способу, в який вони виконуватимуть свої конвенційні зобов`язання за цим положенням. Межі обов`язків за статтею 13 різняться залежно від характеру скарги заявника відповідно до Конвенції. Незважаючи на це, засоби юридичного захисту, які вимагаються за статтею 13 Конвенції, повинні бути ефективними як у теорії, так і на практиці; використанню засобів захисту не повинні невиправдано та необґрунтовано перешкоджати дії чи бездіяльність органів влади держави-відповідача (рішення у справі "Аксой проти Туреччини" (Aksoy v. Turkey), пункт 95 та рішення у справі "Кудла проти Польщі" (Kudla v. Poland), заява № 30210/96, пункт 157).

Суд, у цій справі, враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, а доводи відповідача відхиляє з вищенаведених підстав.

Згідно ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Згідно ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 241-246, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС в Одеській області (вул..Семінарська,5, м.Одеса, 65044) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління ДПС в Одеській області №, №, N від 19.04.2018 року - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС в Одеській області: № від 19.04.2018 pоку, № від 19.04.2018 року, № від 19.04.2018 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Одеській області (вул..Семінарська,5, м.Одеса, 65044, ) сплачений судовий збір в розмірі 10510,30 грн.

Повний текст судового рішення виготовлений та підписаний суддею 24.09.2021 року.

Рішення суду в частині стягнення пенсії за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення суду може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в місячний строк з дня отримання повного тексту судового рішення, в порядку п.15.5 Перехідних положень КАС України.

Суддя К.С. Єфіменко