Справа № 140/2326/21
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2021-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2021 рокуЛьвівСправа № 140/2326/21 пров. № А/857/12397/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя Довга О.І.,

суддя Глушко І.В.,

суддя Запотічний І.І.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Департаменту соціальної політики Луцької міської ради на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 11 травня 2021 року (головуючий суддя Смокович В.І., м.Луцьк) у справі № 140/2326/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Луцької міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

05.03.2021 позивач звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Департаменту соціальної політики Луцької міської ради про визнання протиправними дій щодо відмови в нарахуванні та виплаті державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити таку допомогу.

Позов обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 з 14 вересня 2008 року перебуває в шлюбі з ОСОБА_2 , із яким у них народилися діти- доньки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . ОСОБА_2 є зареєстрованим фізичною-особою підприємцем, який перебуває на загальній системі оподаткування. Позивач 11 вересня 2020 року звернулася до Департаменту соціальної політики Луцької міської ради із заявою про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, однак відповідач листом від 16 вересня 2020 року № Ш-665гл відмовив у призначені державної соціальної допомоги, як малозабезпеченій сім`ї, у зв`язку із тим, що ОСОБА_2 у періоді за який враховуються доходи з 01 січня 2020 року по 30 червня 2020 року не отримував доходів та відсутня сплата єдиного соціального внеску сумарно протягом трьох місяців. Вказує, що ОСОБА_2 був сплачений єдиний соціальний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у таких місяцях, як: січень, лютий, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад та грудень 2020 року відповідно до доданих до позовної заяви квитанцій та форми ОК-5 ГУ ПФУ у Волинській області від 02 березня 2021 року.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 11 травня 2021 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправними дії Департаменту соціальної політики Луцької міської ради щодо відмови ОСОБА_1 в нарахуванні та виплаті державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї. Зобов`язано Департамент соціальної політики Луцької міської ради нарахувати та виплатити ОСОБА_1 державну соціальну допомогу малозабезпеченій сім`ї.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушенням норм матеріального права зазначив, що позивач звернулася до Департаменту із заявою від 27 серпня 2020 року про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, надавши відповідні документи, однак не подані дані про сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування її чоловіком ОСОБА_2 за період, який враховуються доходи (з 01 січня 2020 року по 30 червня 2020 року), а надано довідку Луцького управління ГУ ДПС у Волинській області від 21 серпня 2020 року №833, в якій зазначено, що ОСОБА_2 згідно поданої звітності за період з 01 січня 2020 року по 30 червня 2020 року ,перебував на загальній системі оподаткування, сума чистого доходу від підприємницької діяльності становить 0,00 грн. Крім того, в особовій картці платника податків обліковується заборгованість по єдиному соціальному внеску в сумі 1023,51 грн. Посадовими особами Департаменту здійснено електронні запити через програмне забезпечення АСКОПД/КОМТЕХ-SOC до органів Державної податкової служби, Пенсійного фонду України та отримано відповідь від Пенсійного фонду України про відсутність доходу та сплати єдиного соціального внеску ОСОБА_2 , у зв`язку з чим просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.

У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС), суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступні підстави.

Судом встановлені наступні обставини.

ОСОБА_1 27 серпня 2020 року звернулася до відповідача із заявою про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї.

Рішенням Департаменту соціальної політики Луцької міської ради від 09 вересня 2020 року позивачу, як уповноваженому представнику сім`ї, було відмовлено у наданні державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї з тих підстав, що у складі сім`ї є працездатний, що не здійснює догляду, який не працював 3 місяці, що передували зверненню, про що надіслано повідомлення від 14 вересня 2020 року.

Згідно наданих ОСОБА_1 повідомлень про відмову у наданні державної соціальної допомоги від 20 жовтня 2020 року, від 08 грудня 2020 року державна соціальна допомога не призначена з таких причин: у складі малозабезпеченої сім`ї є працюючі особи, які не сплатили в мінімальному розмірі ЄСВ сумарно протягом 3 місяців.

Окрім того, за результатами розгляду звернення ОСОБА_2 , яке надійшло на урядову лінію щодо відмови у призначенні державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї, його дружині, ОСОБА_1 , Департамент листом від 16 вересня 2020 року №Ш-6665 гл повідомив, що позивачу відмовлено у призначенні державної соціальної допомоги, оскільки ОСОБА_2 у період за який враховуються доходи з 01 січня 2020 року по 30 червня 2020 року, не отримував доходів та відсутня сплата єдиного соціального внеску сумарно протягом трьох місяців.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів ті обставини, на яких ґрунтуються його заперечення.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Статтею 46 Конституції визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Порядок та умови надання державної соціальної допомоги визначені Законом України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» від 01 червня 2020 року №1768-ІІІ (Закон №1768-ІІІ) та Порядком призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2003 року № 250 (Порядок №250).

Закон №1768-ІІІ спрямований на реалізацію конституційних гарантій прав громадян на соціальний захист - забезпечення рівня життя не нижчого від прожиткового мінімуму шляхом надання грошової допомоги найменш соціально захищеним сім`ям.

Згідно із статтею 1 Закону №1768-ІІІ, державна соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям (державна соціальна допомога) - щомісячна допомога, яка надається малозабезпеченим сім`ям у грошовій формі в розмірі, що залежить від величини середньомісячного сукупного доходу сім`ї; малозабезпечена сім`я - сім`я, яка з поважних або незалежних від неї причин має середньомісячний сукупний дохід нижчий, ніж прожитковий мінімум для сім`ї.

Відповідно до статті 3 Закону № 1768-ІІІ право на державну соціальну допомогу мають малозабезпечені сім`ї, які постійно проживають на території України.

За приписами частин першої, другої статті 4 Закону № 1768-ІІІ призначення і виплата державної соціальної допомоги здійснюються структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (далі - органи соціального захисту населення) за місцем проживання уповноваженого представника сім`ї. Порядок призначення, умови виплати та підстави для припинення виплати державної соціальної допомоги, перелік документів, необхідних для призначення допомоги згідно із цим Законом, встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Статтею 10 Закону № 1768-ІІІ передбачено, що скарга на рішення органу соціального захисту населення про призначення державної соціальної допомоги чи про відмову в її наданні може бути подана до вищестоящого органу виконавчої влади або до суду.

Згідно із пунктом 1 Порядку №250 цей Порядок визначає умови призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям (державна соціальна допомога), передбаченої Законом України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям», перелік документів, необхідних для призначення такої допомоги, а також підстави для припинення її виплати.

Відповідно до пункту 2 Порядку № 250 державна соціальна допомога призначається і виплачується малозабезпеченим сім`ям, які постійно проживають на території України та з поважних або незалежних від них причин мають середньомісячний сукупний дохід менший від прожиткового мінімуму для сім`ї. Державна соціальна допомога призначається на шість місяців з місяця звернення за її призначенням.

За приписами пункту 3 Порядку № 250 призначення і виплата державної соціальної допомоги здійснюються структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчими органами міських рад міст обласного значення, районних у містах (у разі їх утворення) рад (далі - органи соціального захисту населення) за зареєстрованим місцем проживання або місцем проживання уповноваженого представника малозабезпеченої сім`ї.

Пунктом 5 Порядку № 250 передбачено, що для призначення державної соціальної допомоги уповноважений представник малозабезпеченої сім`ї, особа якого посвідчується паспортом громадянина України або іншим документом, що підтверджує право на постійне проживання в Україні (для іноземця та особи без громадянства), подає такі документи: заяву, складену за формою, встановленою Мінсоцполітики; декларацію про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги, складену за формою, встановленою Мінсоцполітики (декларація); довідку про доходи у разі зазначення в декларації доходів, інформація про які відсутня в ДПС, Пенсійному фонді України, фондах соціального страхування тощо та згідно із законодавством не може бути отримана за відповідним запитом органу соціального захисту населення. У разі неможливості підтвердження таких доходів довідкою до декларації додається письмове пояснення із зазначенням їх розміру; довідку встановленої форми про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях (за наявності).

Згідно з підпунктом 1 пункту 10 Порядку №250 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), державна соціальна допомога не призначається, якщо у складі сім`ї є працездатні особи, які досягли 18-річного віку станом на початок періоду, за який враховуються доходи, та не працювали, не проходили військової служби, не провадили підприємницької чи професійної незалежної діяльності, не здобували освіти за денною формою здобуття освіти в закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти, не зареєстровані в центрі зайнятості як безробітні або як такі, що шукають роботу, сумарно більше ніж три місяці протягом періоду, за який враховуються доходи (крім випадків, передбачених у пункті 11 цього Порядку).

Державна соціальна допомога у зазначеному випадку призначається, якщо особи протягом періоду, за який враховуються доходи сплатили або за них сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі, не меншому від мінімального, сумарно протягом трьох місяців.

Згідно із пунктом 21 Порядку № 250 рішення про призначення державної соціальної допомоги або про відмову в її призначенні приймається органом соціального захисту населення протягом 10 календарних днів з дня подання заяви і надсилається наступного дня після його прийняття уповноваженому представнику малозабезпеченої сім`ї. У разі прийняття рішення про відмову в призначенні державної соціальної допомоги орган соціального захисту населення інформує про це уповноваженого представника малозабезпеченої сім`ї із зазначенням підстав для відмови та порядку оскарження рішення (з врученням відповідного повідомлення під особистий підпис). Рішення органу соціального захисту населення про призначення державної соціальної допомоги чи про відмову в її призначенні може бути оскаржено заявником в органі виконавчої влади вищого рівня або в суді.

Оглядаючи матеріали справи, колегія суддів зазначає, що із рішення про відмову в наданні державної соціальної допомоги уповноваженому представнику сім`ї Шубіній О.М. від 09 вересня 2020 року вбачається, що причиною відмови слугувала та обставина, що у складі сім`ї є працездатний, що не здійснює догляду, який не працював 3 місяці, що передували зверненню. Згідно витягу з Єдиного держаного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань ОСОБА_2 з 19 грудня 2001 року зареєстрований як фізична особа підприємець.

Апелянт вказує, що ОСОБА_2 не подано дані про сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування її чоловіком ОСОБА_2 за період, який враховуються доходи (з 01 січня 2020 року по 30 червня 2020 року).

Разом з тим, як вбачається із індивідуальних відомостей з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування про застраховану особу ФОП ОСОБА_2 (довідка за формою ОК-5), останнім сплачено ЄСВ за період січень-лютий та червень грудень 2020 року. Вказані обставини підтверджують також копії квитанцій про сплату ЄСВ від 20 січня 2020 року, від 19 лютого 2020 року, від 05 серпня 2020 року, від 20 серпня 2020 року, від 19 вересня 2020 року, від 06 жовтня 2020 року, від 20 жовтня 2020 року, від 18 листопада 2020 року та 21 грудня 2020 року.

Стосовно посилання апелянта на довідку Луцького управління ГУ ДПС у Волинській області від 21 серпня 2020 року №833, в якій зазначено, що ОСОБА_2 , згідно поданої звітності за період з 01 січня 2020 року по 30 червня 2020 року, перебував на загальній системі оподаткування, сума чистого доходу від підприємницької діяльності становить 0,00 грн, та відомості ПФУ та ДФС про відсутність у нього доходу, апеляційний суд зауважує, що після прийняття Закону України від 06 грудня 2016 року №1774-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», яким внесено низку змін до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», зокрема щодо нарахування та сплати єдиного внеску фізичними особами підприємцями, остання зобов`язана сплачувати єдиний внесок незалежно від того чи така особа фактично займається підприємницькою діяльність та чи отримує дохід від такої діяльності. Таким чином, відсутність у ОСОБА_2 доходу від підприємницької діяльності жодним чином не свідчить і не може свідчити про факт сплати чи не сплати останнім єдиного соціального внеску. Натомість, матеріалами справи підтверджується, що на момент прийняття Департаментом соціальної політики Луцької міської ради рішення від 09 вересня 2020 року про відмову ОСОБА_1 у наданні їй державної соціальної допомоги, а також надіслання позивачу повідомлень про відмову у наданні державної соціальної допомоги від 20 жовтня 2020 року та від 08 грудня 2020 року, ОСОБА_2 протягом періоду, за який враховуються доходи було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі, не меншому від мінімального, сумарно більше ніж протягом трьох місяців.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції, зробивши системний аналіз положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, дійшов вірного висновку про задоволення позову, а тому апеляційну скаргу слід відхилити.

Згідно з ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Департаменту соціальної політики Луцької міської ради залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 11 травня 2021 року у справі № 140/2326/21 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді І. В. Глушко
І. І. Запотічний