Справа № 320/9923/20
Суддя: Леонтович А.М.
Дата ухвалення: 2021-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2021 року № 320/9923/20

Суддя Київського окружного адміністративного суду Леонтович А.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Державної податкової служби у Київській області

про визнання протиправною та скасування вимоги,

в с т а н о в и в:

I. Зміст позовних вимог

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Київській області, в якому просить суд:

- скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) Головного управління Державної податкової служби у Київській області від 23.08.2018 №Ф274191-50.

ІІ. Позиція позивача та заперечення відповідача

В обґрунтування позову позивачем вказано, що спірна вимога суперечить нормам законодавства, оскільки позивач є пенсіонером та отримує пенсію за віком, відтак, на підставі статті 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", звільняється від сплати єдиного внеску.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, згідно якого позов не визнано. Зазначено, що позивач не є пенсіонером за віком в розумінні п.4 ч.1 ст.4 Закону України №2464, оскільки не відповідає критеріям, визначеним спеціальним законодавством, а відтак є платником ЄСВ та законом не звільнений від його сплати.

III. Процесуальні дії у справі

Ухвалою суду від 26.10.2020 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду від 08.12.2020 відкрите спрощене позовне провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Частиною 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

З клопотання про розгляд справи у судовому засіданні та з повідомленням (викликом) сторін учасники справи не зверталися.

Згідно з частиною 2 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання; якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів.

З огляду на завершення 30-ти денного терміну для подання заяв по суті справи, суд вважає можливим розглянути та вирішити справу по суті за наявними у ній матеріалами.

IV. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Пенсійному фонді України та отримує пенсію за вислугу строків служби (за вислугу років), що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 .

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців 24.10.2003 року проведено державну реєстрацію ОСОБА_1 як фізичної особи-підприємця та 04.01.2017 внесено запис про припинення підприємницької діяльності.

Згідно даних інтегрованої картки платника податків станом на 31.07.2018 за позивачем обліковується заборгованість зі сплати єдиного соціального внеску у сумі 18 973,25 грн.

Головним управлінням ДФС у Київській області виставлено ОСОБА_1 вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 23.08.2018 №Ф274191-50 на загальну суму 18973,25 грн.

Позивачем подано до ДПС України скаргу від 03.09.2020 на . вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 23.08.2018 №Ф274191-50.

Рішенням про результати розгляду скарги від 25.09.2020 №28755/5/9-00-06-03-01-05 вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 23.08.2018 №Ф274191-50 позивачу повідомлено, що оскаржувана вимога не підлягає оскарженню в адміністративному порядку.

Не погоджуючись із прийняттям зазначеної вимоги та вважаючи її такою, що не ґрунтується на вимогах чинного законодавства, позивач звернувся до суду з даним позовом.

V. Норми права, які застосував суд

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Нормативно-правовим документом, що визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, є Закон України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 08.07.2010 №2464-VI (далі - Закон №2464-VІ.)

Відповідно до п. 2 ст. 1 Закону №2464-VІ, єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Виключно Законом №2464-VІ визначаються принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску (п.2 статті 2).

Завданнями центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, є забезпечення адміністрування єдиного внеску шляхом його збору, ведення обліку надходжень від його сплати та здійснення контролю за сплатою єдиного внеску (ч. 1 ст. 12 Закону №2464-VІ). Адміністрування єдиного соціального внеску включає в себе ідентифікацію, облік платників ЄСВ та об`єктів оподаткування, сервісне обслуговування платників податків, організацію та контроль за сплатою ЄСВ відповідно до законодавства. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.05.2014 №236 Про Державну фіскальну службу України (далі - постанова №236) Державна фіскальна служба України (ДФС) здійснює адміністрування податків і зборів, митних та інших платежів, єдиного внеску в порядку, встановленому законом.

Положеннями частини 4 статті 25 Закону №2464-VІ визначено, що орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст.4 Закону №2464-VІ платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Згідно з частиною четвертою статті 4 цього Закону особи, зазначені у пунктах 4 та 5-1 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до пп. 3 п. 1 розділу ІІ наказу Міністерства фінансів України від 20.04.2015 №449 Про затвердження інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Пунктом 6 розділу VI наказу Міністерства фінансів України від 20.04.2015 №449 Про затвердження інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування передбачено, що вимога про сплату боргу (недоїмки) вважається відкликаною, якщо вимога органу доходів і зборів про сплату боргу (недоїмки) скасовується судом - у день набрання судовим рішенням законної сили.

Відповідно до п. 5 розділу VI вищенаведеної Інструкції протягом 10 календарних днів із дня одержання вимоги про сплату боргу (недоїмки) платник зобов`язаний сплатити зазначені у пункті 1 вимоги суми недоїмки, штрафів та пені.

У разі незгоди з розрахунком органу доходів і зборів суми боргу (недоїмки) платник єдиного внеску протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання вимоги, узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату боргу (недоїмки) в адміністративному або судовому порядку.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) не підлягає адміністративному оскарженню в частині сум недоїмки, які виникли на підставі поданих звітів щодо сум нарахованого єдиного внеску.

У разі якщо згоди з органом доходів і зборів не досягнуто, платник єдиного внеску зобов`язаний сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею протягом 10 календарних днів з дня надходження рішення відповідного органу доходів і зборів або оскаржити вимогу до органу доходів і зборів вищого рівня чи в судовому порядку.

Про оскарження вимоги про сплату боргу (недоїмки) до органу доходів і зборів вищого рівня або суду платник зобов`язаний одночасно письмово повідомити орган доходів і зборів, який направив вимогу.

VI. Оцінка суду

З наведеного правового регулювання вбачається, що необхідними умовами для сплати особою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є провадження такою особою, зокрема, підприємницької діяльності та отримання доходу від такої діяльності, який і є базою для нарахування ЄСВ. Таким чином, метою встановлення розміру мінімального страхового внеску та обов`язку сплачувати його незалежно від наявності бази для нарахування є забезпечення у передбачених законодавством випадках мінімального рівня соціального захисту осіб шляхом отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Судом встановлено, що відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців 24.10.2003 року проведено державну реєстрацію ОСОБА_1 як фізичної особи-підприємця та 04.01.2017 внесено запис про припинення підприємницької діяльності.

Починаючи з 1 січня 2017 року фізичні особи - підприємці на загальній системі оподаткування, які не отримували дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці року, зобов`язані сплачувані єдиний внесок за себе не менше мінімального страхового внеску за місяць: у 2017 ропі не менше 704 грн, за місяць, у 2018 не менше 819.06 грн, за місяць. Граничний термін перерахування єдиного внеску за 2018 рік - 9 лютого 2018 року та відповідно до внесених змін з 01.01.2018 року єдиний внесок сплачується щоквартально по строку.

Згідно переданих сальдових залишків на центральному півні від Пенсійного фонду України до Міндоходів України, станом на 31.12.2012 по ФОП ОСОБА_1 обліковувалася заборгованість по ЄСВ в сумі 3 990,30 грн., борг сплачено не було.

Згідно зданими інтегрованих карток платника податків позивача по єдиному соціальному внеску автоматично здійсненні наступні нарахування: -ЄСВ за III квартал 2013 - 1 194,03 грн., сплачено 0 грн., загальна сума боргу склала 5 184,33 грн.; -ЄСВ за IV квартал 2013 - 1 218,67 грн., сплачено 0 грн., загальна сума боргу склала 6 403,00 грн.; -ЄСВ за І квартал 2014 - 1 267,95 грн., сплачено 0 грн., загальна сума боргу склала 7 670,95 грн.; -ЄСВ за II квартал 2014 - 1 267,95 грн., сплачено 0 грн., загальна сума боргу склала 8 938,90 грн.; -ЄСВ за III квартал 2014 - 1 267,95 грн., сплачено 0 грн., загальна сума боргу склала 10 206,85 грн.; -ЄСВ за IV квартал 2014 - 1 267,95 грн., сплачено 0 грн., загальна сума боргу склала 11 474,80 грн.; -ЄСВ за І квартал 2015 - 1 267,95 грн., сплачено 0 грн., загальна сума боргу склала 12 742,75 грн.; -ЄСВ за II квартал 2015 - 1 267,95 грн., сплачено 176,07 грн., загальна сума боргу склала 13 834,63 грн.; -ЄСВ за III квартал 2015 - 1 323,47 грн., сплачено 880,35 грн., загальна сума боргу склала 14 277,75 грн.; -ЄСВ за IV квартал 2015 - 1 434,51 грн., сплачено 056,42 грн., загальна сума боргу склала 14 655,84 грн.; -ЄСВ за І квартал 2016 - 909,48 грн.; сплачено 184,23 грн., загальна сума боргу склала 15 381,09 грн.; -ЄСВ за II квартал 2016 - 941,16 грн., сплачено 0 грн., загальна сума боргу склала 16 322.25 грн.; -ЄСВ за III квартал 2016- 957,00 грн., сплачено 0 грн., загальна сума боргу склала 17279.25 грн.; -ЄСВ за IV квартал 2016 - 990,00 грн., сплачено 0 грн., загальна сума боргу склала 18269.25 грн.; -ЄСВ за І квартал 2017 - 704,00 грн., сплачено 0 гри., загальна сума боргу склала 18973.25 грн.

Отже, з відомостей інтегрованої картки платника податків вбачається, що станом на 31.07.2018 за позивачем обліковувалася заборгованість зі сплати єдиного внеску у розмірі 18973,25 грн.

Докази сплати позивачем заборгованості по єдиному внеску у розмірі 18973,25 грн. в матеріалах справи відсутні.

Так, пунктом 6 Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої Наказом Міністерства фінансів України 20.04.2015 року № 449, передбачено, що обчислення і строки сплати єдиного внеску платниками, зазначеними у підпункті 3 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, які обрали спрощену систему оподаткування:

1) зазначена категорія платників самостійно для себе визначає базу для нарахування єдиного внеску, яка не може бути меншою за розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, але в розмірі, не більшому за максимальну величину бази нарахування єдиного внеску;

2) платники сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Платники можуть сплачувати єдиний внесок у вигляді авансового платежу в розмірі, який самостійно визначили, до 20 числа кожного місяця поточного кварталу. При цьому суми єдиного внеску, сплачені у вигляді авансових платежів, ураховуються платником при остаточному розрахунку, який здійснюється ним за календарний квартал до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Суд зазначає, що розділом VІ цієї Інструкції передбачений порядок стягнення заборгованості з платників.

Відповідно до п. 3 розділу VІ Інструкції №449 органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо:

дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів;

платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску;

платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

У випадках, передбачених абзацами третім та/або четвертим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається (вручається):

платникам, зазначеним у підпунктах 1 та 2 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, протягом десяти робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій);

платникам, зазначеним у підпунктах 3 та 4 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, протягом п`ятнадцяти робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій).

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів платника на суму боргу, що перевищує 10 гривень.

Відповідно до п. 4 цього розділу Інструкції №449 вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).

Отже, у разі наявності у платника на кінець календарного місяця недоїмки зі сплати єдиного внеску фіскальний орган на підставі даних звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи фіскального органу формує та надсилає (вручає) платнику вимогу про сплату боргу (недоїмки) на суму такої недоїмки.

При цьому положеннями законодавства не передбачено обов`язкової умови для формування вимоги (у разі наявності у платника на кінець календарного місяця недоїмки за результатами самостійного декларування) проведення перевірки та складення за її результатами відповідного акту. Вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається разом з актом документальної перевірки виключно у випадку, коли виявлені у ході документальної перевірки дані свідчать про донарахування сум єдиного внеску фіскальними органами.

Аналогічна правова позиція наведена у постановах Верховного Суду від 11 вересня 2018 року у справі №826/11623/16, від 10 грудня 2019 року у справі №826/25425/15, від 03 грудня 2020 року у справі №440/1256/19.

У зв`язку з наявністю в ІКПП позивача за кодом бюджетної класифікації 71040000 заборгованості зі сплати ЄСВ та відповідно до ст. 25 Закону 2464 сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 23.08.2018 № «Ф»274191-50.

При цьому суд відхиляє твердження позивача про те, що від звільнений від сплати єдиного внеску, з огляду на наявність в нього статусу пенсіонера якому призначено пенсію за віком, оскільки доказів того, що позивач є пенсіонером за віком, особою з інвалідністю, та відповідно отримує відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу, матеріали справи не містять, клопотань про витребування таких доказів позивачем не заявлено.

Суд зауважує, що фізичні особи-підприємці, яким призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону №2262-XII і які обрали спрощену систему оподаткування, не звільняються від сплати за себе єдиного внеску на підставі частини четвертої статті 4 Закону № 2464-VІ. Тобто, від сплати за себе єдиного внеску звільняються лише ті фізичні особи-підприємці, які обрали спрощену систему оподаткування і є пенсіонерами за віком.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом України, зокрема у постанові від 15 квітня 2014 року № 21-59а14 та постанові №822/4655/14 від 23 лютого 2016 року, Верховним Судом у постанові від 10 квітня 2018 року у справі №826/28012/15.

Інші твердження наведені позивачем не спростовують обов`язку сплати ним єдиного внеску.

За наведених обставин та проаналізованого судом правового регулювання спірних відносин, виходячи зі змісту та меж позовних вимог, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог щодо визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-109623-50/2865 від 03.07.2020 на суму 34 171, 60 грн.

VII. Висновок суду

Згідно із частиною першою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, положень проаналізованого законодавства, наявних у матеріалах справи доказів та аргументів, наведених учасниками справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

VIIІ. Розподіл судових витрат

Питання про розподіл судових витрат судом не вирішується, оскільки судом відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Леонтович А.М.

Дата виготовлення та підписання повного тексту рішення - 23.09.2021 р.