Справа № 398/3026/20
Суддя: Авраменко О. В.
Дата ухвалення: 2021-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №: 398/3026/20
Провадження №: 2-а/398/5/21
РІШЕННЯ

Іменем України

"27" вересня 2021 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі головуючого судді Авраменка О.В., розглянувши в порядку письмового провадження в м. Олександрії адміністративний позов ОСОБА_1 до Інспектора роти №2 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції капітана поліції Ковальова Ігоря Ігоровича, Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Інспектора роти №2 батальйону №1 УПП в Миколаївській області ДПП капітана поліції Ковальова І.І. про скасування постанови серії «ЕАМ» №3040161 від 27 серпня 2020 року про накладення адміністративного стягнення. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 27.08.2020 року він керував транспортним засобом в складі тягача марки «MAN TGX 18.440», номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом марки «TAD CLASSIC 30-2T», номерний знак НОМЕР_2 . Цього ж дня, о 02 год. 59 хв. в Миколаївській області на автомобільній дорозі М-14 ТЗ було зупинено інспектором роти №1 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції капітана поліції Жировим Д.С. та винесено відносно нього постанову про накладення адміністративного стягнення серії «ЕАМ» №3040077. Згідно з зазначеною постановою його було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 132-1 КУпАП та накладено штраф у розмірі 510,00 грн. В постанові вказано, що водій, керуючи ТЗ, перевозив великогабаритний вантаж без відповідних погоджувальних документів із МВС України, чим порушив п. 22 ПДР. Через годину, того ж дня, о 03 год. 54 хв. в м. Миколаїв, по вул. Велика Морська, 43, ТЗ було зупинено інспектором роти №2 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції капітана поліції Ковальовим І.І. та винесено відносно нього постанову про накладення адміністративного стягнення серії «ЕАМ» №3040161, згідно з якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 132-1 КУпАП та накладено штраф у розмірі 510,00 грн. В постанові зазначено, що водій, керуючи ТЗ, перевозив на спец причепі, номерний знак НОМЕР_2 , великогабаритний вантаж шириною 3,65 м, при цьому не мав дозвільних документів на проїзд, чим порушив п. 20 постанови КМУ №30 від 18.01.2001 р. та п. 22.5 ПДР України (порушення ПДР по перевезенню небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритів, правил проїзду великогабаритних і великовагових ТЗ автомоб. дорогами, вул. або залізн.. переїздами). Вказану постанову вважає незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки особа не може бути двічі притягнута до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Крім того працівником поліції не надано жодного доказу, що вантаж мав ширину 3,65 м., та є великогабаритним. В той же час, існує порядок визначення великогабаритного чи великовагового транспортного засобу, який здійснюється посадовими особами Укртрансбезпеки та працівниками відповідних підрозділів МВС України. Однак даний порядок інспектором не дотримано, акту про перевірку транспортного засобу до постанови не долучено.

Ухвалою суду від 10 вересня 2020 року про відкриття провадження у справі залучено до участі у цій справі як другого відповідача Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції.

Від відповідачів надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідачі заперчували проти задоволення позову з тих підстав, що оскаржувана постанова складена відповідно до норм чинного законодавства. Зокрема, під час патрулювання інспектором УПП в Миколаївській області ДПП капітаном поліції Ковальовим І.І. було виявлено порушення ПДР України, а саме: водій сідельного тягача марки «MAN TGX 18.440», номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом марки «TAD CLASSIC 30-2T», номерний знак НОМЕР_2 , рухаючись по вул. Велика Морська, буд. 43, в м. Миколаєві, перевозив великогабаритний вантаж - сільськогосподарську техніку (комбайн), яка значно перевищувала габарити напівпричепу. Під час перевірки документів, водій пред`явив, зокрема, дозвіл на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативи, при цьому ширина вантажу, згідно з дозволом, не повинна перевищувати 3,50 м. В той же час, ширина вантажу становила 3,65 м, з чим погодився водій. З урахуванням викладеного відповідачі просили відмовити в задоволенні позову. На підтвердження обставин, викладених у відзиві відповідачами надано копію рапорту, складений інспектором патрульної поліції Ковальовим І.І., ДВД диск з відеозаписами та копію оскаржуваної постанови.

Позивач в судове засідання не з`явився, про час, місце та дату судового засідання повідомлений належним чином. В позовній заяв позивач просив розглядати справу без його участі.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про час, місце та дату судового засідання повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч. 3 ст. 205 КАС України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у раз неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Ухвалою суду від 01 грудня 2020 року прийнято рішення про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

27 серпня 2020 року по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії «ЕАМ» №3040161, інспектором роти №2 батальйону №1 УПП в Миколаївській області ДПП капітаном поліції Ковальовим І.І. винесено постанову, згідно з якою 27 серпня 2020 року о 03 год. 25 хв. в м. Миколаїв по вул. Морська, 43, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «MAN TGX 18.440», номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом марки «TAD CLASSIC 30-2T», номерний знак НОМЕР_2 , перевозив великогабаритний вантаж шириною 3 м 65 см, при цьому не маючи дозвільних документів на проїзд, чим порушив п. 20 постанови КМУ 30 від 18.01.2001 року та п. 22.5 ПДР України. Позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 грн.

Пункт 22.5. ПДР України (в редакції на момент винесення оскаржуваної постанови) передбачає, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Стаття 132-1 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами .

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 9 КУпАП встановлено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Тобто, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

За приписами ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються собою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, виходячи з його правової природи та завдання, уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

При цьому, розгляд справи про адміністративне правопорушення має здійснюватися з дотриманням прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, визначених статтею 268 КУпАП.

На підтвердження своїх заперечень проти позову відповідачами надано відеозапис з нагрудного відеореєстратора поліцейського.

З приводу допустимості вказаного відеозапису, як доказу у справі, суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Так, відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, зокрема з графи «До постанови додається:», вона не містить посилання на технічний засіб, яким здійснено відеофіксацію, а також не містить відомостей про здійснення відеофіксації правопорушення та наявність такого відеозапису взагалі, що є порушенням вимог ст. 283 КУпАП щодо змісту постанови.

Отже, в силу зазначених вище положень статті 74 КАС України відеозапис, зроблений на нагрудний відеореєстратор поліцейського, є недопустимим доказом, а тому суд не враховує зазначений відеозапис як доказ під час розгляду справи.

Оцінюючи правомірність дій відповідача під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно позивача, суд зазначає наступне.

Законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість, а тому, з урахуванням принципів і загальних засад Кодексу України про адміністративні правопорушення, практики Європейського Суду з прав людини, передбачається принцип презумпції невинності особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Частиною 2 статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд враховує висновки, які викладені у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року та у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року) про те, що суд при оцінці доказів у конкретній справі повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом»; таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

Доведення «поза розумним сумнівом» означає, що позиція представлена суб`єктом владних повноважень, має бути доведена таким чином, щоб у «розумної (розсудливої) людини» не лишилося «розумного сумніву» що особа винна.

В той же час, обґрунтовуючи заперечення проти позову відповідач посилався лише на норми права, які регламентують право поліцейського розглядати справи про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, порядок розгляду таких справи та право поліцейського наклади адміністративні стягнення. При цьому, до суду не було надано належним та допустимих доказів, визначених ч. 1 ст. 251 КУпАП, на підтвердження вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 132-1 КУпАП.

Суд бере до уваги, що оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення містить лише відомості, внесені особою яка може бути зацікавленою, а підтвердження зазначених фактів іншими безсторонніми особами та доказами матеріали справи не містять. На думку суду ця обставина обґрунтовано ставить під сумнів надання доказів відповідачем щодо вчинення правопорушення позивачем.

Аналогічна правова позиція щодо покладення обов`язку доказування саме на відповідача в подібних правовідносинах, викладена в постановах Верховного Суду від 08 листопада 2018 року у справі №201/12431/16-а, від 23 жовтня 2018 року у справі №743/1128/17 та від 15 листопада 2018 року у справі №524/5536/17.

Крім того, суд враховує, що в постанові від 17 березня 2020 року у справі №482/83/17 Верховний Суд висловив правову позицію про те, що сам факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільняє відповідача від доведення правомірності свого рішення.

Отже, суб`єктом владних повноважень не підтверджено факту вчинення позивачем правопорушення. Враховуючи, що обов`язок доказування в даній справі покладено саме на відповідачів, якими суду не надано встановлених законом доказів вини позивача у вчиненні правопорушення, то суд дійшов висновку щодо недоведеності відповідачами правомірності прийнятого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та відповідно відсутності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 132-1 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Частиною 3 статті 286 КАС України встановлено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Оскільки, відповідачами не доведено правомірність прийнятого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, не надано належних, допустимих, достовірних і достатніх доказів законності та обґрунтованості оскаржуваної постанови, то суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом скасування оскаржуваної постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення відносно позивача.

У зв`язку із задоволенням позову, судові витрати у справі, які складаються із судового збору, в розмірі 420,40 грн., сплаченого позивачем при подачі позову, відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України суд покладає на рахунок Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції.

Керуючись ст. ст. 77,139, 242 - 246, 250, 255, 286 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Інспектора роти №2 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції капітана поліції Ковальова Ігора Ігоровича (адреса місцезнаходження: 54056, місто Миколаїв, вулиця Новозаводська, 1Б/1), Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції (адреса місцезнаходження: 54056, місто Миколаїв, вулиця Новозаводська, 1Б/1) про скасування постанови про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії «ЕАМ» №3040161 від 27 серпня 2020 року винесену інспектором роти №2 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції капітаном поліції Ковальовим Ігорем Ігоровичем, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. 00 коп.

Закрити справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції (адреса місцезнаходження: 54056, місто Миколаїв, вулиця Новозаводська, 1Б/1) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) судові витрати в розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп.

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області протягом десяти днів з дня складення судового рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 27 вересня 2021 року.

Суддя О.В.Авраменко