Справа № 663/726/21
Суддя: Пухальський С. В.
Дата ухвалення: 2021-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 663/726/21
Провадження № 2-а/663/8/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2021 року м. Скадовськ Херсонської області

Скадовський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого, судді Пухальського С. В.,

за участю секретаря судового засідання Когутовської Ю. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Херсонській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

16 березня 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся з цим позовом до суду, в якому зазначив, що 10 березня 2021 року відповідно до постанови серії ЕАН №3896906 посадовою особою відповідача він на підставі частини 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) був підданий адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 255 грн. за те, що о 15 год. 56 хв. цього ж дня він, керував транспортним засобом CITROEN C4 д.н.з. НОМЕР_1 на автодорозі М14 236 км. та рухався зі швидкістю 89 км/год, при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в межах населеного пункту більш як на 20 км/год, чим порушив вимоги п. 12.4 Правил дорожнього руху (далі Правил).

Заперечуючи факт вчинення інкримінованого йому порушення Правил, позивач зазначив, що у вказаний день він дійсно рухався на зазначеному автомобілі у вказаному місці, але інкримінованого йому порушення Правил не вчиняв. Зазначив, що дії інспектора щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення і винесення постанови про накладення на нього адміністративного стягнення є протиправними, оскільки спірна постанова не містить інформації про фіксацію правопорушення, а тому доводи інспектора про вчинення ним правопорушення ґрунтуються на припущеннях.

Вказану постанову позивач вважає незаконною, що і стало підставою звернення його до суду з адміністративним позовом.

Ухвалою суду від 17.03.2021 відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 6-7).

31.03.2021 до суду надійшов відзив на адміністративний позов, зі змісту якого слідує, що під час несення служби у м. Олешки на автодорозі М-14 Одеса-Мелітополь-Новоазовськ 236 км. відповідачем за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCAМ LTI 20/20 (серійний номер ТС000666) було виявлено порушення Правил, а саме водій транспортного засобу CITROEN C4 д.н.з. НОМЕР_1 та рухався зі швидкістю 89 км/год, при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в межах населеного пункту більш як на 20 км/год, чим порушив вимоги п. 12.4 Правил дорожнього руху. За фактом вчинення правопорушення відносно водія було прийнято рішення про складання адміністративних матеріалів та винесено оскаржувану постанову з дотриманням чинного законодавства. А тому просить відмовити у задоволенні адміністративного позову (а.с. 10-13).

02.04.2021 позивачем подані доповнення до позовної заяви, з змістом яких зауважив про порушення інспектором УПП в Херсонської області, яким винесено оскаржувану постанову вимог статті 41 Закону України «Про національну поліцію», оскільки вимірювання швидкості відбувалося тримаючи прилад в руках, тоді як прилад TruCAМ мав бути розміщений по зовнішньому периметру доріг (а.с. 26-27).

Позивач в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги з урахуванням доповнень до позовної заяви. В подальшому шляхом залишення телефонограми висловив прохання розглядати справу без його участі.

Відповідачем явку представника в судове засідання не забезпечено.

Суд, дослідивши наявні у справі докази, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до постанови ЕАН №3896906 від 10.03.2021, ОСОБА_1 був підданий адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 255 грн. за те, що о 15 год. 56 хв. цього ж дня він, керував транспортним засобом CITROEN C4 д.н.з. НОМЕР_1 на автодорозі М14 236 км. та рухався зі швидкістю 89 км/год, при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в межах населеного пункту більш як на 20 км/год, чим порушив вимоги п. 12.4 Правил (а.с. 3).

На підтвердження вказаних обставин Відповідачем надано диск на якому містяться фотокартка та відеозапис із лазерного приладу TruCam (а.с. 24).

З вказаних матеріалів фото - та відеофіксації вбачається, що транспортний засіб марки CITROEN C4 д.н.з. НОМЕР_1 рухався зі швидкістю 89 км/год.

При цьому, матеріали відео - та фотофіксації не містять зображень водія під час руху транспортного засобу з перевищенням швидкості.

Особа позивача, як водія транспортного засобу, встановлена працівником поліції безпосередньо після зупинки транспортного засобу та пред`явлення ним документів.

Відповідно до статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Порядок початку руху, зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки на території України відповідно до статті 41 Закону України «Про дорожній рух» регулюються Правилами дорожнього руху (далі ПДР), затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Пункт 12.4 ПДР передбачає, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Частина 1 статті 122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення які стосуються правил дорожнього руху, зокрема, в тому числі частина перша статті 122 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

За приписами частини 1 статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» (далі Закон №580-VIII) поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно пункту 8 частини 1 статті 23 Закону №580-VIII поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Окрім того, частиною 2 статті 283 КУпАП визначено загальні вимоги до постанови про накладення адміністративного стягнення, яка має містити інформацію щодо особи правопорушника та обставин скоєння нею правопорушення.

Частиною 3 статті 283 КУпАП встановлюють, що постанова у справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною 2 цієї статті, має містити також відомості, зокрема про технічний засіб, яким здійснено фото- або відеозапис.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

В розумінні статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до частини першої статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Частиною 2 статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З наведеної норми слідує, що при прийнятті суб`єктом владних повноважень відповідного рішення таке рішення повинно містити інформацію про докази, які підтверджують викладені в ньому факти. У випадку ж відсутності посилань на певні докази, що підтверджують факт викладеного порушення суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення.

Із змісту оскаржуваної постанови слідує, що позивач в населеному пункті порушив швидкісний режим, визначений п. 12.4 ПДР України, більш як на 20 км/год.

Так, спірна постанова серії ЕАН №3896906 від 10.03.2021 не містить посилань на докази, на підставі яких позивача притягнуто до адміністративної відповідальності.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 . Відповідачем разом із відзивом на адміністративний позов долучено DVD-R диск на якому наявні фотознімки та відеофіксація приладу TruCAМ, які не зазначені у спірній постанові, що позбавляє суд можливості оцінити його, як належний та допустимий доказ у справі.

Таким чином, Відповідачем, який розглянув справу не виконано вимогу щодо посилання у постанові про накладення стягнення на докази, які в повній мірі підтверджують факт скоєння адміністративного правопорушення позивачем.

Відповідно до статті 40 Закону №580-VII (в редакції чинній на момент вчинення правопорушення) передбачено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

З наданого Відповідачем відеозапису слідує, що на рухомий автомобіль CITROEN C4 д.н.з. НОМЕР_1 наведено ціль та здійснюється замір швидкості приладом TruСam з руки, оскільки простежуються певні коливання, що може дати більшу похибку, а ніж передбачено свідоцтвом про повірку, що ставить під сумнів зафіксовану швидкість руху автомобіля, яким керував позивач.

Відповідачем не надано жодних доказів щодо способу використання, закріплення приладу TruCam, яким здійснено вимірювання швидкості руху автомобіля позивача.

Враховуючи вищевикладені положення статті 40 Закону №580-VIII (в редакції чинній на момент вчинення правопорушення) при проведенні фіксації швидкості певного транспортного засобу автоматична фото- і відеотехніка повинна бути розміщена в порядку визначеному вказаною нормою Закону (стаціонарно вмонтованим способом), натомість ручне розміщення засобів автоматичної фото- і відеотехніки для вимірювання та фіксації швидкості суперечить приписам статті 40 названого Закону.

Суд вважає необґрунтованим посилання відповідача на лист ДП «Укрметртестстандарт» №22-38/49 від 01 жовтня 2019 року, де зазначено, що вимірювач швидкості TruCam відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, оскільки вказаний лист не є нормативно-правовим актом, який змінює чи припиняє порядок використання та розміщення засобів автоматичної фото- і відеотехніки для фіксації виявлених порушень правил дорожнього руху.

Відповідно до статті 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що факт порушення позивачем вимог пункту 12.4 ПДР України не підтверджується належними і допустимими доказами у справі, які відповідач мав би дослідити під час прийняття оскаржуваної постанови із зазначенням їх у постанові.

Таким чином, оскаржувана постанова прийнята з порушенням частини 2 статті 77 КАС України та пункту 3 частини 2 статті 2 КАС України та є необґрунтованою і такою, що прийнята без урахування всіх обставин, що мають значення для справи.

Оскільки вина позивача не доведена належними та допустимими доказами, оскаржувана постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

Керуючись статтями 2, 5-9, 72-77, 241-246, 250, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАН №3896906 від 10.03.2021 за частиною 1 статті 122 КУпАП відносно ОСОБА_1 .

Справу про адміністративне правопорушення за частиною 1 статті 122 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо або через Скадовський районний суд Херсонської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне судове рішення складено 23.09.2021.

Суддя Пухальський С. В.