Справа № 480/2221/21
Суддя: С.О. Бондар
Дата ухвалення: 2021-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2021 року справа № 480/2221/21

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Бондаря С.О.,

за участю секретаря судового засідання - Демченко К.І.

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - Крамаренко О.В.

представника відповідача - Шинкаренко І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу № 480/2221/21 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Сумській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Сумській області, у якому, з урахуванням уточнень, просить:

-визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Сумській області від 22.12.2020 №0003924/0709 в частині зменшення від`ємного значення з податку на додану вартість у розмірі 181438 грн.

-визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Сумській області від 22.12.2020 №0003935/0709 в частині накладення штрафної санкції у розмірі 1094,75 грн.

-визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Сумській області від 22.12.2020 №0003923/0709, №0003925/0709, від 16.02.2021 №0001110/0708.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що у період з 06 по 12 листопада 2020 року Головним управлінням ДПС у Сумській області було проведено документальну позапланову перевірку щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за серпень 2017 - липень 2020 року від`ємного значення з податку на додану вартість. За результатами перевірки було складено акт від 23.11.2020, у якому вказані наступні порушення:

-п.44.3 ст 44, п. 85.2 ст. 85 Податкового кодексу України (далі по тексту ПК України), як наслідок ненадання на перевірку первинних документів;

-п. 185.1 ст.185, п. 188.1. ст.188, п. 198.5 ст.198, п. 200.1, п. 200.2, п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу, із змінами та доповненнями, як наслідок завищення сум від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду (ряд.21 декларації за липень 2020 року) на суму 182878 грн. та заниження податкових зобов`язань до сплати в бюджет на загальну суму 11031 грн. у т.ч. за травень 2020 на суму 5617 грн. та за липень 2020 на суму 5414 грн.;

- ст. 201 Податкового кодексу України, із змінами та доповненнями, як наслідок відсутності реєстрації податкових накладних.

Позивач зазначає, що посадовій особі ГУ ДПС у Сумській області, що здійснювала перевірку, були надані всі первинні документи, що підтверджують придбання, поставку та оплату товарів (робіт, послуг) за вказані періоди, а саме: видаткові/прибуткові накладні, товарно-транспортні накладні, рахунки, договори з додатками, акти, накази, книгу обліку доходів та витрат, банківські виписки про рух коштів на поточних підприємницьких рахунках за період з 01.08.2017 по 31.07.2020 та інші наявні документи, що підтверджують формування податкових зобов`язань та від`ємного значення у поданій звітності. Крім того, посадова особа ГУ ДПС у Сумській області, що здійснювала перевірку, самостійно здійснювала інвентаризацію і робила підрахунки залишків товарів на складі, про що складала "Інвентаризаційний опис ТМЦ станом на 08.11.2020". Таким чином, висновки щодо ненадання на перевірку первинних документів та порушення п.44.3 ст.44, п. 85.2. ст.85 ПКУ спростовуються обставинами зафіксованими в самому акті перевірки.

Щодо заниження зобов`язань на загальну суму ПДВ 6107,00 грн. за рахунок не оподаткування вартості ТМЦ, буцімто використаних не у господарській діяльності позивач вказує, що основним видом його підприємницької діяльності є КВЕД 46.49 "Оптова торгівля іншими товарами господарського призначення". А саме оптова торгівля батарейками, акумуляторами, світильниками, лампами, іншими товарами господарського призначення (скатертини, фольга, рукав, губки, плівка, пергамент, серветки, пакети п/е, суперклей, одноразовий посуд) тобто позивач реалізує широкий асортимент товарів. Відповідно до штатного розпису у 2018-2019 роках у позивача працювало 6 найманих працівників, у тому числі, 5 менеджерів з оптової торгівлі, що підтверджується Актом). Для виконання їх посадових обов`язків менеджерів, з метою підвищення продажу товарів та обробки замовлень покупців, Позивач видав наказ №9/1 від 27 травня 2019 року, яким прийняв рішення про придбання трьох планшетів. На виконання наказу були придбані для роботи працівників планшети Huawei MediaPad ТЗ73G2/16GB BG2-U01B Grey у кількості 3 шт., на суму 10497,00 грн, в т.ч. ПДВ - 1749,50 грн. А наказом №22/1 від 29 жовтня 2019 року позивачем було прийнято рішення про придбання ще одного планшету. На виконання наказу, для ефективного виконання посадових обов`язків менеджерів, був придбаний Huawei MediaPad ТЗ BG2-U01B 7" 3G 2/16GB Gray вартістю 3299,00 грн, в т.ч ПДВ - 549,83 грн. Також, для роботи бухгалтера у червні 2018 році був придбаний комп`ютер ALL-in-one ASUS V241ICGK-BA012D вартістю 14200 грн, в т.ч ПДВ 2366,67 грн., про що виданий наказ № 7/1 від 25 травня 2018 року. Посадова особа ГУ ДПС у Сумській області, що здійснювала перевірку, особисто бачила комп`ютер який використовує бухгалтер, тому незрозуміло з яких підстав вона дійшла висновку, що комп`ютер не використовується у господарській діяльності підприємця. Отже, висновки Акту перевірки, щодо заниження зобов`язань на загальну суму ПДВ 6107,00 грн. внаслідок використання комп`ютера та чотирьох планшетів не у господарській діяльності, є протиправними та не підтвердженими.

Стосовно заниження зобов`язань на загальну суму ПДВ 187801 грн. внаслідок не включення до їх складу ПДВ від торговельної виручки, фактично отриманої на розрахункові рахунки платника в акті перевірки зазначено, що під час дослідження банківських виписок по наданих на перевірку рахунках № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 , відкритих у СФ АТ КБ «Приватбанк», МФО 337546, встановлено, що у ФОП ОСОБА_1 в періоді, що підлягає перевірці, відбувалося внесення готівкових коштів у вигляді «торгівельної виручки за минулі періоди», оприбуткованої у звітних періодах на вказані рахунки. Згідно проведеного аналізу поданої платником податкової звітності за минулі періоди встановлено, що за період з 2011 року по 2016 рік ФОП ОСОБА_1 був платником спрощеної системи оподаткування обліку та звітності (2 група), з 2017 по 2020 є платником загальної системи оподаткування обліку та звітності. Згідно норм діючого законодавства для фізичних осіб - підприємців як на спрощеній системі так і на загальній системі оподаткування торговельна виручка має включатися до складу отриманого доходу по факту її отримання... При перевірці платником не надано підтверджуючих первинних документів стосовно походження даних готівкових коштів, внаслідок чого перевіркою збільшено податкові зобов`язання по даному порушенню на загальну суму ПДВ 187801 грн. Не погоджуючись з такими твердженнями податкового органу, позивач вказує на те, що за минулі періоди він включав торгівельну виручку до доходу того періоду, в якому її отримував, а вносив готівку за потребою у 2017 році. Банківські виписки були надані позивачем на перевірку. Саме з них посадова особа ГУ ДПС у Сумській області отримала інформацію про внесені кошти на рахунок у банку. В них чітко визначено призначення платежу і зазначено період їх отримання. Позивачем особисто та Актом перевірки підтверджується факт того, що Позивач був платником єдиного податку з 2011 року, отримував дохід від продажу товарів у вигляді готівки і відображав його у Книзі обліку доходів. Потім у 2017-2019 роках вносив ці суми готівки на свій поточний рахунок у банку, відкритий для здійснення підприємницької діяльності. Отже, внесена позивачем сума готівки не повинна знову відображатися у Книзі обліку доходів і витрат та не повинна повторно враховуватися при визначенні доходу вже на загальній системі оподаткування. Вищенаведене документально підтверджує безпідставність висновків посадових осіб ГУ ДПС у Сумській області про заниження податкових зобов`язань з податку на додану вартість на загальну суму ПДВ 193908грн.

Позивач також наголошує, що кошти, які він вносив у період 2017-2020 роках є саме торгівельною виручкою, отриманою ним у 2011- 2016 роках, що відповідно до ПК України не є базою оподаткування ПДВ. У зв`язку з цим Позивач не відображав інкасовані зазначені грошові суми повторно в книзі доходів та витрат, так як зазначені кошти вже ним були оприбутковані в день їх отримання, шляхом відображення їх в книзі доходів на дату отримання. Тобто внесені на свій банківський рахунок власні кошти (виручку за минулі періоди) Позивач повторно не відображав як дохід. Отже, зазначені кошти Позивачем були отримані, коли він перебував на спрощеній системі і відповідно до п. 292.6 ст.292 ПК України, дані кошти вже були визначені як дохід в день їх надходження, і з них сплачені усі податки. Тому подальше внесення на рахунок у банку вже оподаткованих коштів не повинно супроводжуватися визнанням їх як доходу, інакше це буде означати повторне оподаткування тих самих доходів. Більше того, відповідно до п.185.1 ст.185 ПК України не є об`єктом оподаткування податком на додану вартість операції платників такого податку щодо внесення останніми на свій поточний рахунок власних коштів (виручки за минулі періоди). Таким чином, на думку позивача, податковий орган при винесенні спірних ППР безпідставно застосував до позивача п. 185.1 ст.,185, п. 200.1, п. 200.2, п.200.4 ст. 200 ПК України, так як внесені власні кошти (торгівельна виручка за минулі періоди ) не є базою оподаткування податком на додану вартість, що в свою чергу не тягне за собою зменшення від`ємного значення ПДВ Позивача, навіть при врахуванні, що Позивачем була допущенна помилка при заповненні декларацій платника єдиного податку.

Головне управління ДПС у Сумській області направило до суду відзив на позов, у якому зазначає, що позивачем на перевірку було надано первинні документи, перелік яких викладено у п. 2.11 акту перевірки. Водночас, згідно інформації баз даних АІС «Податковий блок» встановлено, що за ФОП ОСОБА_1 числяться рахунки в банківських установах, рух коштів на яких на перевірку не було надано. Тобто, при перевірці платником не були надані всі необхідні документи, які стосуються даної перевірки, пов`язані із обчисленням і сплатою податків і зборів, та пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, чим порушено п.44.3 ст.44 ПК України, згідно якого, платник податків зобов`язаний забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючи органи, не менше як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складання якої використовуються зазначені документи, а у разі не подання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності. Також, згідно п. 85.2. ст. 85 ПК України, платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Щодо заниження зобов`язань за рахунок не оподаткування вартості ТМЦ, зв`язок з якими в господарській діяльності не підтверджено документально, відповідач повідомляє, що під час проведеного аналізу придбаних та використаних товарів та послуг у господарській діяльності платником не надано інформації про наявність на залишках товарів. В ході перевірки ФОП ОСОБА_1 надано запит ГУ ДПС у Сумській області щодо надання первинних документів на перевірку, наявності дебіторської та кредиторської заборгованості за перевірений період, на який ФОП ОСОБА_1 надана відповідь від 16.11.2020, в якій зазначено, що він не веде обліку дебіторської та кредиторської заборгованості, та обліку ТМЦ. Також, у даному листі платником особисто перелічені ті об`єкти оподаткування, які він використовує для здійснення господарської діяльності. Під час перевірки платником проведена інвентаризація ТМЦ за участю інспектора ДПС (окрім групи товару «харчові приправи») у кількісному вимірі станом на 08.11.2020. Однак, в інвентаризаційному описі не значиться: пральна машина, комп`ютер та 2 планшети, які придбані платником у перевіреному періоді.

Вищезазначені ТМЦ, також, не вказані платником у наданому ним листі, де перелічені об`єкти оподаткування, за допомогою яких здійснюється господарська діяльність.

Саме тому за результатами проведеної перевірки зроблено висновки про відсутність даних ТМЦ на залишках товарів. Реєстрації первинних документів про їх реалізацію у періоді, що перевірявся, також не встановлено, тобто ТМЦ вартістю на загальну суму 30530,00 грн. без ПДВ, ПДВ 6107,00 грн., фактично відсутні на момент перевірки і участі у господарських операціях не приймали. В наслідок вищевикладеного, перевіркою встановлені порушення п. 185.1 ст. 185, п. 188.1 ст. 188, п. 198.5 ст. 198, п.200.1, п.200.2, п.200.4 ст.200 ПК України, в результаті заниження податкового зобов`язання за червень 2018, травень 2019 та жовтень 2019 року.

Стосовно заниження зобов`язань на загальну суму ПДВ 187801,00 грн. внаслідок не включення до їх складу ПДВ від торгівельної виручки, фактично отриманої на розрахункові рахунки платника, відповідач повідомляє наступне.

Під час дослідження банківських виписок по наданих на перевірку рахунках встановлено, що у ФОП ОСОБА_1 в періоді, що підлягає перевірці, відбувалося внесення готівкових коштів у вигляді «торгівельної виручки за минулі періоди», оприбуткованої у звітних періодах на вказані рахунки.

Згідно проведеного аналізу поданої платником податкової звітності за минулі періоди встановлено, що за період з 2011 рік по 2016 рік ФОП ОСОБА_1 був платником спрощеної системи оподаткування обліку та звітності (2 група), з 2017 по 2020 є платником загальної системи оподаткування обліку та звітності. Згідно норм діючого законодавства для фізичних осіб - підприємців як на спрощені системі так і на загальній системі оподаткування торгівельна виручка має включатися до складу отриманого доходу по факту її отримання. Надходження виручки на рахунки у обсягах, що перевищують задекларовані платником суми є, фактично, заниженням обсягів реалізації продукції з відповідним заниженням сум ПДВ по сплаті до бюджету за відповідні звітні податкові періоди. При перевірці платником не надано підтверджуючих первинних документів стосовно походження даних готівкових коштів, тому, на думку податкового органу, внесені позивачем готівкові кошти є доходом, отриманим у періоді, що перевірявся (2017-2020р.р.), вказані кошти є об`єктом оподаткування. В наслідок чого перевіркою збільшено податкові зобов`язання по даному порушенню на загальну суму ПДВ 187801 грн.

Враховуючи вищевикладене, проведеною перевіркою збільшено податкові зобов`язання на суму ПДВ 193908 грн.

Ухвалою суду від 19.03.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Згідно з ухвалою від 13.04.2021 справа призначена в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Відповідно до ухвали від 17.05.2021 суд перейшов до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 17.05.2021 продовжено строк розгляду справи у підготовчому провадженні на 30 днів.

Протокольною ухвалою від 20.07.2021 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі.

Представник відповідача Шинкаренко І.Ю. проти позову заперечувала з підстав, викладених у відзиві на позов та додаткових поясненнях.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представників сторін, вивчивши письмові матеріали справи, оцінивши всі докази, встановив такі обставини.

У період з 06 по 12 листопада 2020 року Головним управлінням ДПС у Сумській області було проведено документальну позапланову перевірку щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за серпень 2017-липень 2020 року від`ємного значення з податку на додану вартість. За результатами перевірки було складено акт акт № 1568/18-28-07-09/ від 23.11.2020, у якому вказані наступні порушення:

-п. 44.3 ст. 44, п. 85.2 ст. 85 Податкового кодексу України (далі по тексту - ПК України), як наслідок ненадання на перевірку первинних документів;

-п. 185.1 ст. 185, п. 188.1 ст.188, п. 198.5 ст.198, п. 200.1, п. 200.2, п.200.4. ст. 200 Податкового кодексу, із змінами та доповненнями, як наслідок завищення сум від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду (ряд.21 декларації за липень 2020 року) на суму 182878 грн. та заниження податкових зобов`язань до сплати в бюджет на загальну суму 11031 грн. у т.ч. за травень 2020 на суму 5617 грн. та за липень 2020 на суму 5414 грн.;

- ст.201 Податкового кодексу України, із змінами та доповненнями, як наслідок відсутності реєстрації податкових накладних.

На підставі акту перевірки відповідачем винесені наступні податкові повідомлення-рішення від 22.12.2020:

- № 0003923/0709 про збільшення податкових зобов`язань з ПДВ на суму 13788,75 грн., у т.ч. основний платіж 11031,00 грн., штрафна санкція 2757,75 грн,

- № 0003924/0709 про зменшення від`ємного значення по декларації з ПДВ за липень 2020 на суму 182878,00 грн,

- № 0003925/0709 про застосування штрафних санкцій за ненадання первинних документів у повному обсязі на суму 1020,00 грн,

- № 0003935/0709 про застосування штрафних санкцій за відсутність реєстрації податкових накладних на суму 1526,75 грн,

- № 0001110/0708 від 16.02.2021 про застосування штрафних санкцій за відсутність реєстрації податкових накладних на суму 187801,00 грн.

Вважаючи вказані податкові повідомлення-рішення протиправними, ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд виходить з наступного.

За приписами статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядок їх адміністрування, відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України (ПК України).

Так, згідно з п.44.1 ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту. Пунктом 44.3 ст.44 ПК України визначено, що платник податків зобов`язаний забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючи органи, не менше як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складання якої використовуються зазначені документи, а у разі не подання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності. Відповідно до п. 85.2. ст. 85 ПК України, платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 було вручено запит ГУ ДПС у Сумській області від 26.10.2020 щодо надання первинних документів на перевірку. Позивачем надано на перевірку первинні документи, перелік яких викладено у пункті 2.11 акту перевірки (сторінка 3 акту перевірки). Водночас, згідно інформації баз даних АІС «Податковий блок» встановлено, що за ФОП ОСОБА_1 числяться рахунки в банківських установах, рух коштів на яких на перевірку не було надано, що є порушенням вимог п. 44.3 ст. 44, п. 85.2 ст. 85 ПК України.

Суд не погоджується з таким висновком відповідача з огляду на таке.

У запиті ГУ ДПС у Сумській області від 26.10.2020 зазначено: «надати копії всіх первинних документів, що підтверджують придбання, поставку та оплату товарів (робіт, послуг) за вказані періоди, а саме: видаткові/прибуткові накладні, товарно-транспортні накладні, рахунки, договори, акти, банківські виписки про рух коштів на рахунках та інші документи, що підтверджують формування податкових зобов`язань та від`ємного значення у поданій звітності»

На виконання вказаного запиту позивачем були надані до перевірки всі необхідні документи, зокрема, номери рахунків, що підтверджують придбання, поставку та оплату товарів, а також банківські виписки про рух коштів на рахунках, що підтверджують формування податкових зобов`язань та від`ємного значення.

Стосовно інших рахунків, які не вказані у відповіді на запит податкового органу, позивач надав письмове пояснення, де вказав всі номери рахунків та їх призначення. Згідно призначення цих рахунків, частина з них відкрита та використовується позивачем як фізичною особою, а не підприємцем, а інша частина відкрита позивачем як підприємцем для використання у конкретних цілях, які не мають відношення до придбання, поставки та оплати товарів (робіт, послуг) (т.1 а.с.129-133). Жодного руху коштів по цих рахунках не відбувалося, що підтверджується відповідними банківськими виписками.

Відповідачем не надано доказів на спростування таких пояснень позивача.

Отже, не надані позивачем до перевірки рахунки не належать та не пов`язані з предметом перевірки, а тому, відповідно до п. 85.2 ст. 85 ПК України, ФОП ОСОБА_1 не зобов`язаний надавати їх на перевірку.

Щодо тверджень відповідача про заниження зобов`язань за рахунок не оподаткування вартості товарно-матеріальних цінностей, зв`язок з якими в господарській діяльності не підтверджено документально, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 198.5 ст. 198 ПК України, платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі, якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися: г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

У разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи в подальшому починають використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, у тому числі переведення невиробничих необоротних активів до складу виробничих необоротних активів, платник податку може зменшити суму податкових зобов`язань, що були нараховані відповідно до цього пункту, на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, зазначеної в абзаці першому цього пункту, зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних.

З метою застосування цього пункту податкові зобов`язання визначаються по товарах/послугах, необоротних активах: придбаних для використання в неоподатковуваних операціях - на дату їх придбання; придбаних для використання в оподатковуваних операціях, які починають використовуватися в неоподатковуваних операціях, - на дату початку їх фактичного використання, визначену в первинних документах, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

У разі якщо на момент перевірки платника податку контролюючим органом в акті вибіркової (часткової) інвентаризації, проведеної платником податку на вимогу такого органу, виявлено нестачу придбаних таким платником товарів (крім випадку, якщо така нестача обумовлена знищенням внаслідок дії обставин непереборної сили, що підтверджується відповідно до законодавства), для цілей розділу V цього Кодексу такі товари вважаються використаними платником податку в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

В акті перевірки зазначено, що під час проведеного аналізу придбаних та використаних товарів та послуг у господарській діяльності платником не надано інформації про наявність на залишках товарів. В ході перевірки ФОП ОСОБА_1 надано запит ГУ ДПС у Сумській області щодо надання первинних документів на перевірку, наявності дебіторської та кредиторської заборгованості за перевірений період, на який ФОП ОСОБА_1 надана відповідь від 16.11.2020, в якій зазначено, що він не веде обліку дебіторської та кредиторської заборгованості, та обліку товарно-матеріальних цінностей (ТМЦ). Також, у даному листі платником особисто перелічені ті об`єкти оподаткування, які він використовує для здійснення господарської діяльності. Під час перевірки платником проведена інвентаризація ТМЦ за участю інспектора ДПС (окрім групи товару «харчові приправи») у кількісному вимірі станом на 08.11.2020. Однак, в інвентаризаційному описі не значиться: пральна машина, комп`ютер та 2 планшети, які придбані платником у перевіреному періоді. Вищезазначені ТМЦ, також, не вказані платником у наданому ним листі, де перелічені об`єкти оподаткування, за допомогою яких здійснюється господарська діяльність.

Саме тому за результатами проведеної перевірки зроблено висновки про відсутність даних ТМЦ на залишках товарів. Реєстрації первинних документів про їх реалізацію у періоді, що перевірявся, також не встановлено, тобто ТМЦ вартістю на загальну суму 30530,00 грн. без ПДВ, ПДВ 6107,00грн., фактично відсутні на момент перевірки і участі у господарських операціях не приймали.

Водночас, податковим органом залишено поза увагою, що основним видом підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 є КВЕД 46.49 "Оптова торгівля іншими товарами господарського призначення". А саме: оптова торгівля батарейками, акумуляторами, світильниками, лампами, іншими товарами господарського призначення (скатертини, фольга, рукав, губки, плівка, пергамент, серветки, пакети п/е, суперклей, одноразовий посуд) тобто Позивач реалізує широкий асортимент товарів. Відповідно до штатного розпису у 2018-2019 роках у Позивача працювало 6 найманих працівників, у тому числі, 5 менеджерів з оптової торгівлі, що підтверджується Актом). Для виконання їх посадових обов`язків менеджерів, з метою підвищення продажу товарів та обробки замовлень покупців, Позивач видав наказ №9/1 від 27 травня 2019 року, яким прийняв рішення про придбання трьох планшетів. На виконання наказу були придбані для роботи працівників планшети Huawei MediaPad ТЗ 7 3G 2/16GB BG2-U01B Grey у кількості 3 шт., на суму 10497,00 грн, в т.ч. ПДВ - 1749,50 грн. А наказом №22/1 від 29 жовтня 2019 року позивачем було прийнято рішення про придбання ще одного планшету. На виконання наказу, для ефективного виконання посадових обов`язків менеджерів, був придбаний Huawei MediaPad ТЗ BG2-U01B 7" 3G 2/16GB Gray вартістю 3299,00 грн, в т.ч ПДВ - 549,83 грн. Також, для роботи бухгалтера у червні 2018 році був придбаний комп`ютер ALL-in-one ASUS V241ICGK-BA012D вартістю 14200 грн, в т.ч ПДВ 2366,67 грн., про що виданий наказ № 7/1 від 25 травня 2018 року.

На підтвердження використання вказаних ТМЦ позивачем надано суду також докази встановлення на зазначені планшети та комп`ютер спеціальних бухгалтерських програм, програм для подачі податкової звітності, податкових накладних та іншого, а також програм для здійснення підприємницької діяльності.

Отже, висновки Акту перевірки, щодо заниження зобов`язань на загальну суму ПДВ 6107,00 грн. внаслідок використання комп`ютера та чотирьох планшетів не у господарській діяльності, є протиправними та не підтвердженими.

Посилання відповідача на те, що комп`ютер та планшети не вказані в інвентаризаційному описі, суд зазначає, що згідно вказаного опису, інвентаризація здійснювалася лише товару, що знаходився на складі. Тому комп`ютер та планшети і не були вказані в інвентаризаційному описі.

Суд зауважує, що позивач частково погодився з висновками акту в тій частині, що пральна машинка дійсно не використовувалася ним у підприємницькій діяльності.

Стосовно порушення п. 185.1 ст. 185, п. 188.1 ст. 188, п. 198.5 ст. 198, п. 200.1, п. 200.2, п. 200.4 ст.200 ПК України суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 185.1 ст.185 ПК України об`єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю, б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

З метою оподаткування цим податком до операцій з ввезення товарів на митну територію України та вивезення товарів за межі митної території України прирівнюється поміщення товарів у будь-який митний режим, визначений Митним кодексом України.

За приписами п. 188.1 ст.188 ПК України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни).

До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв`язку з компенсацією вартості товарів/послуг. До складу договірної (контрактної) вартості не включаються суми неустойки (штрафів та/або пені), три проценти річних та інфляційні, що отримані платником податку внаслідок невиконання або неналежного виконання договірних зобов`язань.

До бази оподаткування включаються вартість товарів/послуг, які постачаються (за виключенням суми компенсації на покриття різниці між фактичними витратами та регульованими цінами (тарифами) у вигляді виробничої дотації з бюджету та/або суми відшкодування орендодавцю - бюджетній установі витрат на утримання наданого в оренду нерухомого майна, на комунальні послуги та на енергоносії), та вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо отримувачем товарів/послуг, поставлених таким платником податку.

Пунктом 200.1 ст.200 ПК України передбачено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п. 200.2 ст. 200 ПК України, при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Пунктом 200.4 ст. 200 ПК України визначено, що при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до ПК України) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 2001.3 статті 2001 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового борг; б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 2001.3 статті 2001 ПК України на момент отримання контролюючим органом податкової декларації на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету; в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Податковим органом в акті перевірки вказано, що під час дослідження банківських виписок по наданих на перевірку рахунках № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 , відкритих у СФ АТ КБ «Приватбанк», МФО 337546, встановлено, що у ФОП ОСОБА_1 в періоді, що підлягає перевірці, відбувалося внесення готівкових коштів у вигляді «торгівельної виручки за минулі періоди», оприбуткованої у звітних періодах на вказані рахунки. Згідно проведеного аналізу поданої платником податкової звітності за минулі періоди встановлено, що за період з 2011 рік по 2016 рік ФОП ОСОБА_1 був платником спрощеної системи оподаткування обліку та звітності (2 група), з 2017 по 2020 є платником загальної системи оподаткування обліку та звітності. Згідно норм діючого законодавства для фізичних осіб - підприємців як на спрощені системі так і на загальній системі оподаткування торгівельна виручка має включатися до складу отриманого доходу по факту її отримання. Надходження виручки на рахунки у обсягах, що перевищують задекларовані платником суми є, фактично, заниженням обсягів реалізації продукції з відповідним заниженням сум ПДВ по сплаті до бюджету за відповідні звітні податкові періоди. При перевірці платником не надано підтверджуючих первинних документів стосовно походження даних готівкових коштів, в наслідок чого перевіркою збільшено податкові зобов`язання по даному порушенню на загальну суму ПДВ 187801 грн.

Судом встановлено, що дійсно ФОП ОСОБА_1 у період 2011 - 2016 роки був платником єдиного податку 2 групи і здійснював діяльність з продажу гальванічних елементів та товарів господарського призначення. Реалізацію свого товару здійснював за готівкові кошти, і щоденно за підсумками робочого дня відображав отримані доходи в Книзі обліку доходів.

Відповідно до п. 292.6 ст. 292 ПК України датою отримання доходу платника єдиного податку є дата надходження коштів платнику єдиного податку у грошовій (готівковій або безготівковій) формі.

Тому, готівкова виручка оприбутковувалась і вважалась доходом платника єдиного податку саме в момент її отримання у 2011 - 2016 роках.

Згідно Книги доходів позивача, загальна сума доходу за період з 2011 по 2016 роки склала 1519682,25 грн. (за 2011 рік - 27652,00 грн., за 2012 рік - 50574,30 грн., за 2013 рік - 94543, 93 грн., за 2014 рік - 247 183, 28 грн., за 2015 рік - 486 039,55 грн, за 2016 рік - 613 689,19 грн)

Після оприбуткування зазначених коштів, їх декларування та сплати податків, зазначені кошти набували статус власних коштів позивача як фізичної особи, після чого він міг ними розпоряджатися на власний розсуд.

При цьому суд зауважує, що на ФОП не поширюються вимоги щодо ліміту каси і обов`язкового здавання готівкової виручки в банк (п. 2.7 Положення про ведення касових операцій у національній валюті України, затверджене Постановою НБУ № 637 від 15.12.2004, чинного на момент вчинення операцій ).

У період 2017 - 2020 років позивач, перебуваючи на загальній системі оподаткування та платником ПДВ, отриману виручку у 2015-2016 роках, з якої сплачено усі податки (тобто власні кошти) почав вносити частинами на відкритий у банку поточний рахунок.

Вносячи кошти на рахунок, ОСОБА_1 у платіжних документах вказував призначення платежу як надходження торгівельної виручки від продажу товарів за конкретні періоди 2015 - 2016 років, що підтверджується банківськими квитанціями.

ОСОБА_1 внесено виручки у період з 2018р. по 2020р., отриманої у 2015році - 417170,00 грн., оприбутковано у книзі доходів за 2015 рік - 486039,00 грн.

Тобто, внесена у період з 2018р. по 2020р. сума торгівельної виручки, отриманої за 2015рік, не перевищує суми оприбуткованої у книзі доходів за 2015 рік.

У період з 2017 року по 2019 рік було внесено виручки, отриманої у 2016 році - 567605,00 грн., оприбутковано у книзі доходів за 2016 рік - 613689,19 грн., що також не перевищує суми оприбуткованої у книзі доходів за 2016 рік.

Таким чином, кошти, які вносив позивач в період з 2017р. по 2020р. є саме торгівельною виручкою, отриманою ФОП ОСОБА_1 у 2015 - 2016 роках, що відповідно до вимог ПК України не є базою оподаткування ПДВ.

Тому позивач правомірно не відображав зазначені грошові суми повторно в книзі доходів та витрат, так як ці кошти вже були ним оприбутковані в день їх отримання, шляхом відображення в книзі доходів на дату отримання. Тобто внесені на банківський рахунок власні кошти (виручку за минулі періоди) позивач повторно не відображав як дохід.

Водночас, відповідачем не надано доказів того, що внесені позивачем готівкові кошти на власний рахунок, є доходом від здійснення підприємницької діяльності, отриманим у періоді, що перевірявся (серпень 2017 - липень 2020), а не за минулі періоди, коли позивач перебував на спрощеній системі оподаткування.

Отже висновки акту перевірки в цій частині є безпідставними.

Щодо застосування штрафних санкцій суд зазначає наступне.

Згідно податкового повідомлення-рішення №0003925/0709 від 22.12.2020 застосовано штраф за ненадання на перевірку первинних документів, пов`язаних з обчисленням та сплатою податків і зборів. Як вже зазначалося судом, позивачем на вимогу податкового органу були надані всі документи, що пов`язані з обчисленням та сплатою податків і зборів, у періоді, що перевірявся.

Податковим повідомленням - рішенням від 22.12.2020 №0003935/0709 застосовано штрафні санкції в сумі 1526,75 за відсутність реєстрації податкових накладних на обсяг постачання у сумі 30535грн. Штрафна санкція є похідною порушення пов`язаного із заниженням зобов`язань за рахунок не оподаткування вартості товарно-матеріальних цінностей, зв`язок з якими в господарській діяльності не підтверджено документально. Враховуючи, що суд дійшов висновку про відсутність таких порушень, за виключенням пральної машинки, штрафна санкція є обгрунтованою в сумі 432грн. В іншій частині - підлягає скасуванню.

Податковим повідомленням - рішенням від 16.02.2021 № 0001110/0708 застосовано штрафні санкції в сумі 93900,50грн. за відсутність реєстрації податкових накладних

на суму ПДВ 187801,00грн. Вказана штрафна санкція є похідною порушення пов`язаного з внесенням позивачем на свій рахунок готівкових коштів. Оскільки судом зроблений висновок про відсутність вказаного порушення, то застосування штрафу є протиправним (розрахунок т.1 а.с.229-230)

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Сумській області від 22.12.2020 №0003924/0709 в частині зменшення від`ємного значення з податку на додану вартість у розмірі 181438 грн., від 22.12.2020 №0003935/0709 в частині накладення штрафної санкції у розмірі 1094,75грн.; від 22.12.2020 №0003923/0709, №0003925/0709, від 16.02.2021 № 0001110/0708.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тому суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача з ГУ ПФУ в Сумській області за рахунок за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Сумській області судовий збір в сумі 2931,14 грн.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Сумській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Сумській області від 22.12.2020 №0003924/0709 в частині зменшення від`ємного значення з податку на додану вартість у розмірі 181438 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Сумській області від 22.12.2020 №0003935/0709 в частині накладення штрафної санкції у розмірі 1094,75 грн.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Сумській області від 22.12.2020 №0003923/0709, №0003925/0709, від 16.02.2021 №0001110/0708.

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за рахунок (РНОКПП НОМЕР_3 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Сумській області () судовий збір в сумі 2931,14 грн.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.О. Бондар

Повний текст рішення складений 23.09.2021.