Справа № 569/12696/16-а
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2021-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2021 року

м. Київ

справа № 569/12696/16-а

адміністративне провадження № К/9901/37159/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Стародуба О.П.,

суддів - Єзерова А.А., Кравчука В.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Рівненської міської ради на постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 22.05.2017 (судді - Бучик А.Ю., Майора Г.І., Шевчук С.М.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Рівненської міської ради про зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

зобов`язати відповідача розглянути його клопотання про надання безоплатно у власність земельної ділянки, надання дозволу на розробку проекту землеустрою по відведенню земельної ділянки орієнтовною площею 0,10 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в межах міста Рівне у порядку та строки, передбачені статтею 118 Земельного кодексу України, з наданням вмотивованого рішення за результатами розгляду вказаного клопотання.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 16.05.2016 позивач звернувся до відповідача із заявою про передачу у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд орієнтовною площею 0,10 га та відповідно про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на території Рівненської міської ради в межах населеного пункту м. Рівне в порядку безоплатної передачі земельних ділянок із земель державної та комунальної власності. (а.с. 5)

До заяви позивачем додано копію паспорту та ідентифікаційного коду, графічні матеріали.

Цього ж дня позивач звернувся до Управління Держгеокадастру у м. Рівному, в якому просив надати інформацію про місце розташування земельних ділянок у межах м. Рівне, наданих у користування, що можуть бути використані під забудову для реалізації його права на безоплатне отримання у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд. (а.с. 9)

Листом від 02.06.2016 № 13-417 відповідач повідомив позивача про те, що виконавчий комітет Рівненської міської ради не володіє запитуваною інформацією, у зв`язку з чим запит направлено належному розпоряднику інформації - в Управління Держгеокадастру у м. Рівному. (а.с. 10)

Головне Управління Держгеокадастру у м. Рівне повідомило позивача про те, що інформація про наявність та місце розташування земель комунальної власності у межах міста Рівного, які ще не надані у користування та можуть бути використані для індивідуального житлового будівництва, в управління відсутня. (а.с. 11)

При цьому повідомлено, що земельні ділянки для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об`єктів загального користування надаються органами місцевого самоврядування (Рівненською міською радою) за рахунок земель запасу та за рахунок земель інших землекористувачів (ст. 12 Земельного кодексу України), на які попередньо розроблені та затверджені в установленому порядку детальні плани території житлових кварталів відповідно до Генерального плану забудови м. Рівного. Для наявності такої інформації, Рівненська міська рада ініціювала проведення інвентаризації земель в межах м. Рівного.

Листом від 10.06.2016 №01-11/1373 Управлінням земельних відносин виконавчого комітету Рівненської міської ради повідомлено позивача про неможливість розглянути його клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, оскільки заявник не додав до відповідного клопотання графічні матеріали, передбачені статтею 118 Земельного кодексу України. (а.с. 34)

Вважаючи вказані дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.

В обґрунтування позовних вимог посилався на наявність у нього передбаченого законодавством України права на одержання безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності у межах норм безоплатної приватизації та обов`язком відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування розглянути клопотання особи у місячний строк і надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні. Вказує, що відповідачем допущено порушення вимог законодавства України, оскільки не забезпечено належного розгляду його клопотання.

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 10.02.2017 в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 22.05.2017 скасовано постанову суду першої інстанції, позов задоволено.

Зобов`язано Рівненську міську раду розглянути клопотання позивача про надання безоплатно у власність земельної ділянки, надання дозволу на розробку проекту землеустрою по відведенню земельної ділянки, орієнтовною площею до 0,10 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в межах м. Рівне у порядку та строки, передбачені статтею 118 Земельного кодексу України з наданням мотивованого рішення за результатами розгляду вказаного клопотання.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, виходив з того, що відповідно до частини 6 статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, окрім відповідного клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою надають графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб), проте таких графічних матеріалів позивачем не надано.

Скасовуючи постанову суду першої інстанції та приймаючи нову про задоволення позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що відповідачем не надано позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, а також мотивованої відмови у наданні. Поряд з тим, як убачається зі статті 118 Земельного кодексу України, законодавцем встановлено обов`язок суб`єкта владних повноважень розглянути клопотання у місячний строк і прийняти одне з відповідних рішень, або дати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надати мотивовану відмову у його наданні.

При цьому апеляційний суд виходив з того, що лист від 10.06.2016 №01-11/1373 за підписом заступника начальника управління земельних відносин виконавчого комітету Рівненської міської ради не може вважатись належним розглядом клопотання позивача в порядку статті 118 Земельного кодексу України.

З ухваленим у справі рішенням суду апеляційної інстанції не погодився відповідач, звернувся до суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати судове рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі постанову суду першої інстанції.

В обґрунтування касаційної скарги посилається на те, що на виконання закону позивачу до заяви про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність необхідно було додати графічні матеріали із зазначенням бажаного місця розташування земельної ділянки. Поряд з тим, позивачем графічних матеріалів не надано, у заяві також не зазначено місця розташування бажаної земельної ділянки. При цьому позивач зазначив всю територію, що перебуває у розпорядженні міської ради, проте відображення карти м. Рівного не є графічним матеріалом в розумінні норм закону, а тому заяви позивача не відповідало вимогам чинного законодавства та не підлягало розгляду по суті.

Відзиву на касаційну скаргу відповідача до суду не надходило.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права суд приходить до висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Відповідно до частин 2 та 3 статті 116 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), в редакції, станом на час виникнення спірних правовідносин, набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі:

а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян;

б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій;

в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Згідно частин 1, 6 статті 118 ЗК України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим.

Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

За змістом частини 7 статті 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Відповідно до частини восьмої статті 118 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 1861 цього Кодексу.

Згідно частин 10, 11 статті 118 ЗК України відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку.

Пунктом «г» частини 1 статті 121 ЗК України передбачено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), зокрема, в містах - не більше 0,10 гектара.

Згідно пункту 34 частини 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі - Закон №280/97-ВР) виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Положеннями частин 1 і 2 статті 59 Закону №280/97-ВР передбачено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

За змістом частини 1 статті 122 ЗК України та пункту 34 частини 1 статті 26 та статті 59 Закону №280/97-ВР рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та про надання її у власність належить до виключних повноважень Рівненської міської ради шляхом прийняття відповідних рішень на пленарному засіданні. При цьому рішення, дії або бездіяльність міської ради щодо надання земельних ділянок можуть бути оскаржені до суду.

Верховний Суд неодноразово висловлював правову позицію щодо розгляду справ за аналогічними правовідносинами, зокрема, у постанові від 12.08.2021 у справі №320/666/19 дійшов наступних висновків:

«……повноваження органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або користування та порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у власність фізичних осіб встановлені, зокрема, статтями 12, 118, 122 ЗК України, статтями 26, 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Тобто, приписами зазначеного законодавства визначено, що за результатами розгляду клопотання заявника про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою повинно прийматись рішення на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради, що є виключною компетенцією органів місцевого самоврядування. Вказане рішення повинно бути прийнято у місячний строк з моменту надходження клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

Умови, за яких орган місцевого самоврядування відмовляє у наданні дозволу, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, орган місцевого самоврядування приймає рішення про надання дозволу. Ці повноваження та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу місцевого самоврядування - надати дозвіл або відмовити у його наданні.

Надходження до органу місцевого самоврядування клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність є підставою для прийняття цим суб`єктом рішення про надання такого дозволу або відмови у його наданні…..»

В ході розгляду справи судами встановлено, що позивач звернувся із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, за результатами розгляду його заяви відповідачем - Рівненською міською радою не прийнято відповідного рішення про надання або про відмову у наданні такого дозволу, натомість позивачу надано письмову відповідь управління земельних ресурсів, оформлену у вигляді листа, а тому суд апеляційної інстанції обгрунтовано дійшов висновку про задоволення позову.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 02.04.2020 у справі №461/2364/17, від 18.06.2020 у справі №461/2775/17, від 25.06.2020 у справі №461/2361/17, від 09.06.2021 у справі №461/2288/17 і колегія суддів не вбачає підстав для відступу від такої правової позиції.

Відповідно до частини 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, оскільки при ухваленні судового рішення суд апеляційної інстанції правильно застосував норми матеріального права, порушень норм процесуального права не допустив, тому суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а судового рішення суду апеляційної інстанції - без змін.

Керуючись статтями 345, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

п о с т а н о в и в :

Касаційну скаргу Рівненської міської ради залишити без задоволення, а постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 22.05.2017 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

О.П. Стародуб

А.А. Єзеров

В.М. Кравчук