Справа № 640/32593/20
Суддя: Бєлова Людмила Василівна
Дата ухвалення: 2021-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

23 вересня 2021 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі судді-доповідача Бєлової Л.В. та суддів Безименної Н.В., Єгорової Н.М., перевіривши клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 19 липня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправною бездіяльності та стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 19 липня 2021 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, яку зареєстровано судом апеляційної інстанції 19 серпня 2021 року за вх.№0314/131421/21.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 25 серпня 2021 року апеляційну скаргу залишено без руху через її невідповідність вимогам статті 296 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Апелянту надано строк для усунення недоліків 7 (сім) днів з моменту отримання копії даної ухвали для усунення вказаних недоліків апеляційної скарги, шляхом подання до суду: обґрунтованого клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 19 липня 2021 року із зазначенням поважних причин його пропуску та подання доказів їх поважності.

01 вересня 2021 року представник позивача отримав копію ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 25 серпня 2021 року, що підтверджується зворотнім повідомленням про вручення поштового відправлення.

На виконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшла заява представника позивача адвоката Холодецького В.Ц. про усунення недоліків апеляційної скарги, до якої додано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

В обґрунтування поважності пропуску строку на апеляційне оскарження представник позивача вказує, що ОСОБА_1 є уродженцем АР Крим та по теперішній час проживає там. Представником позивача протягом 10 днів після отримання оскаржуваного рішення не було можливим дізнатись намір клієнта щодо подальшого оскарження та отримати кошти для сплати судового збору, оскільки позивач проживає в АР Крим, що є тимчасово окупованою територією.

Також адвокат вказує, що позивач перебував у цей час у відпустці з обмеженими можливостями зв`язку, а про його намір оскаржити рішення суду першої інстанції було повідомлено лише 16 серпня 2021 року.

Перевіривши клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження, суд вважає, що воно не підлягає задоволенню з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що копію оскаржуваного рішення представник позивача отримав наручно особисто 19 липня 2021 року, тобто, в день проголошення судового рішення, що підтверджується розпискою (а. с. 257 на звороті).

Отже, останнім днем звернення з апеляційною скаргою з врахуванням отримання апелянтом оскаржуваного рішення 19 липня 2021 року, було 29 липня 2021 року, оскільки апеляційну скаргу подано на судове рішення у справі, яка відноситься до категорії термінових, тобто таких, які підлягають розгляду у найкоротший термін, де строк оскарження становить 10 днів з дня їх проголошення

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 19 липня 2021 року подано засобами поштового зв`язку 17 серпня 2021 року та зареєстровано судом апеляційної інстанції 19 серпня 2021 року за вх.№0314/131421/21.

Отже, апеляційну скаргу на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 19 липня 2021 року подано з пропуском 10-денного строку, передбаченого КАС України.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що поважність причин пропуску строку підлягає оцінці у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судових рішень у апеляційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку апеляційного оскарження з поважних причин.

Так, у поданій заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження представник позивача вказує, що протягом 10 днів після отримання оскаржуваного рішення не було можливим дізнатись намір клієнта щодо подальшого оскарження та отримати кошти для сплати судового збору, оскільки позивач проживає в АР Крим, що є тимчасово окупованою територією.

Колегія суддів наголошує, що викладені вище твердження щодо неможливості повноцінної комунікації є лише загальною фразою, представником позивача жодним чином не викладено та належним чином не доведено, яким саме чином проживання позивача на тимчасово окупованій території унеможливило подання апеляційної скарги у встановлений законодавством строк.

Апеляційний суд звертає увагу, що позивач та його представник не позбавлені можливості контактувати один з одним засобами телефонного та/або електронного зв`язку з метою узгодження намірів оскарження та перерахування відповідних коштів шляхом використання платіжних сервісів у мережі Інтернет, доказів неможливості використання яких позивачем не було надано.

Відповідно до частин першої, другої статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з частинами першою, другою статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

При цьому, частиною першою статті 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Так, адвокат зазначав, що позивач перебував у відпустці з обмеженими можливостями зв`язку, а про його намір оскаржити рішення суду першої інстанції було повідомлено лише 16 серпня 2021 року.

Однак, апелянтом не надано жодних належних доказів у розумінні КАС України щодо перебування ОСОБА_1 у відпустці та відсутності засобів зв`язку у відповідний період.

Відтак, зазначені апелянтом обставини щодо причин пропуску строку на апеляційне оскарження не є об`єктивно непереборними, не є такими, що не залежать від волевиявлення особи та лише свідчать про відсутність правових підстав для визнання таких причин пропуску поважними.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути піддане обмеженням, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав, або фінансовим обмеженням (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії», справа «Креуз проти Польщі»).

Таким чином, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій і стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

З викладеного вбачається, що об`єктивні та поважні причини пропуску зазначеного строку відсутні, а тому підстав до поновлення пропущеного апелянтом строку суд не вбачає.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Устименко проти України» від 06 жовтня 2015 року Європейський суд з прав людини наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Європейський суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом певного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є обмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип правової визначеності, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків.

Враховуючи відсутність підтвердження наявності поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження, суд відмовляє у задоволенні клопотання позивача про поновлення строку апеляційного оскарження рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 19 липня 2021 року.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 299 КАС України, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Згідно з частиною третьою статті 299 КАС України, питання про відмову у відкритті апеляційного провадження суд апеляційної інстанції вирішує протягом п`яти днів після надходження апеляційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Відтак, з огляду на викладене вище, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для відмови у відкритті апеляційного провадження.

Керуючись ст. 248, 255, 298, 299 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 19 липня 2021 року - відмовити.

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 19 липня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправною бездіяльності та стягнення моральної шкоди - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду з урахуванням положень статті 329 КАС України.

Суддя-доповідач Л.В. Бєлова

Судді Н.В. Безименна,

Н.М. Єгорова