Справа № 260/794/20
Суддя: Дашутін І.В.
Дата ухвалення: 2021-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2021 року

м. Київ

справа № 260/794/20

адміністративне провадження № К/9901/10361/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Дашутіна І.В.,

суддів: Шишова О.О., Яковенка М.М.,

розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2020 року у складі судді Гебеш С.А. та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15 лютого 2021 року у складі колегії суддів: Довгої О.І., Запотічного І.І., Макарик В.Я. у справі №260/794/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Закарпатській області, Головного управління ДПС у Закарпатській області, третя особа - Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій:

31 березня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду першої інстанції з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Закарпатській області, Головного управління ДПС у Закарпатській області, третя особа - Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», про визнання протиправним та скасування наказу Головного управління ДФС у Закарпатській області № 1647 від 02 жовтня 2018 року "Про проведення позапланової документальної невиїзної перевірки фізичної особи"; визнання протиправними дій з проведення позапланової документальної невиїзної перевірки фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , з питань правильності нарахування та своєчасності сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору з отриманого у 2016 році доходу як додаткове благо від АТ "ОТП Банк", ), на підставі наказу Головного управління ДФС у Закарпатській області № 1647 від 02 жовтня 2018 року "Про проведення позапланової документальної невиїзної перевірки фізичної особи", за наслідками якої складено Акт № 1144/07-16-13-05-7/ від 14 листопада 2018 року; визнання протиправними та скасування: податкового повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Закарпатській області № від 28 листопада 2018 року, яким на позивача накладено штраф в розмірі 170 грн за неподання податкової декларації; № від 28 листопада 2018 року, яким позивачу нараховано податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, в розмірі 172 437, 49 грн та штрафну фінансову санкцію в розмірі 43 109,37 грн; № від 28 листопада 2018 року, яким позивачу нараховано військовий збір у розмірі 14 369,79 грн та штрафну санкцію в розмірі 3 592,45 грн; податкову вимогу № 3000-52 від 18 лютого 2019 року, якою визначено позивачу податковий борг на 17 лютого 2019 року у розмірі 252 708,24 грн податку на доходи фізичних осіб, у тому числі 172 437, 49 грн основного платежу; 43 279,37 грн штрафна санкція, 36 991, 38 грн пеня, 21 044, 86 грн військового збору, у тому числі 14 369, 79 грн основного платежу; 3 592, 45 грн штрафна санкція; 3 082, 62 грн пеня.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2020 року позов ОСОБА_1 у частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу Головного управління ДФС у Закарпатській області № 1647 від 02 жовтня 2018 року "Про проведення позапланової документальної невиїзної перевірки фізичної особи" - залишено без розгляду.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15 лютого 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2020 року - залишено без змін.

Залишаючи позовну заяву без розгляду суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, зазначив, що наведені у заяві причини пропуску строку звернення до суду в частині оскарження спірного наказу є неповажними, інших підстав для поновлення строку судом не встановлено.

Суд установив, що позивач оскаржуючи Наказ №1647 від 02 жовтня 2018 року звернувся до суду з даним позовом 31 березня 2020 року. Позивач у позовній заяві зазначає, що відповідач 1 не вручав позивачу у порядку, визначеному ст. 42 Податкового кодексу копію спірного наказу, і такій не було відомо про проведення вказаної перевірки відносно неї. Крім того, позивач зазначає, що про існування оскаржуваного наказу та проведення документальної позапланової невиїзної перевірки відносно неї, стало відомо наприкінці 2019 року, після отримання відповіді про розгляд запиту та надання копій документів ГУ ДПС у Закарпатській області, який сформований 10 жовтня 2019 року. Водночас, позивач не зазначає конкретно, коли саме таку відповідь позивач отримала від контролюючого органу.

Короткий зміст вимог та узагальнені доводи касаційної скарги:

У касаційній сказі позивач просить скасувати ухвали суду першої та апеляційної інстанцій та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. В обґрунтування своїх вимог посилається на порушення судами норм процесуального права. При цьому, заперечує факт пропущення строку звернення з позовом та зазначає, що звернулася до суду в межах строку, встановленого Законом після отримання копії наказу № 1647 від 02 жовтня 2018 року та письмового повідомлення за № 345/07-16-13-05-07 від 02 жовтня 2018 року.

Уважає, що зміст листа ДФС у Закарпатській області № 6319/Е/07-16-13-02-11 не є доказом його надіслання позивачу, отримання цього листа позивачем чи його представником. Тому, суд дав невірну оцінку вказаному листу, що призвело до неправильного встановлення обставин пропущення строку на звернення з позовом та неправильного вирішення питання дотримання строку, у результаті чого суд виніс незаконне судове рішення. Зазначає, що судом не встановлено дату, від якої відраховується 6-місячний строк звернення з позовом, а тому висновок судів про недотримання позивачем строку звернення з позовом є необгрунтованим.

Крім того, на думку позивача, суд помилково встановив, що звернення адвоката Есенова О.Р. від 03.10.2018 свідчить про обізнаність позивача про податкову перевірку та оскаржуваний наказ, що є не більше ніж припущенням суду, оскільки не свідчить про наявність у позивача будь-яких документів відповідача на той час.

У відзиві на касаційну скаргу відповідач просить залишити її без задоволення, а ухвали суду першої та апеляційної інстанцій без змін, як такі, що є законними та обгрунтованими.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Норми права, якими керувався суд касаційної інстанції та висновки суду за результатами розгляду касаційної скарги:

Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перегляд судових рішень здійснюється в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевірка правильності застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права - на підставі встановлених фактичних обставин справи (частина 1 статті 341 КАС України).

За змістом статті 122 Кодексу адміністративного суду України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень. Для звернення до адміністративного суду з позовами у спорах за участю суб`єктів владних повноважень з приводу проведення аналізу ефективності здійснення державно-приватного партнерства та позовами у спорах, що виникають у зв`язку з проведенням та/або визначенням результатів конкурсу з визначення приватного партнера та концесійного конкурсу, встановлюється тримісячний строк з дня, коли особа дізналася або мала дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до приписів статті 123 КАС України:

1) У разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

2) Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

3) Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

4) Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Як установлено судом першої інстанції з відповіді на адвокатський запит, адвокат Есенов О.Р. 03.10.2019 просив надати інформацію та документи стосовно проведеної перевірки з питань правильності нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору по отриманому доходу у 2016 році від ПАТ "ОТП Банк» стосовно ОСОБА_1 .

На вказаний запит відповідачем 1 10.10.2019 було надано наступні документи: Наказ Головного управління ДФС у Закарпатській області № 1647 від 02 жовтня 2018 року на 1 аркуші, акт документальної позапланової невиїзної перевірки від 14 листопада 2018 року № 1144/07-16-13-05-07/ НОМЕР_1 на 7 аркушах; лист Головного управління ДФС у Закарпатській області "Про направлення примірника акту документальної позапланової невиїзної перевірки" від 14 листопада 2018 року № 5174/Д/07-16-13-05-07 на 1 арк. Також, контролюючим органом повідомлено, що оскаржуваний наказ також направлявся відповідачем 1 07 грудня 2018 року на адресу представника позивача Есенова О.Р.

Тобто, судами установлено, що позивач була обізнана про існування оскаржуваного наказу ще у 2018 році, оскільки згідно листа-запита від 03.12.2018 адвокат Есенов О.Р. звертався до відповідача 1 з відповідним запитом щодо проведеної перевірки позивача та отримання ним указаних документів.

Відтак, судами попередніх інстанцій обґрунтовано ураховано, що позивач була обізнана про проведення відносно неї податкової перевірки у грудні 2018 року, а тому з січня 2019 року по 31 березня 2020 року мала достатньо часу для звернення до суду щодо оскарження спірного наказу у строки, встановлені статтею 122 КАС України.

Так, перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Разом з тим, поважними причинами пропуску строку звернення до суду визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними, істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій, але зазначені обставини повинні бути підтверджені належними та допустимими доказами того, що особа не мала реальної можливості дізнатися про порушення своїх прав, свобод та інтересів.

Колегія суддів погоджується з зазначеними висновками судів та наголошує, що статтею 44 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом (пункти 6, 7 частини п`ятої цієї статті).

Наведеними нормами чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема, щодо дотримання строку апеляційного оскарження.

Для цього учасник справи як особа, зацікавлена у поданні чи то позовної заяви чи апеляційної скарги, повинна вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені чинним законодавством.

Окрім цього, законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій.

Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» Європейський суд з прав людини зазначив, по заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Частиною 3 статті 123 КАС України визначено, що якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Зважаючи на викладене, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, не установив поважності причин пропуску пропущеного позивачем строку звернення до суду, а представник позивача не навів обґрунтованих обставин, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними, істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій і зазначені обставини повинні бути підтверджені належними та допустимими доказами того, що особа не мала реальної можливості дізнатися про порушення своїх прав, свобод та інтересів.

Ураховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про залишення без розгляду позовних вимог в частині оскарження наказу № 1647 від 02 жовтня 2018 року "Про проведення позапланової документальної невиїзної перевірки фізичної особи".

Згідно з частиною першою статті 350 КАС України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, касаційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2020 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15 лютого 2021 року у справі №260/794/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Закарпатській області, Головного управління ДПС у Закарпатській області, третя особа - Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Суддя-доповідач І. В. Дашутін

Судді О.О. Шишов

М.М. Яковенко