Справа № 522/13472/20
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2021-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2021 р.м. ОдесаСправа № 522/13472/20
Час та місце ухвалення судового рішення суду 1 інстанції:

12:34 год., м. Одеса;

Дата складання повного тексту судового рішення

суду 1 інстанції: 03.06.2021 року;

Головуючий в 1 інстанції: Свячена Ю.Б.

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді Єщенка О.В.

суддів Димерлія О.О.

Шляхтицького О.І.

За участю: секретаря Недашковської Я.О.

представника апелянта Завальнюка Д.Ю.

представника відповідача Картавцевої А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 1 червня 2021 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради по справі про адміністративне правопорушення №464/17 від 03.10.2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 96 КУпАП.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 1 червня 2021 року задоволено заяву представника Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, позовну заяву ОСОБА_1 до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення №464/17 від 03 жовтня 2017 року залишено без розгляду.

Проаналізувавши положення ч. 1 ст. 122, ч. 3 ст. 123 КАС України, суд першої інстанції виходив з того, що залишення позовної заяви без розгляду, у зв`язку з пропуском строку звернення до суду, можливе за умови визнання судом неповажними причин порушення процесуального строку. З огляду на те, що доводи позивача стосовно поновлення строку звернення із позовом не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду та спростовуються матеріалами справи, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для залишення адміністративного позову без розгляду відповідно до ст. 123 КАС України.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, ОСОБА_1 звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати судове рішення, справу направити на продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки положенням ч.ч. 1, 2 ст. 74 КАС України та п.п. 105, 106 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 року №270, і помилково не враховано, що позивач заперечує факт одержання ним оспорюваної постанови відповідача 17.10.2017 року. При цьому, наявне в матеріалах справи поштове повідомлення, не містить відомостей про особу, зокрема, прізвища отримувача, якому вручене відповідне поштове відправлення. Наведені обставини у сукупності свідчать про те, що поштове повідомлення, яке міститься в матеріалах справи, оформлене із порушенням Правил надання послуг поштового зв`язку, а висновки суду першої інстанції ґрунтуються на недопустимих доказах.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ч. 3 ст. 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частинами 1, 2 ст. 123 КАС України визначено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду передбачені і п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України.

Аналіз наведених норм показав, що звернення до суду за захистом прав, свобод чи інтересів особа може реалізувати в межах терміну, визначеного адміністративним процесуальним законодавством або іншими законами.

Строк звернення до адміністративного суду вважається проміжком часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Обов`язок доведення обставин, з якими пов`язується поважність причин пропуску строків звернення до суду, покладається на особу, яка звернулась із адміністративним позовом.

При цьому поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Таким чином, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів.

Аналіз практики Європейського суду з прав людини свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, ЄСПЛ виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних причин, внаслідок непереборних, незалежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

Слід враховувати, що ст. 171-2 КАС України (в редакції, яка діяла на момент прийняття оспорюваної постанови) не визначений окремий (особливий) строк звернення із позовом у справі з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Водночас, за правилами ч. 1 ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Зазначені положення КУпАП кореспондуються із приписами ст. 289 КАС України (в редакції, яка діє на момент звернення із позовом).

Разом з цим, апеляційний суд враховує, що за змістом ч. 1 ст. 285 КУпАП ухвалення відповідного рішення (постанови) у справі про адміністративне правопорушення відбувається шляхом оголошення уповноваженим органом вказаних рішення/постанови.

Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Згідно із ч. 3 ст. 285 КУпАП копія постанови вручається під розписку. У разі якщо копія постанови висилається, про це робиться відповідна відмітка у справі.

Сукупний аналіз приписів ч. 1 ст. 285, ч. 3 ст. 285 КУпАП дає колегії суддів підстави для висновку, що прийняття (ухвалення) постанови у справі про адміністративне правопорушення означає доведення змісту цієї постанови особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, або шляхом безпосереднього вручення особі цієї постанови після завершення справи, або шляхом її надіслання.

Відповідно, обчислення десятиденного строку за ч. 1 ст. 289 КУпАП, ст. 289 КАС України (в редакції, яка діє на момент звернення із позовом) має відбуватись з моменту вручення особі цієї постанови, що кореспондується із загальними правилами, передбаченими ч.ч. 2, 3 ст. 122 КАС України.

Так, предметом спору у цій справі є протиправність постанови Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради №464/17, прийнятої 03.10.2017 року у справі про адміністративне правопорушення за ч. 6 ст. 96 КУпАП.

Адміністративний позов щодо оскарження цієї постанови поданий 14.08.2020 року.

Звертаючись із вказаним позовом та заявляючи клопотання про поновлення пропущеного строку, позивач зазначав, що про наявність постанови відповідача він дізнався лише 30.07.2020 року із Єдиного реєстру боржників за виконавчим провадженням №55552932 та фактично одержав оспорювану постанову на адвокатський запит 07.08.2020 року.

27.11.2020 року Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради подано суду першої інстанції заяву, в якій ставилось питання про залишення адміністративного позову без розгляду.

В обґрунтування вказаних вимог зазначено, що копію оспорюваної постанови позивачем отримано 17.10.2017 року, про що свідчить відповідне поштове повідомлення, а тому строк звернення із позовом має обчислюватись з цієї дати. Відтак, відповідач вказував, що позивачем не обґрунтовано поважність причин пропуску процесуального строку, не підтверджено ці обставини належними доказами.

Позивач скористався своїм правом та 11.12.2020 року подав суду першої інстанції письмові заперечення щодо клопотання відповідача. В обґрунтування своїх доводів позивач послався на те, що в порушення приписів п.п. 2, 105, 106 Правил надання послуг поштового зв`язку від 05.03.2009 року №270 у представленому відповідачем поштовому повідомленні не зазначено прізвище особи, яка одержала відправлення, а тому вимоги Управління не підтверджені допустимими доказами.

Перевіряючи обставини справи у сукупності, а також викладені доводи сторін, апеляційний суд враховує, що у період з 12.09.2017 року по 20.09.2017 року Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради проведено позапланову перевірку ОСОБА_1 з питань дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил на об`єкті: реконструкція нежитлових приміщень технічного поверху житлового будинку під квартиру з розширенням за адресою: АДРЕСА_1 , за результатом якої складено акт №000891.

Зазначеною перевіркою встановлено ряд порушень суб`єктом містобудування вимог містобудівного законодавства та будівельних норм і правил, під час перевірки суб`єкту містобудування внесений припис про усунення виявлених порушень, складено протокол про адміністративне правопорушення, в якому визначений в діях позивача склад правопорушення, передбачений ч. 6 ст. 96 КУпАП, а також дата, час і місце розгляду справи про виявлене правопорушення.

Державний архітектурно-будівельний контроль проведений з повідомленням та участю суб`єкта містобудування. За завершенням контролюючих заходів від одержання матеріалів перевірки суб`єкт містобудування відмовився, а тому їх направлено позивачу засобами поштового зв`язку. Вказані відомості засвідчені головним спеціалістом в акті перевірки, приписі та протоколі про адміністративне правопорушення.

Слід враховувати відсутність заперечень позивача щодо обізнаності та участі у державному архітектурно-будівельному контролі, з цих підстав рішення відповідача не оспорюється.

На думку колегії суддів, вказані обставини є такими, що підтверджують можливість позивача дізнатись про результат вирішення його справи у найкоротший термін, вчинивши дії як щодо безпосередньої участі так і щодо отримання копії відповідного рішення за заявою чи зверненням до контролюючого органу без невиправданих зволікань.

Разом з цим, як свідчать обставини справи, позивач не був присутнім під час винесення відповідачем оспорюваної постанови. У постанові від 03.10.2020 року №464/17 зроблено відмітку про її надсилання ОСОБА_1 05.10.2017 року засобами поштового зв`язку з повідомленням про вручення за №077.

Вказане відправлення було вручене адресату 17.10.2017 року під розпис, про що свідчить повернуте Управлінню поштове повідомлення за №077.

За визначенням, наведеним у пункті 2 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 05.03.2009 року №270, повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу це повідомлення, яким оператор поштового зв`язку доводить до відома відправника чи уповноваженої ним особи інформацію про дату вручення реєстрованого поштового відправлення, виплати коштів за поштовим переказом та прізвище одержувача.

Згідно із п.п. 105, 106 Правил надання послуг поштового зв`язку від 05.03.2009 року №270 (в редакції постанови №437 від 13.07.2016 року) для одержання реєстрованого поштового відправлення, коштів за поштовим переказом одержувач повинен заповнити бланк повідомлення із зазначенням даних пред`явленого документа, що посвідчує особу (назва, серія, номер, дата видачі, найменування органу, який видав), дати одержання поштового відправлення, поштового переказу та розписатись.

Під час вручення фізичній особі реєстрованого поштового відправлення, виплати коштів за поштовим переказом з повідомленням про вручення працівник поштового зв`язку на підставі пред`явленого одержувачем документа, що посвідчує особу, зазначає на бланку повідомлення про вручення його прізвище.

Дослідивши наявне в матеріалах справи поштове повідомлення за №077, апеляційний суд враховує, що це повідомлення містить відомості про одержувача відправлення, його адресу, дату вручення відправлення та підпис одержувача.

У поштовому повідомленні не застережено про спосіб вручення одержувачу відправлення (особисто чи іншій особі), а також прізвище отримувача.

Водночас, слід враховувати, що вказане поштове відправлення не було повернуто з причин неможливості його вручення адресату.

На думку колегії суддів, неповне заповнення поштового повідомлення не може спростовувати факт вручення відправлення адресату.

Вказане поштове повідомлення не може вважатись таким, що не відповідає вимогам допустимості доказів, передбаченим у ст. 74 КАС України, оскільки направлення суб`єкту містобудуванню постанови у справі про адміністративне правопорушення засобами поштового зв`язку із повідомленням про вручення підтверджує вчинення відповідачем дій щодо доведення змісту цієї постанови вказаному суб`єкту. Отже, повернуте відповідачу поштове повідомлення із відомостями про вручення поштового відправлення є відповідною операцію зв`язку, що не може свідчити про одержання таких доказів з порушенням закону.

Враховуючи викладене, оскільки позивачем не доведено та не обґрунтовано неможливість оскаржити постанову без зволікань, а також обставини, що об`єктивно і непереборно перешкоджали в цьому, звернення із цим позовом відбулось поза межами десятиденного терміну з дня, коли позивач дізнався про порушення своїх прав та інтересів, колегія суддів вважає, що у суду першої інстанції були всі підстави для залишення адміністративного позову без розгляду.

З огляду на те, що висновки суду ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального і процесуального права, відповідають дійсним обставинам справи, а доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують, колегія суддів вважає, що судове рішення відповідно до ст. 316 КАС України підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 312, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 1 червня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено та підписано 24.09.2021 року.

Головуючий-суддя: О.В. Єщенко

Судді: О.О. Димерлій

О.І. Шляхтицький