Справа № 400/7544/21
Суддя: Біоносенко В. В.
Дата ухвалення: 2021-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

23 вересня 2021 р. № 400/7544/21
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Біоносенко В. В. за участю секретаря судового засідання Ісламова І.О., розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до відповідача:Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), вул. Космонавтів, 61,Миколаїв,54056,
про:визнання протиправною та скасування постанови від 18.08.2021 ВП № 66535088,
За участю:

Від позивача: Бойченко Г.А.;

Від відповідача: Щербатих М.В.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до адміністративного суду з позовом до Інгульського відділу Державної виконавчої служби у м. Миколаєва Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з вимогами визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Інгульського відділу ДВС у м. Миколаєва Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Щербатих Максима Володимировича від 18.08.2021 року у виконавчому провадженні №66535088 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в розмірі 12000 гривень.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтувала тим, що рішення суду вона виконала добровільно, державним виконавцем ніяких заходів щодо примусу її до виконання не вживалось. Обов`язковими умовами стягнення виконавчого збору, відповідно до судової практики Верховного Суду є фактичне виконання за виконавчим документом та вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішення. За своїм змістом виконавчий збір є винагородою за вчинення заходів примусового виконання примусового виконання, за умови, що такі заходи привели до виконання рішення.

Позивачка послалася на позитивну для неї практику Верховного Суду, зокрема постанову від 11.03.2020 у справі 2540/3203/18, від 16.04.2020 у справі №480/2853/19.

Відповідач позов не визнав, просив в його задоволенні відмовити. Свою позицію аргументував тим, що відповідно до ст.27 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний винести постанову про стягнення виконавчого збору. Діюче законодавство не пов`язую питання стягнення виконавчого збору з фактичним виконання. Позивачка посилається на стару редакцію Закону, а також на судову практику, яка стосується цієї редакції Закону.

В судовому засіданні представники позивача та відповідача підтримали власні позиції, викладені у процесуальних заявах по суті справи.

Суд розглянув справу у відкритому судового засіданні за участю сторін, з дотриманням вимог ст.287 КАС України.

Дослідив матеріали справи, вислухав представників сторін, суд встановив наступне.

02.06.2021 рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та інших, про зобов`язання привести планування приміщення загального користування - кухні XII (загальної площею 12 кв.м.), що розташоване у технічної документації ММБТІ станом на 01.10.2009 року, шляхом знесення в приміщенні кухні XII (загальної площею 12 кв.м.), за власний рахунок, самовільну реконструкцію у вигляді встановленої перегородки з виникненням нового приміщення санвузлу площею 2,74 кв.м., в якому розміщено санітарно-технічні прилади.

06.08.2021 Ленінським районним судом м. Миколаєва видано виконавчий лист №489/6529/19.

18.08.2021 державним виконавцем за виконавчим листом №489/6529/19 відкрито виконавчого провадження №66534854 стосовно ОСОБА_1 .

Одночасно з цим, в постанову про відкриття виконавчого провадження, державним виконавцем зазначено про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 12000 гривень.

18.08.2021 державним виконавцем винесено окрему постанову про стягнення виконавчого збору з боржника ОСОБА_1 в розмірі 12000 гривень.

02.09.2021 стягувач подав заяву про повернення виконавчого документу.

03.09.2021 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу.

Відповідно до ст.27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи.

Відповідно до ч.9 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч.1 ст.39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Вищезазначеними нормами, які передбачають випадки, в яких не стягується виконавчий збір, відсутнє посилання, що виконавчий збір не стягується в разі повернення виконавчого документа стягувачу без виконання, коли фактичне виконання рішення суду не було здійснено.

Оскільки виконавче провадження закінчене саме на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону № 1404, то застосовуються наслідки, передбачені ч. 3 ст. 40 Закону № 1404, а саме: у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Тобто відповідно до Закону, стягнення виконавчого збору не залежить від фактичного виконання державним виконавцем за виконавчим документом.

Але в постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.03.2020 у справі №2540/3203/18 сформульована позиція, що при стягненні виконавчого збору відповідно до частини третьої статті 40 Закону № 1404-VIII без реального стягнення суми боргу з боржника у разі повернення виконавчого документа стягувачу за його заявою створюються умови для стягнення з боржника подвійної суми виконавчого збору або ж стягнення його без реального виконання рішення суду.

Велика Палата Верховного Суду вважає вмотивованими висновки суду першої інстанції про те, що на момент виникнення спірних правовідносин обов`язковими умовами стягнення виконавчого збору були: 1) фактичне виконання виконавчого документа; 2) вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішень. За своїм змістом виконавчий збір є винагородою за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови, що такі заходи привели до виконання рішення.

Аналогічні висновки в подальшому викладені у постановах Верховного Суду у постановах від 22.01.2021 у справі №400/4023/19, від 08.07.2021 у справі №480/5242/19, від 31.05.2021 № 640/22392/19, від 31.03.2021 у справі №420/1536/19 та багатьох інших.

При цьому, у цих рішеннях, Верховний Суд посилається саме на діючу редакція ст.27 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обставин, при яких суд може не врахувати висновки Верховного Суду, КАС України та Закон України «Про судоустрій і статус суддів» не передбачають.

Враховуючи, перелічену вище сталу судову практику, суд вимушений погодитися з позивачем та задовольнити позов.

Позов задовольнити у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 НОМЕР_1 ) до Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (вул. Космонавтів, 61,Миколаїв,545) задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Інгульського відділу ДВС у м. Миколаєва Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Щербатих Максима Володимировича від 18.08.2021 року у виконавчому провадженні №66535088 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в розмірі 12000 гривень.

3. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя В. В. Біоносенко