Справа № 600/2951/21-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2021-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2021 р. м. Чернівці Справа № 600/2951/21-а

Суддя Чернівецького окружного адміністративного суду Лелюк О.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії.

Позивач просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо здійснення перерахунку та виплати пенсії з 01 квітня 2019 року у розмірі 70% грошового забезпечення та обмеження її максимального розміру;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області здійснити перерахунок та виплату пенсії на підставі оновленої довідки, виданої Управлінням Служби безпеки України в Чернівецькій області, від 08 жовтня 2020 року №21/504 про розмір грошового забезпечення, виходячи з розміру складових, розрахованих згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу деяких інших осіб», у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону №2262-XII та статті 9 Закону №2011-XII у розмірі 80% місячного грошової забезпечення та без обмеження її максимального розміру, починаючи 01 квітня 2019 року, із урахуванням проведених виплат.

В обґрунтування позову позивач зазначав, що під час проведення перерахунку його пенсії на виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 23 грудня 2020 року у справі №600/2521/20-а відповідачем протиправно зменшено основний розмір його пенсії до 70%, замість призначеного розміру 80%. Звертав увагу на те, що право на отримання пенсії саме у розмірі 80% грошового забезпечення також визнано рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 13 лютого 2019 року у справі №824/22/19-а. Позивач вважає, що при перерахунку пенсії має застосовуватись норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії. Крім цього, відповідач обмежив виплату пенсії позивача сумою, що відповідає десяти прожитковим мінімумам для осіб, які втратили працездатність. З указаним позивач також не погоджується і вважає протиправним, оскільки стаття 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в редакції Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 року №3668-VI, яка передбачала, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, і на яку посилається відповідач в обґрунтування законності обмеження розміру пенсії позивача, втратила чинність у зв`язку з Рішенням Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року №7-рп/2016.

Ухвалою суду від 05 липня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні); встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву; витребувано з Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області копію пенсійної справи позивача.

Відповідач щодо задоволення позову заперечував. У наданому суду відзиві на позовну заяву вказував, що вимога позивача щодо здійснення перерахунку та виплату пенсії за вислугу років в розмірі 80 процентів від суми грошового забезпечення, починаючи з 01 січня 2018 року, із врахуванням раніше проведених виплат є безпідставною, оскільки згідно Закону України від 27 березня 2014 року №1166-VII Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні внесено зміни до статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, відповідно до яких максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70% відповідних сум грошового забезпечення. Зміни набули чинності з 01 травня 2014 року. Стосовно обмеження пенсії позивача максимальним розміром відповідач зауважив, що крім змін, внесених до статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 року №3668-VI, до статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» вносилися зміни і Законами України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 25 грудня 2015 року №911-VIIІ та «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06 грудня 2016 року №1774, в редакції яких рішенням Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року №7-рп/2016 стаття 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» і була визнана неконституційною. Разом з цим, положення Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 року №3668-VI не були предметом розгляду Конституційного Суду України, а отже, висновок у рішенні від 20 грудня 2016 року №7-рп/2016 не може бути застосований до названого вище Закону. Враховуючи наведене, відповідач вважає, що розмір пенсії, який отримує позивач станом на час розгляду даної справи, не дає підстав для його перерахунку згідно позовних вимог. Просив суд відмовити у їх задоволенні.

Дослідивши наявні матеріали, всебічно та повно з`ясувавши всі обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивачу призначено пенсію з 12 жовтня 2010 року в розмірі 80% грошового забезпечення відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 09 квітня 1992 року №2262-XII.

Відповідно до довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103, позивачу проведено перерахунок пенсії з 01 січня 2018 року.

При цьому основний розмір пенсії обчислений відповідно до пункту а статті 13 Закону №2262-ХІІ із застосуванням максимального відсотку розрахунку пенсії за вислугу років, передбаченого цим Законом, в редакції, чинній на момент проведення перерахунку (максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення).

Як вбачається із системи «Діловодство спеціалізованого суду» та Єдиного державного реєстру судових рішень, рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 13 лютого 2019 року у справі №824/22/19-а, яке набрало законної сили, адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо здійснення ОСОБА_1 перерахунку та виплати пенсії з 01.01.2018р. у розмірі 70% грошового забезпечення. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018р. №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби та деяким іншим категоріям осіб" в розмірі 80% місячного грошового забезпечення, з 01.01.2018р. із урахуванням встановлених ч.2 ст.51 Закону №2262-ХІІ 12 місячного строку на поновлення порушеного права, а також проведених виплат.

На виконання зазначеного рішення суду відповідачем проведено перерахунок пенсії позивача з 14 березня 2019 року з урахуванням основного розміру пенсії 80% грошового забезпечення, що підтверджується копіями матеріалів пенсійної справи позивача.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 23 грудня 2020 року у справі №600/2521/20-а, яке набрало законної сили, адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії задоволено повністю. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку та виплаті пенсії з 01 квітня 2019 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , виходячи з розміру складових, розрахованих у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ, статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року №2011-ХІІ та з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу та деяких інших осіб», на підставі довідки про розмір грошового забезпечення, виданої Управлінням Служби безпеки України в Чернівецькій області, від 08 жовтня 2020 року №21/504, починаючи з 01 квітня 2019 року, з урахуванням проведених виплат.

На виконання вказаного вище рішення суду Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області проведено перерахунок пенсії позивача з урахуванням основних та додаткових видів грошового забезпечення, проте зі зменшенням основного розміру пенсії до 70% грошового забезпечення та обмеженням пенсії до максимального розміру

У зв`язку із цим позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області із заявою, в якій він просив здійснити перерахунок його пенсії, починаючи з 01 квітня 2019 року, з урахуванням 80% грошового забезпечення, без обмеження її граничного розміру.

Однак листом від 19 квітня 2021 року №1260-1157/С-17/8-2400/21 позивачу відмовлено в перерахунку пенсії, оскільки основний розмір пенсії обчислено відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» із застосування максимального розрахунку пенсії за вислугу років, передбаченого названим Законом у редакції, чинній на час проведення перерахунку. Крім цього, Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 року №3668 внесено зміни до статті 43 Закону №2262, а саме: визначено, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати, до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Стосовно посилань на рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року №7-рп/2016 відповідач зауважив, що висновки такого рішення не можуть бути застосовані до Закону №3668, оскільки такий не був предметом розгляду в Конституційному Суді України. У зв`язку з цим розмір пенсії при її перерахунку з 01 квітня 2019 року на виконання рішення суду обчислений відповідно до норм чинного законодавства України.

За таких позивач звернувся до адміністративного суду із цим позовом.

Вирішуючи спір, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою та другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, є Закон України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб №2262-ХІІ від 09 квітня 1992 року (далі Закон №2262-ХІІ), відповідно до якого держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Судом встановлено, що позивачу призначена пенсія відповідно до Закону №2262-XII у розмірі 80% грошового забезпечення з 2010 року.

Згідно з пунктом а частини першої статті 13 Закону №2262-XII (у редакції, чинній на момент призначення пенсії) пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Згідно частини другої зазначеної статті загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення.

Дослідженням матеріалів справи, встановлено, що у відповідності до даної норми, пенсія позивачу призначена у розмірі 80% від суми грошового забезпечення.

Згодом, Законом України Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні №1166-VII від 27 березня 2014 року, який набув чинності 01 квітня 2014 року, внесено зміни до статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб №2262-XII від 09 квітня 1992 року.

Відповідно до статті 13 Закону №2262-XII (у редакції Закону №1166-VII) максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43).

Відповідно до частини четвертої статті 63 Закону №2262-XII усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

З системного аналізу вказаних норм вбачається, що підставою для проведення перерахунку пенсії є фактична зміна хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, проведена на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, наділеного правом встановлювати чи змінювати види грошового забезпечення військовослужбовців.

Згідно з матеріалами справи на виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 23 грудня 2020 року у справі №600/2521/20-а, яке набрало законної сили, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Чернівецькій області проведено перерахунок пенсії позивача з 01 квітня 2019 року з урахуванням 70% розміру грошового забезпечення, виходячи з таких складових: посадовий оклад; оклад за військове звання; процентна надбавка за вислугу років 50%; середньомісячна сума додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяці.

Як зазначено вище, на момент призначення позивачу пенсії відповідно до положень Закону №2262-XII максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до статті 13 Закону №2262-XII, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення.

Водночас, на час здійснення відповідачем перерахунку пенсії позивача на виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 23 грудня 2020 року у справі №600/2521/20-а, яке набрало законної сили, діяла вже інша редакція Закону №2262-XII, яка передбачала, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до статті 13 Закону №2262-XII, не повинен перевищувати 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення.

Тобто, відповідачем при проведенні перерахунку пенсії застосована норма Закону №1166-VІІ, відповідно до якого максимальний відсоток розрахунку пенсії за вислугу років обчислений відповідно до статті 13 Закону №2262ХІІ, згідно якої він не повинен перевищувати 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення.

При цьому варто зазначити, що зміни, що відбулись в законодавстві, стосуються саме призначення, а не перерахунку пенсії.

Стаття 13 Закону №2262-ХІІ врегульовує порядок призначення пенсій, а не її перерахунок. Слова призначення та перерахунок не є тотожними і відповідно носять різний зміст. Зокрема, під призначенням в Законі №2262ХІІ необхідно розуміти первинні дії органів Пенсійного фонду України щодо соціально-фінансового забезпечення особи, яка вийшла на пенсію, тоді як, під перерахунком необхідно розуміти вторинні дії органів Пенсійного фонду України щодо поліпшення соціально-фінансового забезпечення особи. Призначення та перерахунок пенсії є різними за змістом та механізмом процедурами їх проведення.

Підстави, умови і порядок перерахунку пенсії визначено статтею 63 Закону №2262-XII.

У зв`язку із цим, суд зазначає, що у даному випадку повинен здійснюватися саме перерахунок пенсії, і тому розмір пенсії повинен розраховуватись відповідно до законодавства чинного на момент її призначення, тобто в розмірі 80% від суми грошового забезпечення позивача.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що при перерахунку пенсії має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, а тому внесені Законом №1166-VII зміни до статті 13 Закону №2262-XII щодо обмеження максимального розміру пенсії до 70% стосувалися порядку призначення пенсії, а не перерахунку вже призначеної пенсії.

Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в рішенні від 04 лютого 2019 року у справі №240/5401/18, залишеним без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 16 жовтня 2019 року.

З урахуванням наведеного суд вважає, що відповідачем в порушення вимог чинного законодавства протиправно при перерахунку розміру пенсії позивача не застосовано відсоток 80, право на який він набув на момент виходу на пенсію, а тому такий розмір не може бути зменшено наступними змінами в законодавстві.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про протиправність дій відповідача щодо зменшення відсоткового значення розміру пенсії з 80% до 70% сум грошового забезпечення.

Отже, суд зобов`язує Головне управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області здійснити позивачу з 01 квітня 2019 року перерахунок пенсії на підставі довідки про розмір грошового забезпечення, виданої Управлінням Служби безпеки України в Чернівецькій області, від 08 жовтня 2020 року №21/504, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 80% сум грошового забезпечення, та здійснити виплату пенсії з урахуванням виплачених сум.

Таким чином, позов у цій частині підлягає задоволенню.

Стосовно позовних вимог про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо здійснення перерахунку та виплати пенсії з 01 квітня 2019 року з обмеженням її максимального розміру та зобов`язання провести перерахунок та виплату пенсії без обмеження її максимального розміру суд зазначає наступне.

Згідно з положеннями статті 43 Закону №2262-XII (в редакції Закону України від 08 липня 2011 року №3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», який набрав чинності з 01 жовтня 2011 року), максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до частини другої Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 08 липня 2011 року №3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, виплата пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановленому цим Законом.

Якщо внаслідок прийняття цього Закону розмір пенсії зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі

Рішенням Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року №7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини сьомої статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09 квітня 1992 року №2262-XII, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 грн.

Пунктом 2 резолютивної частини цього рішення №7-рп/2016 визначено, що положення частини сьомої статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Статтею 91 Закону України «Про Конституційний Суд України» передбачено, що закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Отже, частина сьома статті 43 Закону №2262-ХІІ втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення №7-рп/2016 20 грудня 2016 року.

Згідно зі статтею 1-1 Закону №2262-XII зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону та Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Разом з цим, частиною сьомою статті 43 Закону №2262-XII (в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06 грудня 2016 року №1774-VIII, який набрав чинності з 01 січня 2017 року) знову ж таки передбачено, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Проте суд зауважує, що частина сьома статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», якою було передбачено обмеження пенсій максимальним розміром, втратила чинність з дня ухвалення рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року №7-рп/2016.

Буквальне розуміння змін, внесених Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України №1774-VIII від 06 грудня 2016 року з урахуванням рішення Конституційного Суду України №7-рп/2016 від 20 грудня 2016 року дозволяє стверджувати, що у Законі України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб відсутня частина 7 статті 43, а внесені до неї зміни, що полягають у зміні слів і цифр є нереалізованими.

Наведене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, наведеним у постанові від 16 жовтня 2018 року (справа №522/16882/17).

Отже, внесені Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» №1774-VIII від 06 грудня 2016 року зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії) до частини сьомої статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», яка визнана неконституційною і втратила чинність, самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.

Вказане відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 03 серпня 2018 (справа №127/4267/17), від 06 листопада 2018 року (справа №522/3093/17), від 31 січня 2019 року (справа №638/6363/17), від 12 березня 2019 року (справа №522/3049/17), які підлягають врахуванню судом у відповідності до вимог частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України.

Поряд з цим, варто зазначити що Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них зокрема, належать громадяни, які відповідно до ст. 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції. Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань (рішення Конституційного Суду України від 06 липня 1999 року №8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року №5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У названих рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян які під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення (Рішення №5-рп/2002).

Таким чином, у зв`язку з прийняттям Конституційним Судом України рішення від 20 грудня 2016 року №7-рп/2016 обмеження розміру пенсії позивача десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, є протиправним, а тому відповідач має здійснити виплату пенсії позивачу без обмеження її максимального розміру.

Водночас, суд вважає безпідставними посилання відповідача на положення статті 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» №3668-VI від 08 липня 2011 року, оскільки саме на підставі вказаного Закону були внесені зміни до статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» щодо встановлення максимального розміру пенсії, положення якого й визнано неконституційними.

Варто зазначити, що визнання обмеження розміру пенсії таким, що не відповідає Конституції України, унеможливлює застосування положень Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» №3668-VI від 08 липня 2011 року при здійсненні перерахунку пенсії позивача.

Аналогічної позиції дотримується і Сьомий апеляційний адміністративний суд, що вбачається зі змісту постанови від 07 липня 2021 року у справі №240/21085/20.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що відповідач, обмеживши розмір пенсії позивача максимальним розміром десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, діяв не на підставі Конституції та Законів України.

Отже, з метою захисту порушених прав позивача у даних спірних правовідносинах, а також враховуючи положення статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, якими визначені повноваження суду при вирішенні справи, суд зобов`язує Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області провести перерахунок та виплату пенсії позивача без обмеження її максимального розміру, починаючи з 01 квітня 2019 року, та здійснити виплату пенсії з урахуванням виплачених сум.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність вказаних вище доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, зважаючи на встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими урегульовано спірні відносини, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог. Натомість доводи відповідача не свідчать про законність оскаржуваних дій.

Відповідно до положень частин першої, третьої, сьомої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Оскільки даний позов сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, підлягає задоволенню, а згідно наявної у справі квитанції №11 від 25 червня 2021 року позивачем за його подання сплачено судовий збір у розмірі 908,00 грн, то вказана сума підлягає поверненню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Керуючись статтями 9,72 ,73, 74-76, 77, 90, 241 - 246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо зменшення відсоткового значення розміру пенсії ОСОБА_1 з 80% до 70% сум грошового забезпечення та щодо обмеження пенсії максимальним розміром десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області здійснити ОСОБА_1 з 01 квітня 2019 року перерахунок та виплату пенсії на підставі довідки про розмір грошового забезпечення, виданої Управлінням Служби безпеки України в Чернівецькій області, від 08 жовтня 2020 року №21/504, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 80% сум грошового забезпечення, без обмеження її максимального розміру, та здійснити виплату пенсії з урахуванням виплачених сум.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення. Повне судове рішення складено 23 вересня 2021 року.

Повне найменування учасників процесу: позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ); відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (вулиця Кобилянської Ольги, будинок 1/Площа Центральна, будинок 3, місто Чернівці, ).

Суддя О.П. Лелюк