Справа № 357/9533/21
Суддя: Бебешко М. М.
Дата ухвалення: 2021-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 357/9533/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2021 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючий суддя Бебешко М. М. ,

при секретарі Ковальчук Ю. В.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи в приміщенні суду в м. Біла Церква адміністративний позов ОСОБА_1 до: 1) поліцейського ВРПП Білоцерківського районного управління поліції Лінченко Дениса Сергійовича, 2) Головного управління Національної поліції у Київській області про скасування постанови у справі про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В:

08.08.2021 ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом про скасування постанови у справі про накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування позову зазначав, що 29.07.2021ит приблизно 08:00 год. ОСОБА_1 керуючи автомобілем AUDI A8, державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався в м.Біла Церква по вулиці Офіцерській в напрямку вулиць Чорновола та Сквирського шосе. Наближаючись до перехрестя вулиць Офіцерської та Чорновола він зупинився приблизно за 15 метрів до перехрестя, оскільки йому необхідно було висадити пасажира. Висадивши пасажира та впевнившись в тому, що зліва по ходу руху в нього немає перешкод, почав рух та здійснив поворот праворуч виїхавши на вул.Чорновола з метою подальшого руху до вул.Сквирське шосе помітив позаду автомобіль поліції з ввімкненими проблисковими сигналами та на вимогу зупинився. Поліцейський ВРПП Білоцерківського РУП Лінченко Д.С. пояснив, що причиною зупинки стало те, що він на його думку, при виїзді на вулицю Чорновола не виконав вимоги дорожнього знаку 2.2 «Рух без зупинки заборонено», здійснивши рух в зоні дії знаку, чим порушив п.2.2 ПДР України. Не погодившись з твердженням поліцейського вони разом повернулись до перехрестя вулиць Офіцерської та Чорновола. На перехресті поліцейський показав знак, який на його думку є знаком 2.2 «Рух без зупинки заборонено». Однак, позивач вважає, що об`єкт встановлений на перехресті вказаних вулиць праворуч зі сторони вулиці Офіцерської не є дорожнім знаком (фото додається) в розумінні Правил дорожнього руху та ДСТУ 4100-2002, оскільки він не відповідає вимогам та установлений з порушенням вимог ПДР та ДСТУ, а саме перед ним не встановлено знак 2.1 з додатковою табличкою 7.1.2. Крім того, він пояснив поліцейському, що він зупинився перед даним перехрестям і розпочав рух праворуч тільки впевнившись у відсутності перешкод для виїзду на вулицю Чорновола. Однак поліцейський проігнорував його пояснення мотивуючи тим, що у разі не згоди, він може оскаржити винесену постанову до суду.

Крім того, у постанові про накладення адміністративного стягнення не з`ясовано всіх обставин справи та не відображено посилань на докази, якими підтвердженні підстави для притягнення до адміністративної відповідальності, а тому обставини притягнення до адміністративної у вчиненні адміністративного правопорушення у відповідності до вищевказаного пункту ПДР є не чинним, що не відповідають нормам КУпАП.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову поліцейського ВРПП Білоцерківського РУП Головного управління Національної поліції у Київській області Лінченко Дениса Сергійовича серії БАВ № 382967 від 29.07.2021 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП, за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

26.08.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) учасників справи та запропоновано відповідачу подати до суду матеріали адміністративної справи на підставі яких винесено постанову серії БАВ № 382967 від 29.07.2021 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 та належним чином завірену копію оскаржуваної постанови.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалу про відкриття провадження у справі позивач отримав 11.09.2021. Відповідач - 1, ухвалу про відкриття провадження справи у справі та позовну заяву з доданими до неї документами отримав 02.09.2021. Відповідач - 2, ухвалу про відкриття провадження справи у справі та позовну заяву з доданими до неї документами отримав 31.08.2021.

08.09.2021 до суду від представника відповідача 2 Головного управління національної поліції в Київській області надійшов відзив на позовну заяву, з проханням відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, мотивуючи тим, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення, оскільки постанова серії БАВ № 382967 від 29.07.2021, відповідає вимогам чинного законодавства, тому відсутні правові підстави для визнання її незаконною.

При цьому, матеріали адміністративної справи на підставі яких винесено постанову серії БАВ № 382967 від 29.07.2021 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 та належним чином завірена копія оскаржуваної постанови до відзиву надано відповідачем не було.

14.09.2021 до суду від позивача надійшла заява про доручення до матеріалів справи детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, в яких просив прийняти заяву щодо понесених ним витрат на правничу допомогу до розгляду.

14.09.2021 до суду від позивача надійшов відповідь на відзив.

Відповідно до ч.1 ст.268 КАС України - у справах, визначених статтями 273-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив).

Враховуючи викладене, суд не бере до уваги відповідь на відзив позивача.

Враховуючи, що учасники справи будучи належним чином повідомленні про розгляд справи, із запереченнями щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін на адресу суду не зверталися, відзив на позов у встановленні судом строки на адресу суду не надходив, тому суд вважає за можливе провести розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, на підставі наявних у справі доказів.

В силу вимог ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

29.07.2021 поліцейським ВРПП Білоцерківського РУП сержантом поліції Лінченко Д.С. винесено постанову якою, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення штраф у розмірі 340,00 грн.

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що 29.07.2021 о 08:00 в м.Біла Церква по вул.В.Чорновола, 15, водій керував автомобілем AUDI A8, державний номерний знак НОМЕР_1 та не виконав вимоги дорожнього знаку 2.2 «Рух без зупинки заборонено», здійснив рух в зоні дії знаку, чим порушив п.2.2 Правил дорожнього руху України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.

Вказана постанова не містить відомостей про долучення до постанови будь-яких доказів.

Не погодившись із таким рішенням, позивач оскаржив дії поліцейського шляхом подачі адміністративного позову мотивуючи його тим, що об`єкт встановлений на перехресті вказаних вулиць праворуч зі сторони вулиці Офіцерської не є дорожнім знаком (фото додається) в розумінні Правил дорожнього руху та ДСТУ 4100-2002, оскільки він не відповідає вимогам та установлений з порушенням вимог ПДР та ДСТУ, а саме перед ним не встановлено знак 2.1 з додатковою табличкою 7.1.2. Крім того, позивач вказував, що він зупинився перед даним перехрестям і розпочав рух праворуч тільки впевнившись у відсутності перешкод для виїзду на вулицю Чорновола.

Вивчивши матеріали адміністративної справи, суд вважає, що позовна заява підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Частиною 1 статті 246 КУпАП встановлено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Завданням адміністративного судочинства, згідно з частиною 1 статті 2 КАС України, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 5 КАС України встановлено право на судовий захист і передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно зі ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Як визначено положеннями статті 14 Закону України "Про дорожній рух", учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України визначається Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року (далі - ПДР).

Відповідно до п.1.9 ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

За змістом п.11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до положень ч.1, 2 ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, ч. 1 ст. 122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Частиною 1 ст. 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, зокрема, за порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг.

Так, диспозиція вказаної вище статті є бланкетною, тобто такою, що посилається на певні норми права, які безпосередньо встановлюють такі вимоги.

Підпунктом 2.2 додатку 1 Розділу 33 Правил дорожнього руху встановлено знак пріоритету: «Проїзд без зупинки заборонено».

Знак пріоритету 2.2 - «Проїзд без зупинки заборонено» забороняє проїзд без зупинки перед розміткою 1.12 (стоп-лінія), а якщо вона відсутня перед знаком. Необхідно дати дорогу транспортним засобам, що рухаються дорогою, яка перетинається, а за наявності таблички 7.8 транспортним засобам, що рухаються головною дорогою, а також праворуч рівнозначною дорогою. Знак встановлюється безпосередньо перед перехрестям або вузькою ділянкою дороги. Якщо знак встановлено безпосередньо перед перехрестям, то йому повинен передувати знак 2.1 з додатковою табличкою 7.1.2. Якщо знак встановлений перед залізничним переїздом, що не охороняється та не обладнаний світлофорною сигналізацією, водій повинен зупинитися перед стоп-лінією, а за її відсутності перед цим знаком. Знак повинен установлюватись у місці, з якого для водія транспортного засобу, що зупинився, забезпечено видимість транспортних засобів, які рухаються дорогою, що перетинається.

Позивач зазначав, об`єкт, тобто знак 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» встановлений на перехресті вказаних вулиць праворуч зі сторони вулиці Офіцерської не є дорожнім знаком (фото додається) в розумінні Правил дорожнього руху та ДСТУ 4100-2002, оскільки він не відповідає вимогам та установлений з порушенням вимог ПДР та ДСТУ, а саме перед ним не встановлено знак 2.1 з додатковою табличкою 7.1.2.

Частиною 2 ст.251 КУпАП визначено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (ст.251 КУпАП).

Відповідно до ст.79 КАС України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом із поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Положеннями ст.159 КАС України встановлено, що, зокрема, відзив на позовну заяву є заявою по суті. Подання заяв по суті є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Так, згідно ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З оскаржуваної постанови вбачається, що вона не містить посилання на доказ вчинення адміністративного правопорушення позивачем.

Крім того, відповідачем -2 до відзиву не були надані будь-які належні докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Відповідач 1 - будучи належним чином повідомленим про розгляд справи будь-яких доказів в обґрунтування заперечень та відзиву на позов до суду не надав, розпорядившись своїм правом на власний розсуд.

Отже, відповідачами не надано доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, а за приписами ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Судом досліджено надані позивачем фотознімки, які відображають місцезнаходження та розташування знака пріоритету, вимог якого нібито не виконав позивач.

Будь-яких доказів на спростування позиції позивача, відповідачем суду не надано та судом не встановлено.

Таким чином належні та допустимі докази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, відсутні, а усі сумніви щодо доведеності вини позивача в силу приписів ст. 62 Конституції України тлумачаться на його користь.

При цьому, відповідно до закріпленого в ст. 62 Конституції України принципу особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість; обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В силу п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

При цьому, вимогами ч.3 ст.286 КАС України встановлено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

За змістом ч. 2 ст. 9 КАС України, суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи вказане, дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, беручи до уваги межі заявлених позивачем позовних вимог та суть спору, суд на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, дійшов до висновку про недоведеність наявності в діях позивача факту невиконання вимог знака п.2.2 «Проїзд без зупинки заборонено», а відтак - і події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, а тому спірна постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення - закриттю.

Вимога з приводу визнання постанови протиправною не підлягає до задоволення, оскільки ст.286 КАС України суду не надано такого права.

Відповідно до ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.3 ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Витрати ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу підтверджуються договором про надання правової допомоги від 03.08.2021, актом прийому виконаних робіт до договору про надання правової допомоги б/н від 03.08.2021, детальним описом робіт (послуг) виконаних адвокатом Гажалою Ю.Б., та квитанцією про сплату за послуги з надання правової допомоги у розмірі 4 000 грн.

Згідно з ч. 1 ст.139 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи те, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено, тому на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в сумі 4 000, 00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управлінян Національної поліції в Київській області..

Крім того, позивач ОСОБА_1 поніс витрати на сплату судового збору у розмірі 454,00 грн. згідно дублікату квитанції № 0.0..1 від 19.08.2021 року, тому вказана сума підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Київській області.

Керуючись ст.2, 6, 9, 77, 139, 242-246, 250, 255, 262, 286 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до: 1) поліцейського ВРПП Білоцерківського районного управління поліції Лінченко Дениса Сергійовича, 2) Головного управління Національної поліції у Київській області про скасування постанови у справі про притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити повністю.

Скасувати постанову серії БАВ № 382967 від 29.07.2021 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.122 КУпАП відносно ОСОБА_1 , та закрити провадження в даній адміністративній справі.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Київській області (Код , місце знаходження: 01601, м. Київ, вул. Володимирська, 15) на користь ОСОБА_1 витрати на сплату судового збору у розмірі 454,00 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Київській області (Код , місце знаходження: м. Київ, вул. Володимирська, 15) на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в сумі 4 000, 00 грн.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду в апеляційному порядку повністю або частково протягом десяти днів з дня його складення до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 . РНОКПП: НОМЕР_2 .

Відповідач - 1: поліцейський ВРПП Білоцерківського районного управління поліції Лінченко Денис Сергійович. Місцезнаходження: 09100, Київська обл., м.Біла Церква, вул.Привокзальна, 3.

Відповідач 2: Головне управління Національної поліції у Київській області. Місцезнаходження: 01601, м.Київ, вул.Володимирська, 15. Код .

СуддяМ. М. Бебешко