Справа № 640/31371/20
Суддя: Аверкова В.В.
Дата ухвалення: 2021-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2021 року м. Київ № 640/31371/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Аверкової В.В, розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Головного управління Державної податкової служби у Сумській області

до Приватного підприємства «Рось» в особі філії «Охтирський сиркомбінат»

про стягнення коштів за податковим боргом, накладення арешту на кошти, інші

цінності, що знаходяться у банку

У С Т А Н О В И В:

Головне управління Державної податкової служби у Сумській області (далі по тексту - позивач, ГУ ДПС у Сумській області) звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Управління забезпечення примусового виконання рішень у м Київ Центрального Приватного підприємства «Рось» в особі філії «Охтирський сиркомбінат» (далі по тексту - відповідач, ПП «Рось») з наступними позовними вимогами:

- стягнути з відповідача за рахунок коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, з рахунку в системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів та за рахунок готівки, що належить платнику податків, податковий борг по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді заробітної плати в розмірі 2 487 275,98 грн. на користь державного бюджету України на р/рUA0018538, одержувач Охтирська міська отг 11010100, код одержувача 37981563, банк одержувача Казначейство України (ЕАП), МФО банка одержувача 899998, та податковий борг з військового збору в розмірі 79 230,32 грн. на р/рUA0018538, одержувач Охтирська міська отг 11011000, код одержувача 37981563, банк одержувача Казначейство України (ЕАП), МФО банка одержувача 899998;

- накласти арешт на кошти та інші цінності, що знаходяться у банку платника податків, у разі якщо у такого платника відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу на суму 2 566 506,30 грн. на банківські рахунки згідно переліку.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за відповідачем обліковується податковий борг у загальному розмірі 2 566 506,30 грн., у тому числі з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами з доходів платника податку у вигляді заробітної плати в розмірі 2 487 275,98 грн. (основний платіж - 1 720 783,12 грн., штрафні санкції - 584 635,26 грн., пеня - 181 857,60 грн.) та з військового збору в розмірі 79 230,32 грн. (33 518,04 грн. - основний платіж, 38 536,67 грн. - штрафні санкції, 7 175,61 грн. - пеня), що підтверджується розрахунком суми податкового боргу, корінцем податкової вимоги та копіями податкових повідомлень-рішень.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 грудня 2020 року відкрито провадження в адміністративній справі №640/31371/20 за правилами загального позовного провадження та призначено справу до розгляду у підготовчому засіданні.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 лютого 2021 року позивача Головне управління ДФС у Сумській області замінено правонаступником - ГУ ДПС у Сумській області.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 квітня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

Відповідач своїм правом на надання відзиву на позов не скористався, заяв/клопотань суду не направляв.

У судовому засіданні 11 травня 2021 року представник позивача підтримав позовні вимоги, просив суд задовольнити адміністративний позов у повному обсязі; відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином; на підставі частини третьої статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України суд ухвалив завершити розгляд справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва звертає увагу на наступне.

Філія «Охтирський сиркомбінат» є відокремленим підрозділом ПП «Рось», перебуває в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб -підприємців та громадських формувань, та є платником податків за неосновним місцем обліку в ГУ ДПС у Сумській області.

Відповідно до витягу з інтегрованої картки платника податків - Філії «Охтирський сиркомбінат» ПП «Рось» з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами із доходів платника податків у вигляді заробітної плати обліковується борг у розмірі 2 487 275,89 грн., який виник на підставі податкових повідомлень-рішень від 07 лютого 2020 року № на суму 510 грн. (штрафні санкції), № на суму 1 720 783,12 грн. (основна сума боргу), № на суму 584 125,26 грн. (штрафні санкції) та пені у розмірі 181 857,60 грн.

Також, згідно інтегрованої картки платника податків - Філії «Охтирський сиркомбінат» ПП «Рось» з військового податку обліковується борг у розмірі 79 230,32 грн., який виник на підставі податкового повідомлення-рішення від 07 лютого 2020 року № на суму штрафних санкцій 38 536,67 грн. та основної суми 33 518,04 грн., а також пені у розмірі 7 175,61 грн.

08 травня 2020 року позивачем сформована податкова вимога №5125-51, виставлена Філії «Охтирський сиркомбінат», відповідно до якої станом на 07 травня 2020 року загальна сума податкового боргу становить 2 566 881,93 грн.; зазначена вимога направлена засобами поштового зв`язку за юридичною адресою Філії «Охтирський сиркомбінат» та повернена 10 червня 2020 року з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Враховуючи, що вказаний борг не був погашений відповідачем у добровільному порядку, що обумовило ГУ ДПС у Сумській області на звернення до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк (підпункт 14.1.175 пункту 14.1 статті 14).

Узгодження платником податків податкових зобов`язань свідчить про виникнення в нього обов`язку сплатити такі зобов`язання у встановлений законом строк. За закінченням такого строку узгоджені податкові зобов`язання стають податковим боргом, процедура стягнення якого визначена Податковим кодексом України.

Відповідно до пункту 54.1 статті 54 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом.

Згідно з пунктом 56.11 статті 56 Податкового кодексу України не підлягає оскарженню грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків.

Несплачені у встановлений законом строк податкові зобов`язання є податковим боргом платника податків.

Згідно з пунктом 59.1 статті 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до пункту 59.5 цієї статті у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Аналіз вказаної норми свідчить про відсутність обов`язку контролюючого органу направляти платнику податків нову податкову вимогу у випадку збільшення суми податкового боргу. Тобто, в разі коли після направлення платнику податків податкової вимоги сума його податкового боргу збільшується, податкова вимога на збільшену суму податкового боргу не направляється.

Підпунктом 60.1.1 пункту 60.1 статті 60 Податкового кодексу України визначено, що податкова вимога вважається відкликаною у разі, якщо сума податкового боргу була погашена самостійно платником податків або органом стягнення.

Доказів сплати суми податкового зобов`язання до суду не надано, також не надано суду доказів оскарження вимоги, податкових повідомлень-рішень, які слугували підставою для виникнення податкового боргу в межах спірних відносин, тому, спірна сума заборгованості вважається податковим боргом.

Згідно з пункту 95.1 статті 95 Податкового кодексу України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Згідно пунктом 95.2 статті 95 Податкового кодексу України, стягнення коштів та продаж майна платника податків проводяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Відповідно до абзацу 1 пункту 95.3 статті 95 Податкового кодексу України, стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Згідно з пунктом 95.4 статті 95 Податкового кодексу України, контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 року за №1244 «Деякі питання реалізації статті 95 Податкового кодексу України» відповідно до пунктів 95.4, 95.15, 95.16 і 95.18 статті 95 Податкового кодексу України затверджено Порядок стягнення готівки, яка належить платникові податків, у рахунок погашення його податкового боргу (далі по тексту - Порядок) який визначає механізм стягнення готівки, яка належить платникові податків, у рахунок погашення його податкового боргу.

Згідно пункту 2 Порядку вилучення готівки у платника податків у рахунок погашення його податкового боргу здійснюється працівниками органу державної податкової служби (далі - працівники) з урахуванням вимог пунктів 95.2 - 95.5 статті 95 Податкового кодексу України.

Під час вилучення готівки працівники рахують наявні кошти. У разі коли обсяг готівки у платника податків перевищує суму його податкового боргу, вилученню підлягає готівка на суму боргу (п.3 Порядку).

У рахунок погашення податкового боргу спрямовується також готівка, виявлена працівниками у касі платника податків, у тому числі в скриньці реєстратора розрахункових операцій, та в інших місцях зберігання коштів (п.4 Порядку).

Вилучена готівка в національній валюті вноситься працівником до банку для перерахування до відповідного бюджету в день її стягнення, а в разі неможливості такого внесення - на наступний робочий день (п.95.5 ст.95 ПК України, п.6 Порядку).

Зазначені положення законодавства, вимагають доведення контролюючим органом факту наявності у платника податків готівки що належить саме відповідачу та за рахунок якої можливо буде виконати рішення суду, або докази на підтвердження здійснення платником податків в своїй діяльності розрахунків в готівковій формі, що, в свою чергу може свідчити про гіпотетичну можливість виявлення у боржника готівки з метою її подальшого стягнення в рахунок погашення податкового боргу.

Крім того, як вбачається з наданих представником позивача відомостей у відповідача наявні відкриті розрахункові рахунки, проте, позивачем не надано доказів на підтвердження відсутності/недостатності коштів на даних рахунках для погашення податкового боргу.

Наведене свідчить про існування обставин, що унеможливлюють вилучення готівки у платника податків у рахунок погашення його податкового боргу відповідно до вимог Порядку стягнення готівки, яка належить платникові податків, у рахунок погашення його податкового боргу та, як наслідок, відсутності підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача за рахунок готівки, що належить платнику податків, податкового боргу.

Відповідно до пункту 20.1.34 частини 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право: звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Матеріалами справи встановлено, що наявність податкового боргу у відповідача підтверджується наявними у матеріалах справи витягами з інтегрованої картки платника податків з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами із доходів платника податків у вигляді заробітної плати; військового податку; витягами з історії недоїмок; актом перевірки від 11 січня 2020 року №3/18-28-33-04-14/33370269/1 та винесеними на його підставі податковими повідомленнями-рішеннями від 07 лютого 2020 року №, № та №.

Враховуючи викладене та беручи до уваги, що відповідач відзиву на позовну заяву або доказів погашення податкового боргу в межах спірних відносин суду не надав, докази оскарження вказаної податкової заборгованості в адміністративному або судовому порядку в матеріалах справи відсутні, суд приходить до висновку, що заявлена сума є узгодженою та являється податковим боргом відповідача перед бюджетом, який ним не сплачений та підлягає стягненню з рахунків, що обслуговують такого платника податків та з рахунку в системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів податковий борг.

Питання адміністративного арешту майна платника податків врегульовані статтею 94 Податкового кодексу України.

Так, пункт 94.3 вказаної статті передбачає, що арешт майна полягає у забороні платнику податків вчиняти щодо свого майна, яке підлягає арешту, дії зазначені у пункті 94.5 цієї статті.

Положення пункту 94.2 статті 94 Податкового кодексу України визначають, що арешт майна може бути застосовано, якщо з`ясовується одна з таких обставин:

- платник податків порушує правила відчуження майна, що перебуває у податковій заставі;

- фізична особа, яка має податковий борг, виїжджає за кордон;

- платник податків відмовляється від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб органу державної податкової служби;

- відсутні дозволи (ліцензії») на здійснення господарської діяльності, торгові патенти, а також у разі відсутності реєстраторів розрахункових операцій, зареєстрованих у встановленому законодавством порядку, крім випадків, визначених законодавством;

- відсутня реєстрація особи як платника податків в органі державної податкової служби, якщо така реєстрація є обов`язковою відповідно до цього Кодексу, або коли платник податків, що отримав податкове повідомлення або має податковий борг, вчиняє дії з переведення майна за межі України, його приховування або передачі іншим особам;

- платник податків (його посадові особи або особи, які здійснюють готівкові розрахунки та/або провадять діяльність, що підлягає ліцензуванню) відмовляється від проведення відповідно до вимог цього Кодексу інвентаризації основних засобів, товарно-матеріальних цінностей, коштів (зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, готівки).

Згідно з підпунктами 94.6.1 та 94.6.2 пункту 94.6 статті 94 Податкового кодексу України керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу за наявності однієї з обставин, визначених у пункті 94.2 цієї статті, приймає рішення про застосування арешту майна платника податків, яке надсилається: платнику податків з вимогою тимчасово зупинити відчуження його майна; іншим особам, у володінні, розпорядженні або користуванні яких перебуває майно такого платника податків, з вимогою тимчасово зупинити його відчуження.

Частиною другою пункту 94.6 названої статті встановлено, що арешт коштів на рахунку платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення органу державної податкової служби до суду.

В силу приписів підпункту 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку, платника податків, який має податковий борг, у разі якщо у такого платника податків відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.

Тобто, за змістом наведених правових норм законодавець передбачив два види арешту майна в залежності від підстав та порядку його застосування:

1) арешт на кошти та інші цінності платника податків, що знаходяться у банку, який застосовується за рішенням суду як спосіб забезпечення погашення податкового боргу, підставою для застосування якого є відсутність або недостатність у платника податків майна для погашення податкового боргу;

2) адміністративний арешт майна, в тому числі грошових коштів на банківському рахунку, як спосіб забезпечення виконання платником податків його обов`язків, визначених законом (не виключно обов`язку сплатити податкове зобов`язання), який застосовується за адміністративним або судовим рішенням (в залежності від виду майна).

При цьому накладення арешту на кошти платника податків у банку обмежене сумою податкового боргу такого платника.

Наведена норма підпункту 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України встановлює одночасно як право податкового органу на звернення до суду з вимогою про накладення арешту на кошти платника податків, так і підстави для реалізації цього повноваження. Такими підставами є:

1) наявність у платника податків податкового боргу;

2) відсутність або недостатність майна, за рахунок якого може бути погашений податковий борг.

З матеріалів справи встановлено, що за Філією «Охтирський сиркомбінат» ПП «Рось» рахується податковий борг в сумі 2 566 506,30 грн.

При цьому, позивач зазначає в адміністративному позові про відсутність у відповідача майна, за рахунок якого може бути погашений податковий борг, посилаючись на наявний в матеріалах справи витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

Так, згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 15 липня 2020 року №216392404 у відповідача ПП «Рось» наявне на праві приватної власності нерухоме майно та перебувають в оренді земельні ділянки, що спростовує доводи відповідача про відсутність у відповідача майна.

Крім того, матеріали справи не містять жодних доказів вчинення позивачем дій, направлених на встановлення наявності активів у відповідача, зокрема, направлення запитів до державних органів реєстрації та отримання відповідей про наявність чи відсутність майнових активів у відповідача.

Крім того, позивачем не надано жодних доказів на підтвердження вчинення ним дій щодо накладення арешту на майно відповідача чи щодо опису майна відповідача ПП «Рось» в особі філії «Охтирський сиркомбінат» у податкову заставу.

Суд зазначає, що матеріали справи містять копію рішення про опис майна у податкову заставу від 19 червня 2020 року №172, яким відповідно до статті 89 Податкового кодексу України вирішено здійснити опис майна, що перебуває у власності (господарському віданні або оперативному управлінні) філії «Охтирський сиркомбінат» ПП «Рось» код за . При цьому, позивачем не надано жодних доказів на підтвердження прийняття рішення про опис майна у податкову заставу саме у відношенні відповідача у справі - Приватного підприємства «Рось» в особі філії «Охтирський сиркомбінат», . Крім того, позивачем не надано пояснень та доказів пред`явлення відповідачу, що має податковий борг такого рішення відповідно до положень пункту 89.3 статті 89 Податкового кодексу України.

З урахуванням викладеного, оскільки в матеріалах справи відсутні жодні пояснення та докази, якими б підтверджувався факт відсутності або недостатності майна, за рахунок якого може бути погашений податковий борг у відповідача, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться у банку платника податків, у разі якщо у такого платника відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу на суму 2 566 506,30 грн. на банківські рахунки згідно переліку.

У відповідності до частини другої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Оцінюючи подані сторонами докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням обставин зазначених вище, суд прийшов до переконання про доведеність позивачем заявлених вимог та необхідності задоволення адміністративного позову в частині стягнення з відповідача за рахунок коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, з рахунку в системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів податковий борг по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді заробітної плати в розмірі 2 487 275,98 грн на користь державного бюджету України на р/рUA0018538, одержувач Охтирська міська отг 11010100, код одержувача 37981563, банк одержувача Казначейство України (ЕАП), МФО банка одержувача 899998, та податковий борг з військового збору в розмірі 79 230,32 грн на р/рUA0018538, одержувач Охтирська міська отг 11011000, код одержувача 37981563, банк одержувача Казначейство України (ЕАП), МФО банка одержувача 899998.

Відповідно до частини другої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведення експертиз.

Керуючись статтями 2, 6, 8, 9, 77, 243 - 246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Головного управління Державної податкової служби у Сумській області (40009, м. Суми, вул. Іллінська, 13, ) до Приватного підприємства «Рось» в особі філії «Охтирський сиркомбінат» (01010, м. Київ, вул. Івана Мазепи, 10, ) про стягнення коштів за податковим боргом, накладення арешту на кошти, інші цінності, що знаходяться у банку - задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного підприємства «Рось» в особі філії «Охтирський сиркомбінат» за рахунок коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, з рахунку в системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, податковий борг по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді заробітної плати в розмірі 2 487 275 (два мільйони чотириста вісімдесят сім тисяч двісті сімдесят п`ять) гривень 98 копійок на користь державного бюджету України на р/рUA0018538, одержувач Охтирська міська отг 11010100, код одержувача 37981563, банк одержувача Казначейство України (ЕАП), МФО банка одержувача 899998, та податковий борг з військового збору в розмірі 79 230 (сімдесят дві тисячі двісті тридцять) гривень 32 копійки на р/рUA0018538, одержувач Охтирська міська отг 11011000, код одержувача 37981563, банк одержувача Казначейство України (ЕАП), МФО банка одержувача 899998;

3. В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду, відповідно до частини першої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.В. Аверкова