Справа № 215/767/21
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2021-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

20 вересня 2021 рокуСправа №215/767/21

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Прудник Сергій Володимирович, розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпро клопотання ОСОБА_1 про розгляд справи за правилами загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради про визнання бездіяльності протиправною, -

ВСТАНОВИВ:

08 лютого 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з адміністративним позовом до виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради, в якому просить суд:

- визнати бездіяльність виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради протиправною, за результатом розгляду заяви від 11.01.2021 року за вх. №С-19, яка виявилася у порушенні встановленого порядку ст. ст. 3, 22, 144 Конституції України, та встановити наявність у нього компетенції (повноважень) подати клопотання Криворізькому міському голові для належного реагування;

- визнати бездіяльність виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради протиправною, за результатом розгляду заяви від 11.01.2021 року за вх. №С-19, яка виявилася у порушенні управлінської функції відповідно до ст. ст. 3, 19, 144 Конституції України, та зобов`язати прийняти рішення в розумінні п.19 ч.1 ст. 4 КАС України;

- визнати бездіяльність виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради протиправною, за результатом розгляду заяви від 11.01.2021 року за вх. №С-19, яка виявилася у невизначеності способу захисту її інтересів відповідно до правової позиції ст. 49 Конституції України, ч.1 ст. 3, п.7 ст.4, ст. 6, 10, п. «а, б» ст.10, ст. ст. 31, 32, 42, 43 ч.1, 53, 78 п. «а» Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я»;

- визнати бездіяльність виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради протиправною, за результатом розгляду заяви від 11.01.2021 року за вх. №С-19, яка виявилася у відмові подати клопотання до начальника управління охорони здоров`я м. Кривого Рогу Мурашко К.В., та встановити наявність у нього компетенції (повноважень) подати таке клопотання для належного реагування;

- визнати бездіяльність виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради, за результатом розгляду заяви від 11.01.2021 року за вх. №С-19, яка виявилася у відмові надати копію посадової інструкції голови виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривому Розі ради, з датою його ознайомлення, та зазначити закон, вимоги якого порушено ним згідно ст. 249 КАС України.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначено про те, що остання звернулась до виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради із заявою від 11.01.2021 року вх. №С-19, якою просила вжити заходи для забезпечення гарантій ст. 3, ст. 21, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 29, ч. 3 ст. 32, ст. 34, ст. 49 Конституції України, ч. 1 ст. 3, п. 7 ст. 4, ст. 6, ст. 10, п. "а", "б" ст. 10, ст. ст. 31, 32, 39, 42, ч. 1, 3 ст. 43, ст. 53, п. "а" ст. 78 Закону України "Основи законодавства України про охорону здоров`я". На думку позивача, відповідач не вирішив усі питання, які були зазначені позивачем у зверненні, тобто останнім не вжитті усі заходи для гарантування права ОСОБА_1 на інформацію і не забезпечено права на попередження за можливістю страждань і болю, право на медичні профілактичні заходи (ч . 2 ст. 28, ст. 49 Конституції України, ч. 1 ст. 3, п. 7 ст. 4, ст. 6, ст. 10, п. "а", "б" ст. 10, ст. 31, ст. 32, ст. 42, ч. 1 ст. 43, ст. 53, п. "а" ст. 78 Закону України "Основи законодавства України про охорону здоров`я"); право на індивідуальний підхід до лікування (п. "д" ч. 1 ст. 6, ч. 1 ст. 38, ч. 3 ст. 39, ч. 3 ст. 43 Закону України "Основи законодавства України про охорону здоров`я"), право на доступність у галузі охорони здоров`я (ч. 1, ч. 3 ст. 49 Конституції України, ч. 4 ст. 4. ст. 6 Закону України "Основи законодавства України пре охорону здоров`я"); право на медичну інформацію (ч. 3 ст. 32, ст. 34 Конституції України, п. "е" ст. 6, ст. 39 Закону України "Основи законодавства України про охорону здоров`я"), право на якісну медичну допомогу (ч. 1 ст. 49 Конституції України, п. "д" ст. 6, п. "а" ст. 78 Закону України "Основи законодавства України про охорону здоров`я").

Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10.02.2021 року адміністративну справу №215/767/21 за вказаним позовом передано за підсудністю до Дніпропетровського окружного адміністративного суду виходячи із приписів ст. ст. 20, 29 КАС України.

12.03.2021 року справа №215/767/21 надійшла на адресу Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

За відомостями з витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.03.2021 року зазначена вище справа розподілена та передана судді Пруднику С.В.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.03.2021 року прийнято справу № 215/767/21 до свого провадження. Позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 5 (п`яти) робочих днів, з моменту отримання копії даної ухвали, шляхом надання до суду: позовної заяви із копією для вручення відповідачу, приведеної у відповідність до вимог ст.160 КАС України, в якій позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування, а також, на виконання вимог ч. 4 ст.161 КАС України, надає до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги; із зазначенням відомостей про вжиття заходів досудового врегулювання спору - у випадку, якщо законом встановлений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; відомостей про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; документ, який підтверджує підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону, а саме, належним чином засвідчену копію посвідчення особи з інвалідністю, або копію довідки структурного підрозділу соціального захисту населення районної у місті Кривий Ріг ради, виданої за місцем проживання позивача; засвідчену належним чином у відповідності до вимог ст. 94 КАС України копію заяви (запит) від 11.01.2021 року, яка складена ОСОБА_1 на ім`я голови Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради Недоступи А.І.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.05.2021 року продовжено ОСОБА_1 строк для усунення недоліків позовної заяви у справі 215/767/21 на 5 (п`ять) робочих днів з дня отримання ухвали. Повторно направлено ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.03.2021 року про залишення без руху.

У встановлений ухвалою суду від 17.03.2021 року та від 27.05.2021 року строк позивач усунула недоліки адміністративного позову.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.07.2021 року прийнято до свого провадження позовну заяву та відкрито провадження в адміністративній справі. Призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Заяву ОСОБА_1 про витребування доказів задовольнити. Витребувано від виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради засвідчені належним чином у відповідності до вимог ст. 94 КАС України: заяву ОСОБА_1 від 11.01.2021 року за вх. №С-19 (підтвердження щодо отримання цієї заяви, в разі не отримання надати вмотивовані пояснення) та вмотивовану відповідь (пояснення) із посиланням на діюче законодавство України за результатами такого звернення; підтвердження (поштове повідомлення про вручення поштового відправлення із зазначенням дати, місяця та року або інший доказ) отримання ОСОБА_1 відповідь на її звернення від 11.01.2021 року за вх. №С-19 в разі наявності (в разі відсутності надати вмотивовані пояснення), положення про виконавчий комітет Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради. Витребувані судом докази слід було подати до Дніпропетровського окружного адміністративного суду (також шляхом направлення на електронну адресу Дніпропетровського окружного адміністративного суду (adm.dp.court.gov.ua) ) у строк до 19 серпня 2021 року. Судом попереджено виконавчий комітет Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради про можливість застосування судом заходів процесуального примусу, зокрема накладення штрафу та винесення окремої ухвали у разі невиконання вимог даної ухвали суду.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.09.2021 року клопотання ОСОБА_1 про надання визначеності управлінській функції повернуто заявнику без розгляду.

ОСОБА_1 до суду подано клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, оскільки предметом позову є саме управлінська функція акт управління (рішення), який на даний час не складено чим не вжиті заходи для забезпечення гарантій держави для врегулювання питань надання адміністративних послуг, тому на думку позивача при розгляді її позову, суд повинен встановити наявність чи відсутність компетенції (повноважень) до норм основного закону.

Перевіривши означене клопотання, суд доходить наступного.

Приписами частини першої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного).

Згідно частини 4 статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України виключно за правилами загального позовного провадження розглядаються справи у спорах:

1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом;

2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності;

4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

5) щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років";

6) щодо оскарження індивідуальних актів Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Міністерства фінансів України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, рішень Кабінету Міністрів України, визначених частиною першою статті 266-1 цього Кодексу.

Відповідно до положень частини другої статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Згідно з частиною 3 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, при вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; обсяг та характер доказів у справі; кількість сторін та інших учасників справи; чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до вимог частини 4 статті 260 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо відповідач в установлений судом строк подасть заяву із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, суд залежно від обґрунтованості заперечень відповідача протягом двох днів із дня її надходження до суду постановляє ухвалу про, зокрема, залишення заяви відповідача без задоволення.

За приписами пункту другого частини 6 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, зокрема, якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Аналіз вищевикладених норм показує, що Кодексу адміністративного судочинства України визначає право адміністративного суду на призначення справи до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін за їх клопотанням або загального позовного провадження, з урахуванням встановлених Кодексу адміністративного судочинства України обмежень.

При цьому суд враховує, що практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 8 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява № 8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01). Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Заявник (в одній із зазначених справ) не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання.

Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи. До того ж, бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які можуть бути висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників.

Тож предмет спору між сторонами, характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників у цій адміністративній справі не вимагають проведення підготовчого провадження та судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.

Також, подані представниками відповідача клопотання про розгляд справи в загальному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін не містять обґрунтувань щодо необхідності проведення судового засідання, лише вказівку на обов`язки суду під час розгляду справи.

Водночас, суд звертає увагу, що відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Особливості визначення шкоди, заподіяної протиправними (незаконними) індивідуальними актами та/або рішеннями, зазначеними у частині першій статті 266-1 цього Кодексу, встановлюються Законом України "Про банки і банківську діяльність" та Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб.

Згідно із частиною дев`ятою статті 79 КАС України копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

З наведеного слідує, що пояснення сторін, надані в ході судових засідань не є доказами в розумінні приписів статті 72 КАС України, в той час як судом рішення приймається на підставі тих доказів, з якими ознайомлені усі учасники справи та відносно яких, у разі сумнівів в їх достовірності, необхідності уточнення будь-яких даних, сторони мають право подати письмові заяви по суті справи.

До того ж, як заначено Верховним судом в ухвалі суду від 15.10.2019 року у справі 826/2060/16, за правилами частини шостої статті 262 КАС України суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, а також якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи. Отже, питання щодо виклику учасників справи для надання пояснень у справі вирішується судом, якщо є необхідність заслухати такі пояснення.

Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу представників відповідача, що виходячи із змісту статті 159 КАС України, учасники справи викладають письмово свої пояснення у заявах по суті справи, якими для відповідача є відзив та заперечення.

При вирішенні даного клопотання суд також враховує, що відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, у якому мав право, зокрема, викласти заперечення (за наявності) щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, з якими відповідач не погоджується, із посиланням на відповідні докази та норми права.

Відтак, відповідач встановленим порядком розгляду даної справи не обмежений у своїх процесуальних правах, у свободі наданні суду доказів та заперечень щодо наведених позивачем обставин, у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд враховує також правову позицію Європейського суду з прав людини викладену у справі "Устименко проти України" від 29 жовтня 2015 року. Так, у пункті 41, зокрема, зазначено що у справі порушувалося суто правове і технічне питання, а не питання факту або оцінки доказів. Суд неодноразово постановляв, що такі спори краще розглядати в рамках письмової процедури, а не за допомогою усних слухань.

Відтак, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про розгляд справи за правилами загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Керуючись статтями 12, 248, 257, 260, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про розгляд справи за правилами загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін - відмовити.

Копію даної ухвали направити учасникам справи.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання.

Суддя С. В. Прудник