Справа № 560/1472/21
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2021-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/1472/21

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Петричкович А.І.

Суддя-доповідач - Гонтарук В. М.

21 вересня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гонтарука В. М.

суддів: Курка О. П. Білої Л.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 25 березня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання дій та рішень протиправними, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

В лютому 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання дій та рішень протиправними, зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 25 березня 2021 позов задоволено частково.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.

Позивач своїм правом, передбаченим ст.300,304 КАС України не скористався та не подав відзив на апеляційну скаргу.

Сьомий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 23 червня 2021 року, з урахуванням ст. 311 КАС України, вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

За таких умов згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України при розгляді справи в порядку письмового провадження фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, відповідно до рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області № 93 від 05.10.2020 про призначення пенсії, позивачу призначено довічне грошове утримання судді у відставці з 12.09.2020.

Загальний процент розрахунку утримання від заробітку 80, стаж судді 18 років 6 місяців 1 день. Загальний стаж (повний) 33 роки 0 місяців 2 дні (арк. спр. 49).

При цьому, рішенням 93 від 20.10.2020 про перерахунок пенсії, позивачу перераховано довічне грошове утримання судді у відставці з 12.09.2020. Загальний процент розрахунку утримання від заробітку 50, стаж судді 18 років 6 місяців 1 день. Загальний стаж (повний) 33 роки 0 місяців 2 дні (арк. спр. 58-59)

Вважаючи дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки позивач фактично погодився із висновками суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог, а тому, керуючись положеннями ч.1 ст.308 КАС України, колегія суддів здійснює перегляд оскаржуваного судового рішення в межах апеляційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області лише щодо висновків суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог.

На час призначення позивачу щомісячного довічного грошового утримання діяв Закон України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VIII (далі - Закон №1402-VIII).

Відповідно до ч. 1 ст. 116 Закону №1402-VIII, суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 137 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

Згідно з абз. 4 п. 34 Розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону №1402-VIII, судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

За правилами ч. 1 ст. 120 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 №2453-VI, суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається статтею 135 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

Згідно з ч. 1 ст. 135 Закону №2453-VI, до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Водночас, відповідно до п. 11 Перехідних положень Закону №2453-VI, в редакції чинній до 28.03.2015, судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

До набрання чинності Законом №2453-VI, зазначені правовідносини регулювались Законом України від 15.12.1992 №2862-ХІІ "Про статус суддів" (далі - Закон №2862-ХІІ).

Відповідно до ч. 1 ст. 43 Закону №2862-ХІІ, кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов`язків за власним бажанням або у зв`язку з закінченням строку повноважень.

Абзацом 2 ч. 4 ст. 43 Закону №2862-ХІІ передбачено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Згідно з абз. 2 ст. 1 Указу Президента України "Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів" №584/95 від 10.07.1995 установлено, що до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Аналізуючи доводи апелянта стосовно правомірності дій відповідача, колегія суддів зазначає наступне.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що факт проходження позивачем військової служби в період з 17.04.1985 по 01.06.1987 (2 роки 1 місяць 15 днів) підтверджується розрахунком стажу та копією Військового квитка НОМЕР_1 від 17.04.1985.

Також, довідкою УВС України в Хмельницькій області №12/2152 від 19.07.2000 та копією трудової книжки серії НОМЕР_2 від 17.06.1999 підтверджено проходження позивачем служби в органах внутрішніх справ України на посаді слідчого в період з 01.08.1995 по 18.06.1999 (3 роки 10 місяців 18 днів) (арк. спр. 16-18, 23).

Отже, до загального стажу роботи позивача, який дає право на відставку належить враховувати, крім роботи на посаді судді календарний період проходження строкової служби (за період з 17.04.1985 по 01.06.1987 - 2 роки 1 місяць 15 днів) та проходження служби в органах внутрішніх справ України на посаді слідчого (3 роки 10 місяців 18 днів за період з 01.08.1995 по 18.06.1999).

Таким чином, з огляду на вищезазначене, колегія суддів вважає, що стаж роботи позивача, який враховується для обчислення щомісячного довічного грошового утримання складає понад 24 роки 6 місяців (18 років 6 місяців 1 день + 2 роки 1 місяць 15 днів + 3 роки 10 місяців 18 днів).

У зв`язку з чим, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що не включення до відповідного стажу роботи на посаді судді і врахування відповідачем для встановлення (визначення) розміру щомісячного довічного грошового утримання лише періоду роботи на посаді судді є неправомірним.

Більше того, колегія суддів звертає увагу, що в матеріалах справи міститься рішення Вищої ради правосуддя від 20.08.2020 №2441/0/15-20 "Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Городоцького районного суду Хмельницької області у відставку" та встановлено наявність у позивача достатнього (понад 20 років) для звільнення у відставку стажу роботи, визначеного на підставі Закону №1402-VIII, що вкотре підтверджує безпідставність твердження пенсійного органу про те, що стаж роботи позивача складає 18 років 6 місяців 1 день.

Даючи оцінку доводам апелянта стосовно правомірного перерахунку довічного грошового утримання судді, виходячи з 88% від суддівської винагороди працюючого судді, суд апеляційної інстанції вказує на слідуюче.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, на момент звільнення позивача з посади судді рішенням Вищої ради правосуддя від 20.08.2020 №2441/0/15-20 діяла наступна редакція частини 3 ст. 142 Закону №1402-VIII: "Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді".

Вищевказана норма неконституційною не визнавалась.

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що до спірних правовідносин застосуванню підлягають норми одного Закону, а не вибірково з різних законів. Закон №1402-VIII передбачає обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання виходячи зі складових суддівської винагороди, визначених статтею 135 Закону №1402-VIII та відсоткового розміру заробітної плати працюючого судді, встановленого цим же Законом.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що стаж роботи позивача на посаді судді, до якого зараховується зазначений вище стаж, дає йому право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 58% (50 відсотків (20 років роботи) + 8 відсотків (4 повні роки роботи на посаді судді понад 20 років х 2) від суддівської винагороди (грошового утримання) судді, який працює на відповідній посаді.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 25 березня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Гонтарук В. М.

Судді Курко О. П. Біла Л.М.