Справа № 280/6609/21
Суддя: Новікова Інна Вячеславівна
Дата ухвалення: 2021-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2021 року Справа № 280/6609/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Новікової І.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

29 липня 2021 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - відповідач), в якому позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення відповідача №93 від 13.07.2021 про відмову у здійсненні перерахунку пенсії за вислугу років в частині зменшення відсоткового значення розміру пенсії за вислугу років з 90 до 60 відсотків суми заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії та її максимального розміру;

зобов`язати відповідача здійснити з 01 квітня 2021 року перерахунок та виплату позивачу пенсії, виходячи з розрахунку 90% від суми місячної заробітної плати на підставі довідки Запорізької обласної прокуратури від 06.04.2021 №21-333вих-21 без обмеження граничного розміру, з урахуванням раніше проведених виплат.

Ухвалою суду від 03.08.2021 відкрито спрощене (письмове) позовне провадження у справі.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачем під час проведення перерахунку пенсії за вислугу років протиправно встановлено обмеження її граничного розміру сумою. Позивач зазначає, що оскільки пенсія йому первинно була призначена без обмеження її граничного розміру, то положення законів, які були прийняті пізніше та якими було встановлено обмеження граничного розміру пенсії колишніх працівників прокуратури, не поширюються на позивача. Також, позивач вважає, що відповідачем протиправно проведено йому перерахунок пенсії виходячи із 60 відсотків грошового забезпечення, оскільки позивач набув право на отримання грошового забезпечення виходячи із 90 відсотків грошового забезпечення. Просить задовольнити позовні вимоги.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування заперечень зазначено, що пунктом 18 статті 86 Закону №1697 передбачено, що розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність, у зв`язку з чим пенсія позивачу перерахована з урахуванням передбаченого чинним законодавством обмеження. Також, відповідач вказував і на те, що відсутні підстави для виплати пенсії у розмірі 90 відсотків заробітної плати, оскільки Законом України «Про прокуратуру» встановлено максимальне відсоткове значення пенсії у 60%. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

На підставі приписів ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, встановив наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Запорізькій, у зв`язку із призначенням пенсії за вислугу років.

06.04.2021 Запорізькою обласною прокуратурою ОСОБА_1 видано довідку №21-333вих-21 про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії, за нормами чинним на 15 березня 2021 року.

Судом встановлено, що позивачу органом Пенсійного фонду проведено перерахунок пенсії на підставі довідки №21-333вих-21 від 06.04.2021, проте під час здійснення перерахунку пенсії її розмірі обчислено виходячи із 60 відсотків сум грошового забезпечення, а також розмір пенсії обмежено максимальним розміром.

Також, рішенням ГУ ПФУ в Запорізькій області від 13.07.2021 позивачу відмовлено у проведенні перерахунку пенсії виходячи із 90 відсотків грошового забезпечення та без обмежень розміру пенсії.

Позивач вважаючи протиправними дії щодо обмеження граничного розміру пенсії 10-ма прожитковими мінімумами для осіб, які втратили працездатність, та виплати пенсії у розмірі 60% заробітної плати, звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами п.6 ч.1 ст.92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Щодо правомірності обмеження граничного розміру пенсії позивача, суд зазначає таке.

Судом встановлено, що позивачу пенсія за вислугу років призначена з 2005 року, відповідно до положень статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року №1789-XII.

Відповідно до ч.1 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року №1789-XII (в редакції на дату призначення позивачу пенсії), прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

В свою чергу, 14.10.2014 Верховною Радою України прийнято Закон України «Про прокуратуру» №1697-VII.

Відповідно до абзацу 6 частини 15 статті 86 Закону №1697-VII (в редакції на дату перерахунку пенсії позивача), максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих), серед іншого відповідно до Закону України «Про прокуратуру», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Також, пунктом 2 Розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» обмеження пенсії максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія призначена до набрання чинності цим Законом.

Пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, виплата пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановленому цим Законом.

Порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам встановлюється законодавством незалежно від дати призначення пенсії (щомісячного довічного грошового утримання).

Якщо внаслідок прийняття цього Закону розмір пенсії зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Аналізуючи норми пункту 2 розділу ІІ «Прикінцевих та перехідних положення» Закону №3668-VI, суд зазначає, що вказані норми Закону №3668-VI стосуються виплат пенсії, призначеної до 1 жовтня 2011 року, та розмір якої на час призначення перевищував встановлений цим Законом її максимальний розмір. Виплата таких пенсій здійснюється без підвищень, доплат та інших перерахунків до того моменту, коли встановлений максимальний розмір пенсії відповідатиме розміру відповідної пенсії.

Таким чином, вказану норму не можна тлумачити як підставу для скасування обмеження максимального розміру пенсій, призначених до набрання чинності Законом №3668-VI. В даному випадку ця норма не скасовує обмеження розміру пенсії позивача, а лише визначає, що до моменту, коли розмір пенсії не відповідатиме встановленому максимальному розміру, виплата такої пенсії здійснюється без підвищень, доплат та інших перерахунків.

Як було зазначено вище, згідно з абзацом першим пункту 2 розділу II «Прикінцевих та перехідних положення» Закону №3668-VI обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

При цьому абзацом другим пункту 2 розділу ІІ «Прикінцевих та перехідних положення» Закону № 3668-VI визначено, що пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, виплата пенсії здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановленому цим Законом.

Наведені в пункті 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №3668-VI норми є спеціальними, оскільки дія їх розповсюджується на окрему групу суб`єктів, яка обумовлена певними особливостями (зокрема, осіб, пенсія яким призначена до набрання чинності цим Законом, в яких розмір пенсії перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом тощо).

Положення зазначеного пункту спрямовані на врегулювання питань, які виникають у зв`язку із застосуванням Закону №3668-VI щодо осіб, права яких внаслідок такого застосування могли підлягати звуженню. У зв`язку з цим положення пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №3668-VI, а саме - усі його чотири абзаци, застосовуються у системному зв`язку між собою.

Таким чином, пункт 2 розділу ІІ Закону № 3668-VI в контексті перехідних положень не регулює питання обмеження максимальним розміром пенсії осіб, у яких на 1 жовтня 2011 року вона не досягала максимального розміру (десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність).

Тобто, законодавством передбачено для осіб, яким призначено пенсію за законодавством, яке не передбачало обмеження максимального розміру, лише збереження раніше призначеного розміру пенсії, але не передбачає право на здійснення перерахунку пенсії, у розмірі, що перевищує максимально встановлений розмір, а тому твердження позивача про протилежне є помилковими.

Зазначені вище положення не визнавались у встановленому порядку Конституційним Судом України такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), отже, є чинними і підлягають виконанню.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 02.05.2018 (справа №704/87/17), від 03.04.2018 (справа №361/4922/17) та від 15.05.2019 (справа №554/4191/17), від 21.11.2019 (справа №161/14321/16-а), від 21.06.2020 року (справа №554/10510/16-а), від 17.09.2020 (справа №826/11471/18).

А також, ВЕРХОВНИМ СУДОМ у складі палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 24.06.2020 по справі №580/234/19.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що приймаючи рішення про обмеження граничного розміру пенсії позивача, відповідач діяв обґрунтовано та на підставі чинного законодавства України.

Посилання позивача на те, що приймаючи рішення про обмеження граничного розміру пенсії позивача було звужено обсяг його прав, суд відхиляє, оскільки матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що до проведення останнього (спірного) перерахунку позивач отримував пенсію в більшому розмірі ніж після перерахунку.

Щодо відсоткового значення розміру пенсії позивача, суд зазначає таке.

Судом встановлено та не заперечувалось відповідачем, що позивачу призначена пенсія за вислугу років, на підставі ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру», у розмірі 90% від суми заробітної плати.

Разом з тим, під час перерахунку пенсії відсотковий розмір пенсії позивача зменшено до 60%, з посиланням на ч.2 ст.86 діючого Закону «Про прокуратуру».

Відповідно до зазначеної норми Закону, пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Отже, положення частини 2 статті 86 Закону №1697 щодо розміру пенсії застосовуються при призначенні пенсій прокурорським працівникам у разі реалізації ними первинного права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Тобто, при перерахунку пенсії позивача має застосовуватись норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 03.05.2018 (справа №308/11498/16-а), від 22.06.2018 (справа №635/6663/16-а), від 19.12.2018 (справа №725/1352/16-а), від 29.04.2020 (справа №490/5366/16-а), від 08.06.2021 (справа №263/15245/16-а).

За таких обставин, у відповідача не було правових підстав для зменшення відсоткового значення розміру пенсії позивача з 90% до 60% сум заробітної плати, а тому позовні вимоги в зазначеній частині підлягають задоволенню.

При цьому, у суду відсутні підстави для зобов`язання відповідача виплатити позивачу різницю між призначеною та перерахованою пенсією, оскільки позивачу пенсія виплачувалась у максимально можливому розмірі, з урахуванням встановленого законодавством обмеження.

Підстав для встановлення судового контролю судом не встановлено, оскільки у суду відсутні підстави вважати, що відповідач буде ухилятися від виконання рішення суду після набрання ним законної сили.

Частиною 1 статті 9 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Оскільки позивачем судовий збір не сплачувався, питання про його відшкодування на користь позивача не вирішується.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м.Запоріжжя, пр.Соборний, 158-Б, ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо зменшення основного розміру пенсії з 90 відсотків до 60 відсотків відповідних сум грошового забезпечення при проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 , підставі довідки Запорізької обласної прокуратури від 06.04.2021 №21-333вих-21.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області провести з 01.04.2021 перерахунок пенсії ОСОБА_1 , згідно довідки Запорізької обласної прокуратури від 06.04.2021 №21-333вих-21, виходячи із основного розміру пенсії у 90 відсотків відповідних сум заробітної плати.

В задоволенні решти вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.В. Новікова