Справа № 420/11352/21
Суддя: Вовченко О.А.
Дата ухвалення: 2021-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Вовченко O.A., розглядаючи за правилами спрощеного позовного провадження в приміщенні суду адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОТРАНСПОРТНЕ ПІДПРИЄМСТВО 15107» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду 02 липня 2021 року надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОТРАНСПОРТНЕ ПІДПРИЄМСТВА 15107» до Головного управління Державної податкової служби в Одеській області про скасування податкового повідомлення-рішення від 17.16.2021 №.

Ухвалою від 07 липня 2021 року позов товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОТРАНСПОРТНЕ ПІДПРИЄМСТВА 15107» залишено без руху та встановлено позивачу 5-денний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії ухвали.

14 липня 2021 року до суду від позивача за вх. №37315/21 надійшла заява з належним чином оформленою позовною заявою (у 2-х примірниках), в якій позовні вимоги викладені в наступній редакції: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 17.16.2021 №.

Ухвалою від 23 липня 2021 року прийнято до розгляду позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОТРАНСПОРТНЕ ПІДПРИЄМСТВО 15107» (вх. №37315/21), відкрито провадження у адміністративній справі та визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є безпідставним та необґрунтованим. В ході перевірки позивач надав відповідачу необхідні первинні документи для підтвердження підстав формування своїх податкових зобов`язань і податкового кредиту. Вказує, що відповідач вийшов за межі своїх повноважень стверджуючи про нереальність господарських операцій позивача з ТОВ «ФАКТОРИАЛ ПЛЮС» та ТОВ «ТК ДЕЛЬТА СЕРВИС» без належного дослідження первинних документів, в яких відображено придбання нафтопродуктів та їх використання у господарській діяльності позивача, а також понесені позивачем витрати у зв`язку з придбанням нафтопродуктів. В липні 2019 ТОВ «ФАКТОРИАЛ ПЛЮС» був зареєстрований за адресою Україна, 65013, Одеська область, місто Одеса, вул. Миколаївська дорога, будинок 279, що повністю відповідає відомостям, зазначеним у видаткових накладних, товарно-транспортних накладних, рахунках на оплату. Зазначає, що як вбачається з відомості руху паливно-мастильних матеріалів позивача за серпень 2020 року, більшість дизпалива, отриманого позивачем від TOB «ТК ДЕЛЬТА СЕРВИС» була використана позивачем в його господарській діяльності в тому ж місяці, в якому оприбуткована. Позивачем отримувались податкові накладні при здійсненні операцій з поставок нафтопродуктів за зазначеними правочинами з ТОВ «ФАКТОРИАЛ ПЛЮС» та TOB «ТК ДЕЛЬТА СЕРВИС» у період липень 2019, серпень 2020 року на підставі видаткових накладних, виписаних у вказаний період. За фактом проведених поставок податкові накладні відображались у податкових зобов`язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця; на їх підставі позивачем як покупцем формувався податковий кредит за фактом поставки товару на підставі видаткових накладних. Вказує, що жодний нормативний акт не містить вимог щодо обов`язковості зазначення .в первинних документах адреси одержувача, адреси навантаження, даних щодо договору поставки нафтопродуктів, даних щодо договорів зберігання, що укладаються постачальником нафтопродуктів з третіми особами. Документи щодо якості товару не є первинними бухгалтерськими документами, що підтверджують реальність здійснення господарської операції.

13 серпня 2021 року до суду від відповідача за вх. №44409/21 надійшов відзив на позов, в якому відповідач, посилаючись на обставини, встановлені в акті перевірки від 27.05.2021 № 10050/15-32-07-04/03115028, просить суд відмовити у задоволенні адміністративного позову.

До суду 13 серпня 2021 року від позивача за вх. №44417/21 надійшла відповідь на відзив, у якій позивач вважає заперечення відповідача, викладені у відзиві безпідставними та необґрунтованими.

21 вересня 2021 року ухвалою суду в задоволенні клопотань представників позивача та відповідача про розгляд справи №420/11352/21 у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін відмовлено.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що товариство з обмеженою відповідальністю «АВТОТРАНСПОРТНЕ ПІДПРИЄМСТВО 15107», (скорочене найменування ТОВ «АТП 15107») зареєстроване 09.09.1988, взято на облік в контролюючих органах 24.05.1995 за № 0720 та станом на 27.05.2021 перебувало на обліку в Головному управлінні ДПС в Одеській області, Білгород-Дністровській ДПІ (м.Білгород-Дністровський).

Згідно інформації, яка міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, товариство з обмеженою відповідальністю «АВТОТРАНСПОРТНЕ ПІДПРИЄМСТВО 15107» здійснює наступні види діяльності за КВЕД: 49.31 Пасажирський наземний транспорт міського та приміського сполучення (основний); 45.20 Технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів; 47.30 Роздрібна торгівля пальним; 49.39 Інший пасажирський наземний транспорт, н.в.і.у.; 52.21 Допоміжне обслуговування наземного транспорту; 52.29 Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту; 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, щодо компетенції контролюючих органів, повноважень і обов`язків їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальності за порушення податкового законодавства, врегульовані Податковим кодексом України.

Контролюючі органи мають право: проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України) (п.п. 20.1.4 ст. 20 Податкового кодексу України).

Відповідно до п.61.1 ст.61 Податкового кодексу України визначено, що податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Приписами пп.62.1.3 п.62.1 ст.62 Податкового кодексу України визначено, що податковий контроль здійснюється шляхом: перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Згідно п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до пп.75.1.2 п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом. Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Судом встановлено, що на підставі направлень, відповідно до пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п. 78.2 ст.78 Податкового кодексу України, на підставі наказу ГУ ДПС в Одеській області від 28.04.2021 року № 2726-п, проведена документальна позапланова виїзна перевірка товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОТРАНСПОРТНЕ ПІДПРИЄМСТВО 15107», щодо дотримання податкового та валютного законодавства за період з 01.04.2019 по 30.09.2020, з питань єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.04.2019 по 30.09.2020, відповідно до затвердженого плану-графіку перевірки.

За результатом вказаної перевірки Головним управлінням ДПС в Одеській області складено акт №10050/15-32-07-04/03115028 від 27.05.2021 (т.1 а.с.26-56, т.2 а.с.21-37), яким зокрема встановлено, зокрема, порушення ТОВ «АТП 15107» п.44.1 ст. 44, пп. «а» п. 198.1 та абзацу першого п.198.3, п.198.6 ст.198, п.200.1 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI зі змінами та доповненнями, в результаті чого встановлено заниження податку на додану вартість у сумі 568609 грн., у т.ч,:

- за липень 2019 року - на суму 370107 грн.

- за серпень 2020 року - на суму 198502 грн.

На підставі вищевказаних висновків акту перевірки, відповідачем 17.06.2021 прийнято податкове повідомлення-рішення № (т.1 а.с.25, т.2 а.с.38), яким за порушення п.44.1 ст. 44, пп. «а» п. 198.1 та абзацу першого п.198.3, п.198.6 ст.198, п.200.1 Податкового кодексу України збільшено суму грошового зобов`язання податку на додану вартість на 710761,00 грн., з яких 568609 за податковими зобов`язаннями, 142152 за штрафними (фінансовими) санкціями.

Не погоджуючись з вказаним податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Вказане податкове повідомлення-рішення ґрунтується на наступних висновках акту перевірки №10050/15-32-07-04/03115028 від 27.05.2021.

За період з 01.04.2019 по 30.09.2020 року ТОВ «Автотранспортне підприємство 15107» задекларовано податкового кредиту по податку на додану вартість у сумі 4191267 грн.

Перевіркою повноти визначення податкового кредиту за період з 01.04.2019 по 30.09.2020 року встановлено його завищення на загальну суму 568609 грн., у т.ч.: за липень 2019 року - на суму 370107 грн., за серпень 2020 року - на суму 198502 грн.

Між суб`єктами господарювання ТОВ «ФАКТОРИАЛ ПЛЮС», код за (Постачальник) та ТОВ «АТП 15107», код за (Покупець) було укладено договір поставки нафтопродуктів від 01.11.2010 року №01/09.

До перевірки не надано заявок або будь - яких інших документів, необхідних для відвантаження товару, наявність яких передбачена п.2.2 вищезазначеного договору поставки нафтопродуктів від 01.11.2019 року №01/09.

У наданих до перевірки видаткових накладних зазначено, що постачальником виписані документи за наступною адресою - « 65013, Одеська обл., м. Одеса, Миколаївська дорога, буд. 279». У той же час, згідно з вищезазначеним договором поставки нафтопродуктів від 01.11.2019 року №01/09, адресою постачальника є наступна адреса: « 67562, Україна, Одеська обл., Лиманський р-н, с Крижанівка, вул. Миколаївська, 3А» Однак, згідно з даними ITC «Податковий блок», юридичною адресою ТОВ «ФАКТОРИАЛ ПЛЮС» є наступна адреса: 76000, Івано-Франківська обл., м. Івано-Франківськ, вул. Галицька, буд. 29. Місце основної реєстрації 915.ГУ ДПС В ІВ-ФРАНКІВСЬКІЙ ОБЛ. (М.ІВАНО-ФРАНКІВСЬК). Відомості про об`єкти оподаткування підприємства у ITC «Податковий блок» відсутні, тобто, звіту 20-ОПП підприємство до податкового органу не подавало. Таким чином, наявна невідповідність адресних даних постачальника (ТОВ «ФАКТОРИАЛ ПЛЮС», код за ) згідно з первинними документами, укладеним Договором поставки нафтопродуктів від 01.11.2019 року №01/09 та даними ITC «Податковий блок».

У наданих товарно-транспортних накладних у якості адреси ТОВ «ФАКТОРИАЛ ПЛЮС» є наступна адреса: Одеська обл., м. Одеса, Миколаївська дорога, буд. 279. У той же час, згідно з вищезазначеним договором поставки нафтопродуктів від 01.11.2019 року №01/09, адресою постачальника є наступна адреса: «67562, Україна, Одеська обл., Лиманський р-н, с Крижанівка, вул. Миколаївська, 3А» Однак, згідно з даними ITC «Податковий блок», юридичною адресою ТОВ «ФАКТОРИАЛ ПЛЮС» є наступна адреса: 76000, Івано-Франківська обл., м. Івано-Франківськ, вул. Галицька, буд. 29. Місце основної реєстрації 915.ГУ ДПС В ІВ-ФРАНКІВСЬКІЙ ОБЛ. (М.ІВАНО-ФРАНКІВСЬК). Відомості про об`єкти оподаткування підприємства у ITC «Податковий блок» відсутні, тобто, звіту 20-ОПП підприємство до податкового органу не подавало. Таким чином, наявна невідповідність адресних даних постачальника (ТОВ «ФАКТОРИАЛ ПЛЮС», код за ) згідно з первинними документами, укладеним Договором поставки нафтопродуктів від 01.11.2019 року №01/09 та даними ITC «Податковий блок».

У наданих до перевірки видаткових накладних не зазначено адреси одержувача - ТОВ «АТП 15107» та даних щодо договору поставки нафтопродуктів від 01.11.2019 року №01/09, на підставі якого відвантажено товар.

Наразі, надані до перевірки видаткові накладні не містять даних щодо посади та прізвища посадової особи одержувача, наявний лише незрозумілий підпис.

Крім того, надані до перевірки товарно-транспортні накладні не містять печатки перевізників (ФОП) та зберігачів, а також даних щодо посади особи одержувача, дати та часу прибуття до вантажоодержувача.

До перевірки не надано жодного документу щодо якості товару (сертифікатів відповідності, тощо).

Між суб`єктами господарювання - ТОВ «ТК ДЕЛЬТА СЕРВИС», код за (Постачальник) та ТОВ «АТП 15107», код за (Покупець) було укладено договір поставки нафтопродуктів від 06.08.2020 року №5/08-20.

До перевірки не надано заявок або будь - яких інших документів, необхідних для відвантаження Товару, наявність яких передбачена п.4.1 вищезазначеного Договору поставки нафтопродуктів від 01.11.2019 року №01/09.

Крім того, у наданих до перевірки видаткових накладних не зазначено адреси одержувача - ТОВ «АТП 15107» та даних щодо договору поставки нафтопродуктів від 06.08.2020 року №5/08-20, на підставі якого відвантажено Товар.

Наразі, надані до перевірки видаткові накладні не містять даних щодо посади та прізвища посадової особи одержувача, наявний лише незрозумілий підпис.

У наданих до перевірки товарно-транспортних накладних відсутні дані щодо адреси навантаження та дані щодо договорів зберігання.

Крім того, надані до перевірки товарно-транспортні накладні не містять печатки перевізників (ФОП) та зберігачів, а також даних щодо дати та часу прибуття до вантажоодержувача та посади особи одержувача.

До перевірки надано паспорти якості товару. Однак, аналізом первинних документів, наданих до перевірки, неможливо встановити, що вищезазначені документи, якими підтверджено якість товару, стосуються безпосередньо дизельного палива, придбаного ТОВ «АТП 15107» у ТОВ «ТК ДЕЛЬТА СЕРВИС», код за ЄДРГІОУ 43677800.

За результатами аналізу документів, наданих в ході перевірки, не вбачається, що TOВ «АТП 15107» зацікавлено у здійсненні будь-якого контролю кількості та якості придбаних у ТОВ «ФАКТОРИАЛ ПЛЮС», код за , та у TOB «ТК ДЕЛЬТА СЕРВИС», код за , нафтопродуктів, що є свідченням формального складення первинних бухгалтерських документів за відсутності фактів здійснення господарських операцій.

Згідно первинних документів, наданих до перевірки, даних ЄРПН, даних інформаційних баз Головного управління ДПС в Одеській області, ТОВ «АТП 15107» здійснено лише документальне оформлення придбаних ТМЦ, без фактичного його одержання, без оформлення податкових накладних, без реального здійснення господарської та іншої економічної діяльності за такими операціями.

Наданими до перевірки документами не доведено правомірність збільшення податкового кредиту ТОВ «АТП 15107», отриманого від ТОВ «ФАКТОРИАЛ ПЛЮС» за липень 2019 року та від ТОВ «ТК ДЕЛЬТА СЕРВИС» за серпень 2020 року.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Згідно з пп.14.1.36 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України (тут і далі у редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин) господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до приписів п.44.1 ст.44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до положень пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу. Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку). Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку). Для платників податку, у яких річний дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний період не перевищує сорока мільйонів гривень, об`єкт оподаткування може визначатися без коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу. Платник податку, у якого річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний період не перевищує сорока мільйонів гривень, має право прийняти рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років та коригувань, визначених підпунктом 140.4.8 пункту 140.4 та підпунктом 140.5.16 пункту 140.5 статті 140 цього Кодексу), визначені відповідно до положень цього розділу, не більше одного разу протягом безперервної сукупності років в кожному з яких виконується цей критерій щодо розміру доходу. Про прийняте рішення платник податку зазначає у податковій звітності з цього податку, що подається за перший рік в такій безперервній сукупності років. В подальші роки такої сукупності коригування фінансового результату також не застосовуються (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років). Якщо у платника, який прийняв рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років та коригувань, визначених підпунктом 140.4.8 пункту 140.4 та підпунктом 140.5.16 пункту 140.5 статті 140 цього Кодексу), визначені відповідно до положень цього розділу, в будь-якому наступному році річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний період перевищує сорок мільйонів гривень, такий платник визначає об`єкт оподаткування починаючи з такого року шляхом коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці, визначені відповідно до положень цього розділу. Для цілей цього підпункту до річного доходу від будь-якої діяльності, визначеного за правилами бухгалтерського обліку, включається дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), інші операційні доходи, фінансові доходи та інші доходи.

Згідно з п. 185.1 ст. 185 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є операції платників податку з: постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; ввезення товарів на митну територію України; вивезення товарів за межі митної території України; постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Пунктом 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України визначено, що датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Також п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України визначено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Згідно п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу. Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 1095 календарних днів з дати складення податкової накладної/розрахунку коригування. Суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням строку реєстрації, включаються до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні/розрахунки коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше ніж через 1095 календарних днів з дати складення податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» № 996-ХІV від 16.07.1999 (далі - Закон № 996-ХІV), господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства, а первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

За змістом статті 3 Закону № 996-ХІV фінансова звітність ґрунтується на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України № 996-ХІV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Судом встановлено, що 01.11.2018 товариство з обмеженою відповідальністю «АВТОТРАНСПОРТНЕ ПІДПРИЄМСТВО 15107» (покупець) та товариство з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИАЛ ПЛЮС» (постачальник) уклали договір поставки нафтопродуктів №01/09 (т.1 а.с.81-85), за умовами якого постачальник зобов`язується передати у власність покупця нафтопродукти, (надалі іменується «товар»), а покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар на умовах, визначених цим договором (п.1.1). Вид нафтопродуктів (найменування), одиниці виміру та кількість товару, що підлягає передачі за цим договором, визначаються сторонами та відображаються в рахунках-фактурах, видаткових накладних (п.1.2). Поставка товару здійснюється Постачальником у строки, визначені у заявці на поставку товару, до цього договору (п.2.1). Поставка товару здійснюється партіями на підставі заявок на поставку товару (електронних чи усних), що мають містити найменування товару, кількість, ціну, строк та інші умови поставки товару (п.2.2). Умови поставки товару франко склад покупця (п.2.4).

Позивачем на підтвердження реальності вказаного договору до суду надано:

- рахунки на оплату №215 від 31.07.2019 (т.1 а.с.125), №209 від 25.07.2019 (т.1 а.с.129), №206 від 18.07.2019 (т.1 а.с.133), №199 від 11.07.2019 (т.1 а.с.137), №193 від 05.07.2019 (т.1 а.с.141);

- накладні №234 від 31.07.2019 (т.1 а.с.126), №228 від 24.07.2019 (т.1 а.с.130), №223 від 18.07.2019 (т.1 а.с.134), №220 від 11.07.2019 (т.1 а.с.138), №211 від 05.07.2019 (т.1 а.с.142);

- товарно-транспортні накладні №277 від 31.07.2019 (т.1 а.с.127), №271 від 24.07.2019 (т.1 а.с.131), №265 від 18.07.2019 (т.1 а.с.135), №261 від 11.07.2019 (т.1 а.с.139), №255 від 05.07.2019 (т.1 а.с.143);

- податкові накладні №37 від 31.07.2019 (т.1 а.с.128), №28 від 24.07.2019 (т.1 а.с.132), №21 від 18.07.2019 (т.1 а.с.136), №17 від 11.07.2019 (т.1 а.с.140), №10 від 05.07.2019 (т.1 а.с.144);

- платіжні доручення (т.1 а.с.183-191).

06.08.2020 товариство з обмеженою відповідальністю «АВТОТРАНСПОРТНЕ ПІДПРИЄМСТВО 15107» (покупець) та товариство з обмеженою відповідальністю «ТК ДЕЛЬТА СЕРВИС» (постачальник) уклали договір поставки нафтопродуктів №5/08-20 (т.1 а.с.97-100), за умовами якого постачальник зобов`язується передати у власність покупця нафтопродукти, надалі - товар, а покупець зобов`язується прийняти і оплатити товар відповідно умов договору (п.1.1). Постачальник зобов`язується: передати у власність покупця нафтопродукти відповідно до розділу 1 цього договору за умови оплати його вартості, оформлення накладних та інших документів, які є невід`ємною частиною договору (п.2.1.1). Відвантаження товару здійснюється на підставі заявки покупця в якій зазначається вид нафтопродукту, його кількість та умови відвантаження. Заявка може бути як в усній, так і в письмовій формі. Підтвердженням факту направлення заявки покупцем є оплата товару та його відвантаження (п.4.1).

Позивачем на підтвердження реальності вказаного договору до суду надано:

- рахунки на оплату №32 від 28.08.2020 (т.1 а.с.107), №24 від 20.08.2020 (т.1 а.с.111), №17 від 13.08.2020 (т.1 а.с.115), №6 від 06.08.2020 (т.1 а.с.119);

- накладні №31 від 28.08.2020 (т.1 а.с.108), №24 від 20.08.2020 (т.1 а.с.112), №18 від 13.08.2020 (т.1 а.с.116), №7 від 06.08.2020 (т.1 а.с.120);

- товарно-транспортні накладні №29 від 28.08.2020 (т.1 а.с.109), №23 від 20.08.2020 (т.1 а.с.113), №17 від 13.08.2020 (т.1 а.с.117), №7 від 06.08.2020 (т.1 а.с.121);

- податкові накладні №30 від 28.08.2020 (т.1 а.с.110), №24 від 20.08.2020 (т.1 а.с.114), №18 від 13.08.2020 (т.1 а.с.118), №6 від 06.08.2020 (т.1 а.с.122);

- платіжні доручення (т.1 а.с.178-182).

Також позивачем до суду надано:

- відомість руху паливо-мастильних матеріалів по ТОВ «АТП 15107» за серпень 2020 року (т.1 а.с.105);

- витяг з Єдиного реєстру податкових накладних за серпень 2020 року (т.1 а.с.106);

- відомість руху паливо-мастильних матеріалів по ТОВ «АТП 15107» за липень 2019 року (т.1 а.с.123);

- витяг з Єдиного реєстру податкових накладних за липень 2019 року (т.1 а.с.124);

- зведені відомості видачі дизпалива транспортним засобам ТОВ «АТП 15107» за липень 2019 (т.1 а.с.145-157);

- зведені відомості видачі дизпалива транспортним засобам ТОВ «АТП 15107» за серпень 2020 (т.1 а.с.158-168);

- відомості видачі ДП за 21.08.2020 (т.1 а.с.169-173);

- відомості видачі ДП за 14.07.2019 (т.1 а.с.175-177);

- договір про організацію перевезення пасажирів на автобусному маршруті (маршрутах) загального користування від 27.10.2014 №22 з додатковою угодою від 08.07.2019 (т.2 а.с.76-84), укладені між ТОВ «АТП 15107» (перевізник) та Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією (організатор);

- договір про організацію перевезення пасажирів на автобусному маршруті (маршрутах) загального користування від 28.12.2016 №48/16 (т.2 а.с.85-92), укладений між ТОВ «АТП 15107» (перевізник) та Одеською обласною державною адміністрацією (організатор);

- договір про організацію перевезення пасажирів на автобусному маршруті (маршрутах) загального користування від 17.11.2017 №1 з додатковою угодою від 08.07.2019 (т.2 а.с.93-100), укладені між ТОВ «АТП 15107» (перевізник) та Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією (організатор);

- договір про розрахунки за надані послуги по перевезенню пасажирів пільгових категорій від 19.02.2020 (т.2 а.с.101-105), укладений управлінням соціального захисту населення Білгород-Дністровської районної державної адміністрації та ТОВ «АТП 15107» (перевізник).

Суд зазначає, що зі змісту акту перевірки в частині, що стосується спірних правовідносин вбачається, що контролюючий орган дійшов висновків про нереальність господарських операцій позивача з ТОВ «ФАКТОРИАЛ ПЛЮС» та ТОВ «ТК ДЕЛЬТА СЕРВИС» у зв`язку з тим, що до перевірки не надано заявок або будь - яких інших документів, необхідних для відвантаження товару, наявність яких передбачена п.2.2 договору поставки нафтопродуктів від 01.11.2019 №01/09 (щодо відносин позивача з ТОВ «ФАКТОРИАЛ ПЛЮС») та п.4.1 договору поставки нафтопродуктів від 01.11.2019 №01/09 (щодо відносин позивача з ТОВ «ТК ДЕЛЬТА СЕРВИС»).

При цьому, суд зазначає, що договір поставки нафтопродуктів від 01.11.2019 року №01/09 укладений позивачем лише з ТОВ «ФАКТОРИАЛ ПЛЮС» та крім цього пунктом 2.2 цього ж договору передбачено, що такі заяви можуть бути усними.

Також суд зазначає, що п.4.1 договору поставки №5/08-20 від 06.08.2020 також передбачено, що заявка покупця може бути в усній формі.

Відтак, посилання контролюючого органу в акті перевірки на ненадання позивачем заявок або будь - яких інших документів, необхідних для відвантаження товару не є підставою для висновку про нереальність господарських операцій позивача з його контрагентами, оскільки відповідачем до суду не надано доказів, що такі заявки створювались позивачем у письмовій чи електронній формі.

Також оскаржуване рішення ґрунтується на висновках акту перевірки щодо того, що у наданих до перевірки видаткових накладних та товарно-транспортних накладних ТОВ «ФАКТОРИАЛ ПЛЮС» зазначено, що згідно з даними ITC «Податковий блок», юридичною адресою ТОВ «ФАКТОРИАЛ ПЛЮС» є: 76000, Івано-Франківська обл., м. Івано-Франківськ, вул. Галицька, буд. 29, яка відрізняється від адреси ТОВ «ФАКТОРИАЛ ПЛЮС», зазначеної у договорі та у інших наданих позивачем документах.

Суд вважає необґрунтованими такі посилання контролюючого органу, оскільки відповідно до витягу з Єдиного державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 21.09.2021, станом на 01.11.2018 (т.2 а.с.109-113) ТОВ «ФАКТОРИАЛ ПЛЮС» мало місцезнаходження за адресою: 67562, Одеська обл., Лиманський р-н., с.Крижанівка, буд.3А, а відповідно до витягу з Єдиного державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 21.09.2021 станом на 31.07.2019 (т.2 а.с.119-124), ТОВ «ФАКТОРИАЛ ПЛЮС» мало місцезнаходження за адресою: 65013, Одеська обл., м. Одеса, Миколаївська дорога, буд. 279.

При цьому, згідно вказаного витягу станом на 31.07.2019 вбачається, що ТОВ «ФАКТОРИАЛ ПЛЮС» 30.05.2019 було зареєстровано зміни до установчих документів щодо зміни місцезнаходження юридичної особи.

Також оскаржуване рішення ґрунтується на висновках акту перевірки щодо того, що у наданих до перевірки видаткових накладних не зазначено адреси одержувача - ТОВ «АТП 15107» та дані щодо договорів, на підставі яких відвантажено товар, надані до перевірки видаткові накладні не містять даних щодо посади та прізвища посадової особи одержувача, наявний лише незрозумілий підпис та крім того, надані до перевірки товарно-транспортні накладні не містять печатки перевізників (ФОП) та зберігачів, а також даних щодо посади особи одержувача, дати та часу прибуття до вантажоодержувача.

Щодо вказаних доводів акту перевірки суд зазначає, що ступінь деталізації опису господарської операції у первинному документі чинним законодавством не встановлена. Не заповнення у первинних облікових документах окремих позицій, які не впливають на зміст господарської операції, а також відсутність максимальної деталізації виду виконаних послуг не перешкоджає прийняттю цих документів до обліку та не є свідченням відсутності виконаних господарських операцій. Умовою документального підтвердження операції є можливість на підставі наявних документів зробити висновок про те, що витрати фактично понесені.

Вказані висновки узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 20.06.2019 року у справі №826/1453/14, від 12.02.2020 року у справі №813/3577/13-а, від 30.09.2020 року у справі №826/10120/18, від 01.04.2021 року у справі №640/11504/19.

Частиною 2 статті 9 Закону №996-ХІV (у редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Суд зазначає, що відповідачем у акті перевірки та у відзиві не зазначено суттєвих недоліків первинних документів, складених в результаті господарських відносин позивача з контрагентами, які не дозволили б ідентифікувати господарську операцію та свідчили про їх нереальність.

Відповідно до п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995, первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Пунктом 2.5 вказаного Положення передбачено, що документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою.

У постанові від 29.01.2020 у справі № 916/922/19 Верховний Суд, відправляючи справу на новий розгляд, вказав на передчасність відхилення судом апеляційної інстанції, як неналежних доказів, видаткових накладних без зазначення посади та прізвища осіб, відповідальних за прийняття товару, зазначивши, що у постанові від 20.12.2018 у справі № 910/19702/17 Верховний Суд дійшов висновку, що відсутність у видаткових накладних назви посади особи, яка отримала товар за цією накладною, за наявності підпису у цій накладній, який засвідчений відтиском печатки покупця, не може свідчити про те, що такі видаткові накладні є неналежними доказами у справі. Відтиск печатки на видаткових накладних є свідченням участі особи у здійсненні господарської операції за цими накладними.

Відтак, враховуючи викладене, те, що всі надані позивачем до суду та до перевірки видаткові накладні містять підпис, скріплений печаткою покупця ТОВ «АТП 15107», чинним законодавством не передбачено обов`язкове зазначення у видаткових накладних адреси одержувача та даних щодо договорів, на підставі яких відвантажено товар, відтак вказані вище висновки контролюючого органу є безпідставними та необґрунтованими.

Щодо товарно-транспортних накладних суд зазначає, що недоліки товарно-транспортних накладних в даному випадку не є безумовною підставою ставити під сумнів здійснення господарських операцій. Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні не встановлюють правил податкового обліку валових витрат та податкового кредиту платника податків. При цьому, документи обумовлені правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом, зокрема, товарно-транспортна накладна та подорожній лист, не є документами первинного бухгалтерського обліку, що підтверджують обставини придбання та продажу товарно-матеріальних цінностей.

Вказані висновки узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 19.05.2020 у справі №816/713/17 та від 20.07.2021 у справі №805/4361/15-а.

Також суд зазначає, що сертифікати якості та сертифікати відповідності товару не є первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податків.

Вказані висновки узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від28.05.2021 у справі №820/7060/16.

Верховний Суд у постанові від 19.03.2021 у справі №808/3631/17 зазначив, що «безпідставним є посилання податкового органу на відсутність окремих документів: сертифікатів відповідності товару, технічних паспортів, інших документів, що підтверджують відповідність (походження) придбаного товару, оскільки вказане не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце. При цьому необхідно зазначити, що такі документи, як сертифікати якості (відповідності) не є документами бухгалтерського обліку чи податкового обліку, які засвідчують факт вчинення господарської операції».

Відтак, відсутність документів на підтвердження якості товару та недоліки таких документів не спростовують реальності господарських операцій позивача з контрагентами, оскільки позивачем до суду та до перевірки надано достатньо документів на їх підтвердження.

Виходячи із системного аналізу вищевказаних норм права та встановлених судом обставин, підтверджених наявними в матеріалах справи доказами, суд приходить до висновку, що відповідач, приймаючи податкове повідомлення-рішення від 17.06.2021 № діяв всупереч та не у відповідності до вимог чинного законодавства, а відтак вказане рішення є протиправними, та такими, що підлягає скасуванню.

Згідно частини першої статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частинами першою, другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

За сукупності викладених обставин, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ТОВ «АТП 15107».

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем сплачено судовий збір у розмірі 10661,42 грн. (т.1 а.с.17).

У зв`язку із задоволенням позову, суд вважає за доцільне стягнути з Головного управління ДПС в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Одеській області на користь товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОТРАНСПОРТНЕ ПІДПРИЄМСТВО 15107» 10661,42 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст.7, 9, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОТРАНСПОРТНЕ ПІДПРИЄМСТВО 15107» - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області 17.06.2021 №.

Стягнути з Головного управління ДПС в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Одеській області на користь товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОТРАНСПОРТНЕ ПІДПРИЄМСТВО 15107» 10661,42 грн. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Одеський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач товариство з обмеженою відповідальністю «АВТОТРАНСПОРТНЕ ПІДПРИЄМСТВО 15107» (вул.Шабська, 67/А, м.Білгород-Дністровський, Одеська обл., 67700, ).

Відповідач Головне управління ДПС в Одеській області (вул.Семінарська, 5, м.Одеса, 65044, код ЄДРПОУ ВП 44069166).

Суддя О.А. Вовченко