Справа № 640/14103/20
Суддя: Шевцова Н.В.
Дата ухвалення: 2021-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

23 вересня 2021 року

м. Київ

справа № 640/14103/20

адміністративне провадження № К/9901/33701/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Шевцової Н.В.,

суддів: Жука А.В., Мельник-Томенко Ж.М.

перевірив касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Чучковської Ольги Вячеславівни на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 травня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 серпня 2021 року у справі №640/14103/20 за позовом ОСОБА_1 до Управління державної охорони України про зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління державної охорони України, в якому просив:

- зобов`язати Управління Державної охорони України (, 01024, м. Київ, вул. Богомольця, 8) нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) грошову компенсацію за всі (303) дні невикористаної щорічної основної відпустки у 2007, 2008, 2009, 2010, 2011, 2012, 2013, 2014, 2015, 2016, 2017 роках, виходячи із середньоденного грошового забезпечення (у розмірі 1 095, 42 грн.) станом на день звільнення з військової служби 18.01.2019;

- зобов`язати Управління Державної охорони України (, 01024, м. Київ, вул. Богомольця, 8) нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ), середній заробіток за весь час затримки виплати належних йому при звільненні сум за період з 18.01.2019 року по день звернення з цією позовною заявою до суду (24.06.2020 року), виходячи із середньоденного грошового забезпечення (у розмірі 1 095,42 грн.) станом на день звільнення з військової служби 18.01.2019.

21 травня 2021 року рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 серпня 2021 року, позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Управління Державної охорони України щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 при звільнені грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки за період 2007-2017 роки.

Зобов`язано Управління Державної охорони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за 303 (триста три) дні невикористаної щорічної основної відпустки за 2007-2017 року, виходячи з середньоденного грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби.

В решті позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 грн. (десять тисяч гривень 00 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Управління Державної охорони України ().

На зазначені рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог представником позивача подано касаційну скаргу, яку зареєстровано у Верховному Суді 09 вересня 2021 року.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з частиною першою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз указаних положень дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Відповідно до даних Єдиного державного реєстру судових рішень суд першої інстанції розглянув цю справу за правилами спрощеного позовного провадження.

Водночас, пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

У свою чергу, за змістом пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема справи у спорах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України "Про запобігання корупції" займають відповідальне та особливо відповідальне становище.

Предметом розгляду даної справи є протиправність дій відповідача щодо не нарахування та виплати ОСОБА_1 у належному розмірі середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Суди попередніх інстанцій установили, що ОСОБА_1 перебував на службі в Управлінні Державної охорони України з 1995 року по 18.01.2019. Наказом Управління Державної охорони України від 18.01.2019 № 45-ос/дск «Щодо особового складу» полковника ОСОБА_1 звільнено у запас Служби безпеки України.

Отже, позивач є військовослужбовцем та не відноситься до категорії службових осіб, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище у розумінні Закону України «Про запобігання корупції», згідно з яким під службовими особами, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище, в цій статті розуміються, зокрема військові посадові особи вищого офіцерського складу, якими в силу частини другої статті 5 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» є військовослужбовці зі званнями: генерал-майор, контр-адмірал, генерал-лейтенант, віце-адмірал, генерал-полковник, адмірал, генерал армії України.

Отже, характер спірних правовідносин, предмет і категорія спору, коло учасників спірних правовідносин, правозастосовна практика, що складалася з приводу спорів цієї категорії, відсутність ознак, які відрізняють цю касаційну скаргу від інших, дають підстави вважати, що судові рішення, які ухвалені у справі за позовом ОСОБА_1 , як у справі незначної складності, розглянутій за правилами спрощеного позовного провадження, не підлягають касаційному оскарженню.

Оскаржуючи судові рішення, прийняті у справі незначної складності, розглянутій за правилами спрощеного позовного провадження, представник позивача не зазначає про наявність виняткових обставин, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, за яких оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають перегляду в касаційному порядку, що є передумовою для перевірки вмотивованості підстав, передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України.

Суд ураховує позицію, висловлену Європейським Судом з прав людини (далі - ЄСПЛ) в ухвалі від 09 жовтня 2018 року, щодо неприйнятності заяви у справі "Азюковська проти України" (заява №26293/18), в якій заявником оскаржувалася відмова суду касаційної інстанції у відкритті касаційного провадження у зв`язку з віднесенням справи до категорії справ незначної складності. Так, ЄСПЛ указав, що застосування критерію малозначності у цій справі було передбачуваним, справа розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявниця не продемонструвала наявності інших виключних обставин, які за положеннями кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зважаючи на те, що оскаржувані судові рішення ухвалені у справі, яка процесуальним законом віднесена до категорії справ незначної складності, а з наведених у касаційній скарзі мотивів й доданих до неї матеріалів не вбачається наявності передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України виняткових обставин, у відкритті касаційного провадження у даній справі необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись пунктом 2 частини п`ятої статті 328, пунктом 1 частини першої статті 333 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Чучковської Ольги Вячеславівни на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 травня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 серпня 2021 року у справі №640/14103/20 за позовом ОСОБА_1 до Управління державної охорони України про зобов`язання вчинити дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Н. В. Шевцова

Судді А. В. Жук

Ж. М. Мельник-Томенко