Справа № 620/4111/21
Суддя: Кузьмишина Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/4111/21 Суддя (судді) першої інстанції: Заяць О.В.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 вересня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
Судді-доповідача Кузьмишиної О.М.,
суддів: Єгорової Н.М., Федотова І.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 22 червня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернулася до Чернігівського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, у якому просить:
- визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо не зарахування ОСОБА_1 до страхового стажу (повного), стаж роботи з 01.07.1985 по 18.06.1987 на посаді судового секретаря військового трибуналу військової частини НОМЕР_1 ;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати до страхового стажу (повного) стаж роботи з 01.07.1985 по 18.06.1987 на посаді судового секретаря військового трибуналу військової частини НОМЕР_1 ;
- визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо відмови у здійсненні перерахунку, призначеного ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 50 % до 52 %;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити перерахунок з 09.11.2020 по довічно ОСОБА_1 , довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 52 % від заробітку та нарахувати і виплатити різницю з урахуванням фактично сплаченої за цей період часу суми щомісячного довічного грошового утримання.
В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що відповідачем протиправно не враховано до повного страхового стажу роботу з 01.07.1985 по 18.06.1987 на посаді судового секретаря військового трибуналу військової частини НОМЕР_1 та відповідно протиправно не призначено грошове утримання судді у відставці в розмірі 52% від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 22 червня 2021 року позов задоволено повністю.
Не погоджуючись із таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
В апеляційній скарзі апелянт наполягає на тому, що відповідно до трудової книжки позивача, а саме: із запису про прийняття на роботу з 01.07.1985 на посаду судового секретаря військового трибуналу військової частини не вбачається повного найменування установи, відповідно, трудова книжка не відповідає вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, тому підстав для перерахунку пенсії також не вбачається.
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.08.2021 відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження.
Позивачем відзиву на апеляційну скаргу не подавалося, що не перешкоджає розгляду справи за наявними у ній матеріалами в плорядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду без змін з наступних підстав.
Як установлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, Указом Президента України № 802/2003 від 04 серпня 2003 року ОСОБА_1 призначено на посаду судді Новозаводського районного суду міста Чернігова строком на п`ять років.
Постановою Верховної Ради України №887-VI від 15 січня 2009 року обрано на посаду судді місцевого Новозаводського районного суду міста Чернігова безстроково.
Відповідно до статті 20 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» 22.09.2016 позивача обрано на посаду заступника голови Новозаводського районного суду міста Чернігова.
Рішенням Вищої ради правосуддя від 05 листопада 2020 року № 3025/0/15-20 ОСОБА_1 звільнено з посади судді Новозаводського районного суду міста Чернігова у зв`язку з поданням заяви про відставку.
Відповідно до зазначеного рішення Вищої ради правосудця позивач має достатній для звільнення у відставку стаж роботи (21 рік 9 місяців 22 дні), визначений на підставі статей 116,137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», а також абзацу 4 пункту 34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону в редакції Закону України «Про Вищу раду правосуддя».
Наказом Новозаводського районного суду міста Чернігова від 09 листопада 2020 року № 72-ОС позивача відраховано зі штату вказаного суду.
Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України у Чернігівській області видано довідку № 03-36-958 від 09.11.2020 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII зі змінами.
ОСОБА_1 17.11.2020 звернулася до відповідача із заявою для призначення довічного грошового утримання судді. Відповідно до протоколу (розпорядження) щодо призначення пенсії відповідачем ухвалено рішення 41 від 25.11.2020, в якому зазначено, що страховий (повний) стаж позивача становить 33 роки 9 місяців 17 днів. Також, згідно даного рішення з 10.11.2020 по довічно позивачу призначено довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 50% від заробітку та зазначено, що стаж судді становить 17 років 2 місяці 9 днів.
Позивач 10.03.2021 звернулася до відповідача із заявою про зарахування до страхового (повного) стажу період роботи з 01.07.1985 по 18.06.1987 на посаді судового секретаря військового трибуналу військової частини НОМЕР_1 і призначити грошове утримання судді у відставці в розмірі 52% від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з урахуванням стажу судді 21 рік 9 місяців 22 дні.
Листом ГУ ПФУ в Чернігівській області від 07.04.2021 за № 3250-3553/К-02/8-2500/21 позивачу відмовлено у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 50% до 52%, з тих підстав, що розмір утримання складає 53 758,65 грн, що відповідає 50% суддівської винагороди.
Вважаючи відмову відповідача щодо перерахунку довічного грошового утримання судді неправомірною, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом за захистом своїх прав та інтересів, за результатами розгляду якого судом першої інстанції ухвалено рішення від 22.06.2021.
Переглядаючи зазначене рішення суду першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного.
Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбачено у Законі України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі -Закон №1058-IV).
Відповідно до частини першої статті 126 Конституції України незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.
Згідно з приписами пункту 14 частини першої статті 92 Конституції України статус суддів визначається виключно законами України, матеріальне та соціально-побутове забезпечення у тому числі й суддівська винагорода, є елементами статусу судді.
Забезпечення суддів у відставці визначено Законом України «Про судоустрій і статус суддів», яким запроваджено особливий порядок обчислення розміру щомісячного довічного утримання суддів.
Відповідно до пункту 8 частини п`ятої статті 48 Закону України від 02.06.2016 № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції, чинній на час призначення позивачу довічного грошового утримання), незалежність судді забезпечується належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді. Відповідно до частини 7 статті 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звужений змісту та обсягу визначених Конституцією України та законом гарантій незалежності судді.
Відповідно до абзацу 4 пункту 34 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 02.06.2016 № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).
При цьому будь-яких обмежень щодо дії цього пункту в часі Законом не встановлено.
Вказані норми кореспондують зі статтею 22 Конституції України, відповідно до якої при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Відповідно до абзацу 2 пункту3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» до роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів, календарний період проходження строкової військової служби.
Відповідно до частини другої статті 137 Закону України від 02.06.2016 № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.
Системний аналіз вказаної норми у взаємозв`язку з абзацом 4 пункту 34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII дає підстави для висновку, що у зв`язку з набранням чинності Законом України від 07.06.2018 № 2447-VIII «Про Вищий антикорупційний суд», яким внесено зміни до статті 137 Закону № 1402-VIII, суддям додатково до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку підлягає зарахуванню стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.
Щомісячне довічне грошове утримання є не тільки соціальною виплатою (видом пенсії), але й конституційною гарантією незалежності судді у відставці, є складовою його правового статусу як діючого судді з урахуванням правомірних законних очікувань на майбутнє щодо захищеного соціального статусу при звільненні його з посади (відставки), яке у своєму розмірі має бути максимально наближеним до рівня грошового утримання судді, який перебуває на відповідній посаді.
Як правильно зазначив суд першої інстанції, відповідач безпідставно вдається до оцінки суддівського стажу позивача, оскільки розрахунок такого стажу взагалі не входить до повноважень пенсійного органу. Це підтверджується Порядком подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 № 3-1 (далі - Порядок № 3-1), згідно з яким призначення щомісячного довічного утримання судді у відставці здійснюється, зокрема, на підставі розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, що складається (оформляється) відповідним судом.
Таким чином, з урахуванням дати обрання позивача на посаду судді вперше, згідно Указу Президента України № 802/2003 від 04 серпня 2003 року, та враховуючи положення ч. 1 ст. 116, ч. 2 ст. 137 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», робота позивача на посаді судового секретаря військового трибуналу військової частини НОМЕР_1 в період з 01.07.1985 по 18.06.1987 підлягає зарахуванню до стажу на посаді судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.
Відповідно до ч. 3 ст. 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.
Оскільки загальний стаж роботи, який дає право позивачу на отримання довічного грошового утримання, відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 05.11.2020 № 3025/0/15-20, складає 21 рік 9 місяців 22 дні, позивач має право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 52% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.
Таким чином, відповідачем протиправно відмовлено позивачу у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 50% до 52%.
Довічне грошове утримання позивачу призначено з дня, наступного за днем його звільнення у відставку, як це передбачено пунктом 2 розділу I Порядку № 3-1, тобто з 10.11.2020. Тож і перерахунок щомісячного довічного грошового утримання відповідач повинен здійснити з 10.11.2020.
Доводи апеляційної скарги позивача не спростовують висновки, викладені в оскаржуваному рішенні суду першої інстанції.
Таким чином, виходячи з аналізу вищевикладеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову в цій справі.
Відтак, судом першої інстанції повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, апеляційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області підлягає залишенню без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 22 червня 2021 року без змін.
Судом апеляційної інстанції не здійснено зміни або скасування рішення суду, а тому, відповідно до статті 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.
Керуючись статтями 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів,
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 22 червня 2021 року у справі №620/4111/21 без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені статтями 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач О.М. Кузьмишина

Судді: Н.М. Єгорова

І.В. Федотов