Справа № 320/11843/20
Суддя: Дудін С.О.
Дата ухвалення: 2021-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2021 року № 320/11843/20

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дудіна С.О., розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Миколаївській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Аграрія ЛТД" про накладення арешту на кошти на інші цінності.

Суть спору: до Київського окружного адміністративного суду звернулось Головне управління ДПС у Миколаївській області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Аграрія ЛТД" про накладення арешту на кошти та інші цінності ТОВ "Аграрія ЛТД", що знаходяться в банку, достатні для стягнення податкового боргу підприємства, у сумі 6330345,21 грн. на користь держави.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив про наявність у Товариства з обмеженою відповідальністю "Аграрія ЛТД" заборгованості зі сплати податку на додану вартість на суму 6330345,21 грн., яка самостійно не була сплачена відповідачем.

Позивач зазначив, що у Товариства з обмеженою відповідальністю "Аграрія ЛТД" відсутнє будь-яке майно, за рахунок якого може бути погашена заборгованість, у зв`язку з чим контролюючий орган звернувся до суду з позовом про накладення арешту на кошти та інші цінності відповідача, що знаходяться у банках.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 24.11.2020 відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідач правом на надання відзиву не скористався.

Згідно з частиною шостою статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Частиною другою статті 175 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

На підставі цього, справа розглянута судом за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Аграрія ЛТД" (ідентифікаційний код 43144729, місцезнаходження: 08132, Київська обл., Києво-Святошинський р-н., м.Вишневе(з), вул.Вітянська, буд.2) зареєстровано в якості юридичної особи 16.11.2010, про що свідчить інформація з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Судом встановлено, що у період з 03.06.2020 по 10.06.2020 Головним управлінням ДПС у Миколаївській області було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ "Аграрія ЛТД" з питань достовірності нарахування сум від`ємного значення та бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за березень 2020 року, за результатами якою було складено акт від 17.06.2020 №326/14-29-04-02-11/37385944 (а.с.44-46).

У вказаному акті контролюючий орган дійшов висновку про порушення ТОВ "Аграрія ЛТД" вимог п.85.2 ст.85, п.198., п.198.2, п.198.6 ст.198, п.200.1, п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України в частині:

- заниження суми позитивного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (рядок 9-рядок 17 декларації) (позитивне значення), яке сплачується до державного бюджету декларацій з ПДВ за: серпень 2019 року на суму 193432,00 грн., вересень 2019 року на 4701054,00 грн., жовтень 2019 року на 33333,00 грн. та листопад 2019 року на 41667,00 грн.;

- завищення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку (р.20.2.1) за березень 2020 року на 262000,00 грн.;

- завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду р.21 декларації за березень 2020 року на суму 1775109,00 грн.

На підставі висновків вказаного акта перевірки ГУ ДПС у Миколаївській області були прийняті наступні податкові повідомлення-рішення:

- від 09.07.2020 №2, яким відповідачу нараховано грошове зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 6211857,50 грн., з яких: 4969486,00 грн. - основне зобов`язання та 1242371,50 грн. - штрафні (фінансові) санкції (а.с.8-9);

- від 09.07.2020 №2, яким відповідачу нараховано штрафні (фінансові) санкції на суму 65500,00 грн. (а.с.10-11).

15.05.2020 Миколаївським управлінням Головного управління ДПС у Миколаївській області було проведено камеральну перевірку щодо своєчасності реєстрації ТОВ "Аграрія ЛТД" податкових накладних в ЄРПН за жовтень-листопад 2019 роки, за результатами якої було складено акт від 15.05.2020 №2517/14-29-50-04-25/37385944 (а.с.47-48).

У вказаному акті зазначено, що під час перевірки було встановлено порушення ТОВ "Аграрія ЛТД" термінів реєстрації податкових накладних за жовтень-листопад 2019 року, зокрема, від 16.10.2019 №35 та від 18.11.2019 №36, в Єдиному реєстрі податкових накладних, чим порушено пункт 201.10 статті 201 Податкового кодексу України.

На підставі вказаного акта перевірки ГУ ДПС у Миколаївській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 11.06.2020 №, яким ТОВ "Аграрія ЛТД" нарахований штраф у розмірі 30000,00 грн. (а.с.15-17).

22.07.2020 Миколаївським управлінням Головного управління ДПС у Миколаївській області було проведено камеральну перевірку щодо своєчасності сплати податкових зобов`язань з податку на додану вартість ТОВ "Аграрія ЛТД", за результатами якої склад акт №4078/14-29-50-04-25/37385944 (а.с.50).

У вказаному акті зазначено про порушення відповідачем вимог п.50.1 ст.50, п.57.3 ст.57 та п.203.2 ст.203 Податкового кодексу України в частині несплати податкового зобов`язання, визначеного ним у податковій декларації.

На підставі висновків вказаного акта перевірки ГУ ДПС у Миколаївській області були прийняті наступні податкові повідомлення-рішення:

- від 12.08.2020 №4, яким відповідачу нарахований штраф на суму 38,87 грн. (а.с.20-21);

- від 12.08.2020 №4, яким відповідачу нараховано штраф на суму 408,00 грн. (а.с.22-23).

Як вбачається з інтегрованої картки ТОВ "Аграрія ЛТД" з податку на додану вартість сума податкового боргу з податку на додану вартість станом на 30.11.2020 становить 6330345,21 грн. (а.с.43).

07.08.2020 Головним управлінням ДПС у Миколаївській області була виставлена відповідачеві вимога форми Ю №212071-50 про сплату боргу у сумі 6329898,34 грн., яка була направлена на податкову адресу ТОВ "Аграрія ЛТД" та отримана ним 14.08.2020, про що свідчить рекомендоване поштове повідомлення з відміткою про вручення (а.с.24).

Відомостей про сплату податкового боргу, який є предметом стягнення у цій справі, у матеріалах справи немає.

У позовній заяві позивач зазначив про відсутність у відповідача майна, яке може бути джерелом погашення податкового боргу, внаслідок чого контролюючий орган просить суд накласти арешт на кошти та цінності, що знаходяться в банку.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України встановлено, що платник податків зобов`язаний: сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до підпункту 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку, платника податків, який має податковий борг, у разі якщо у такого платника податків відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.

Згідно з підпунктом 20.1.34 пункту 20.1. статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Відповідно до підпункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

Пунктом 59.3 статті 59 Податкового кодексу України передбачено, що податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.

Згідно з пунктом 59.5. статті 59 Податкового кодексу України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Пунктом 88.1 статті 88 Податкового кодексу України з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу.

У відповідності до пункту 89.5 статті 89 Податкового кодексу України у разі якщо на момент складення акта опису майно відсутнє або його балансова вартість менша від суми податкового боргу, право податкової застави поширюється на інше майно, на яке платник податків набуде право власності у майбутньому до погашення податкового боргу в повному обсязі.

Відповідно до пункту 94.1. статті 94 Податкового кодексу України адміністративний арешт майна платника податків є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов`язків, визначених законом.

Згідно з пунктом 94.2. статті 94 Податкового кодексу України арешт майна може бути застосовано, якщо з`ясовується одна з таких обставин: платник податків порушує правила відчуження майна, що перебуває у податковій заставі; фізична особа, яка має податковий борг, виїжджає за кордон; платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу;відсутні дозволи (ліцензії) на здійснення господарської діяльності, а також у разі відсутності реєстраторів розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій, зареєстрованих у встановленому законодавством порядку, крім випадків, визначених законодавством; відсутня реєстрація особи як платника податків у контролюючому органі, якщо така реєстрація є обов`язковою відповідно до цього Кодексу, або коли платник податків, що отримав податкове повідомлення або має податковий борг, вчиняє дії з переведення майна за межі України, його приховування або передачі іншим особам; платник податків відмовляється від проведення перевірки стану збереження майна, яке перебуває у податковій заставі; платник податків не допускає податкового керуючого до складення акта опису майна, яке передається в податкову заставу; платник податків (його посадові особи або особи, які здійснюють готівкові розрахунки та/або провадять діяльність, що підлягає ліцензуванню) відмовляється від проведення відповідно до вимог цього Кодексу інвентаризації основних засобів, товарно-матеріальних цінностей, коштів (зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, готівки);нерезидент розпочинає та/або здійснює господарську діяльність через постійне представництво на території України без взяття на податковий облік, що підтверджується актом перевірки.

Відповідно до пункту 94.4 статті 94 Податкового кодексу України арешт може бути накладено контролюючим органом на будь-яке майно платника податків, крім майна, на яке не може бути звернено стягнення відповідно до закону, та коштів на рахунку платника податків.

Положеннями підпункту 94.6.2 пункту 94.6 статті 94 Податкового кодексу України передбачено, що арешт коштів на рахунку платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення контролюючого органу до суду.

Отже, Податковим кодексом України визначені вичерпні правові підстави для звернення податкового органу до суду з заявою про застосування адміністративного арешту коштів на рахунках платника податків. Реалізація цього права можлива лише за умови дотримання підстав, встановлених пунктом 94.2 статті 94 Податкового кодексу України.

Наведені законодавчі норми встановлюють як право контролюючого органу на звернення до суду з позовними вимогами про накладення арешту на кошти платника, так і підстави для реалізації такого повноваження.

При цьому, підставою для накладення арешту на кошти та інші цінності такого платника податків, є сукупність таких обставин, як наявність у платника податкового боргу та відсутність (недостатність) у платника майна, достатнього для погашення такого боргу.

Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом у постанові від 28.07.2021 у справі №825/2351/18 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 98614789).

Верховний Суд у постанові від 04.06.2020 у справі №802/1937/16-а (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 89674888) зазначив, що наведена законодавча норма встановлює одночасно як право контролюючого органу на звернення до суду з вимогою про накладення арешту на кошти платника податків, так і підстави для реалізації цього повноваження. Такими підставами є: 1) відсутність майна, за рахунок якого може бути погашений податковий борг; 2) недостатність такого майна для погашення суми податкового боргу через те, що балансова вартість цього майна менша за відповідну суму податкового боргу; 3) майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.

Разом з тим, сума коштів, на яку накладається арешт, не повинна перевищувати суму податкового боргу, право на стягнення якої наявне в органу державної податкової служби на момент прийняття судом рішення про застосування адміністративного арешту. Тобто, арешт може стосуватися лише тих коштів, які є необхідними для виконання певних зобов`язань платника податків.

Верховний Суд у постанові від 10.12.2020 у справі №520/6837/19 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 93437829) зазначив, що виходячи із системного аналізу вищевказаних норм права слідує, що наявність у відповідача податкового боргу не є безумовною підставою для застосування адміністративного арешту та інші цінності, що знаходяться в банку, платника податків, а винятковість адміністративного арешту законодавець чітко пов`язує із обставинами, визначеними пунктом 94.2 статті 94 Податкового кодексу України, що виникли між платником податків та податковим органом.

Суд дійшов висновку про те, що норми підпункту 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 та пункту 94.2 статті 94 Податкового кодексу України не заперечують за змістом одна одну, оскільки регулюють різні правовідносини. Норми пункту 94.2 Податкового кодексу України визначають загальні підстави для застосування арешту як майна, так і коштів платника податків. Натомість підпункт 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України регулює інше коло суспільних відносин, а саме питання накладення арешту виключно на кошти платника податків та інші цінності, що знаходяться у банках, причому в специфічній ситуації - за відсутності достатнього для погашення податкового боргу майна.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Частиною шостою статті 13 Закону України Про судоустрій і статус суддів від 02.06.2016 №1402-VIII передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

У позовній заяві позивач зазначив про відсутність у Товариства з обмеженою відповідальністю "Аграрія ЛТД" майна, за рахунок якого може бути погашена заборгованість з податку на додану вартість у сумі 6330345,21 грн.

На підтвердження такої позиції позивачем додано до матеріалів справи Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, з якої вбачається відсутність в реєстрах інформації щодо перебування у власності ТОВ "Аграрія ЛТД" будь-якого нерухомого майна (а.с.25).

Однак, суд зауважує, що наведена інформація свідчить лише про відсутність у Реєстрі інформації про зареєстроване за відповідачем нерухоме майно.

Також позивачем додано витяг з системи АІС "Автомобіль", в якому відсутня інформація щодо наявності номерних знаків, зареєстрованих за вказаною юридичною особою (а.с.26).

При цьому, суд звертає увагу на те, що надані позивачем витяги з Реєстру та з системи АІС "Автомобіль" були сформовані 17.09.2020 та 18.08.2020, відповідно, у той час як позов був поданий до суду 11.11.2020, тобто після чотирьох (трьох) місяців з моменту формування витягів, що не виключає можливості набуття відповідачем за цей проміжок часу у власність нерухомого майна та транспортного засобу, за рахунок якого можна здійснити погашення податкового боргу.

Крім того, згідно частиною першою статті 179 Цивільного кодексу України річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки.

Статтею 181 Цивільного кодексу України визначено, що до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Режим нерухомої речі може бути поширений законом на повітряні та морські судна, судна внутрішнього плавання, космічні об`єкти, а також інші речі, права на які підлягають державній реєстрації.

Рухомими речами є речі, які можна вільно переміщувати у просторі.

Згідно частиною першою статті 190 Цивільного кодексу України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.

У справі, що розглядається, контролюючим органом не було надано та не було доведено належними та допустимими доказами відсутність у відповідача майна, яке може бути джерелом погашення податкового боргу.

Зокрема, контролюючим органом не було зроблено запити до відповідних установ про наявність зареєстрованих за платником податків сільськогосподарської техніки, земельних ділянок, цінних паперів, прав інтелектуальної власності, різного роду устаткування, обладнання тощо.

Позивачем не надані докази вжиття ним заходів щодо встановлення факту наявності або відсутності у відповідача готівкових коштів, зокрема, у касі підприємства.

З огляду на ненадання контролюючим органом доказів відсутності у відповідача майна та/або того, що його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу, суд вважає, що підстави для накладення арешту на кошти та інші цінності ТОВ "Аграрія ЛТД", що знаходяться в банку, відсутні.

Аналогічний правовий висновок висловлений Верховним Судом у постановах від 10.12.2020 у справі № 520/6837/19, від 14.05.2020 у справі №820/5660/16 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 89251708) та від 28.08.2019 у справі №825/2146/18 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 83883641).

Відповідно до положень першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Під час розгляду справи позивачем не було доведено факту відсутності у відповідача майна, за рахунок якого можливо здійснення погашення податкового боргу, що, в свою чергу, виключає можливість накладення арешту на кошти відповідача у банках.

Таким чином, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є необґрунтованими, а вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Дудін С.О.