Справа № 766/16896/21
Суддя: Прохоренко В. В.
Дата ухвалення: 2021-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2021 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого-судді Прохоренко В.В.,

секретар Бакшина К.В.,

перекладач Шадманов К.Ш.,

за участю представника позивача Усатенко А.О.,

відповідача ОСОБА_1

представника відповідача Матвієнко Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні адміністративну справу за позовом Суворовського відділу у м.Херсоні Управління державної міграційної служби у Херсонській області до громадянина Республіки Туречинна ОСОБА_1 , про затримання з метою ідентифікації особи та забезпечення видворення за межі території України з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні та примусове видворення іноземця за межі України,-

ВСТАНОВИВ:

Суворовський відділ у м.Херсоні Управління державної міграційної служби у Херсонській області звернувся до суду з адміністративним позовом до громадянина Республіки Туречинна ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце фактичного перебвання: АДРЕСА_1 , в якому просив суд:

- затримати громадянина Республіки Туречинна ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 6 (шість) місяців та помістити до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні з метою ідентифікації особи та забезпечення видворення за межі території України;

- видворити за межі території України громадянина Республіки Туреччина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ( ОСОБА_2 )

Позов мотивовано тим, що 21.09.2021 під час проведення спільних цільових профілактичних заходів з нагляду та контролю за виконанням законодавства в міграційній сфері під умовною назвою «Мігрант» працівниками відділу міграційної поліції ГУНП в Херсонській області було виявлено громадянина Республіки Туреччина ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 та доставлено до службового приміщення Суворовського відділу у м. Херсоні УДМС у Херсонській області для з`ясування всіх обставин.

При цьому, було встановлено, що у вказаного іноземця відсутній паспортний документ, а при собі мав копію рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства, прийняте ГУДМС в Одеській області від 22.07.2020 № 144.

Співробітниками Суворовського відділу у м. Херсоні УДМС у Херсонській області відносно громадянина Республіки Туреччина ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , складений адміністративний протокол серії МХС № 000008 про адміністративне затримання відповідно до вимог за ч. 2 ст. 263 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) для з`ясування обставин справи та подання адміністративного позову в порядку ст.ст. 288, 289 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС).

З пояснень затриманого від 21.09.2021 встановлено, що прибув на територію України 12.09.2016 через КПП «Одеса» у приватних справах за паспортним документом U11865151, який був втрачений. Також, зазначив, що за порушення правил перебування на території України працівниками ГУДМС у Одеській області був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 КУпАП та прийнято рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни від 22.07.2020 № 144, другий примірник зазначеного рішення отримав особисто та має при собі.

Також, з пояснень встановлено, що рішення від 22.07.2020 № 144 відповідач вчасно не виконав у зв`язку з тим, що пізно звернувся до ОСОБА_3 щодо оформлення документів та відсутністю коштів на придбання квитка, однак доказів на підтвердження факту звернення до Генерального консульства Турецької Республіки в м. Одеса не надано.

Так, на підставі наданих пояснень затриманого Суворовським відділом у м. Херсоні УДМС у Херсонській області було направлено відповідний запит до ГУДМС у Одеській області.

21.09.2021 від ГУДМС у Одеській області отримано копії матеріалів справи про примусове повернення за межі території України відносно громадянина Республіки Туреччина ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 ., з яких встановлено, що відповідач останній раз прибув на територію України 12.09.2016 через КПП «Одеса» по паспортному документу U11865151 у приватних справах.

22.07.2020 за порушення частини 1 статті 203 КУпАП, а саме ухилення від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, стосовно відповідача було складено працівниками відділу міграційного контролю управління у справах іноземців та осіб без громадянства ГУДМС в Одеській області протокол про адміністративне правопорушення серія ПР № 003295 та відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення від 22.07.2020 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400,00 грн.

Згідно наявних пояснень іноземця від 22.07.2020 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнав.

Також, проведеними перевірками встановлено, що громадянин Республіки Туреччина ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , до міграційної служби у встановленому законодавством порядку з приводу продовження строку перебування на території України не звертався, законні підстави для оформлення такої процедури відсутні, постійного місця проживання та законного джерела існування не має, по закінченню терміну перебування за межі території України не виїжджав, чим порушив вимоги ч. 3 ст. 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (далі - Закон). Законом визначено правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України.

Зважаючи, що відповідач перебуває на території України незаконно, необхідних документів, постійного місця проживання та законного джерела існування, близьких родичів, власності, коштів на території України та законних підстав для працевлаштування не має, підстави для подальшого перебування позивача на території України відсутні.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала, просили його задовольнити з підстав, зазначених в ньому.

Відповідач та його представник позовні вимоги не визнали, просили відмовити.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 21.09.2021 під час проведення спільних цільових профілактичних заходів з нагляду та контролю за виконанням законодавства в міграційній сфері під умовною назвою «Мігрант» працівниками відділу міграційної поліції ГУНП в Херсонській області було виявлено громадянина Республіки Туреччина ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 та доставлено до службового приміщення Суворовського відділу у м. Херсоні УДМС у Херсонській області для з`ясування всіх обставин.

Працівниками відділу міграційної поліції ГУНП в Херсонській області було встановлено, що ГУДМС в Одеській області 22.07.2020 року було прийнято рішення № 144 про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства громадянина Республіки Туреччина ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Крім того 22.07.2020 року головним спеціалістом Державної міграційної служби ГУ ДМС України в Одеській області Кіліян О.В. складено протокол відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 203 КУпАП.

Постановою від 22.07.2020 року заступника начальника Державної міграційної служби ГУ ДМС України в Одеській області Максименко А.В. накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3 400,00 грн., за порушення ст.3 ст. 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» відповідальність за які передбачена ч.1 ст. 203 КУпАП.

З пояснень ОСОБА_1 від 21.09.2021 встановлено, що останній прибув на територію України 12.09.2016 через КПП «Одеса» у приватних справах за паспортним документом U11865151, який був втрачений. Рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни від 22.07.2020 № 144, отримав особисто та має при собі. Також зазначив, що вказане рішення не виконав у зв`язку з тим, що пізно звернувся до ОСОБА_3 щодо оформлення документів та відсутністю коштів на придбання квитка. Доказів на підтвердження факту звернення до Генерального консульства Турецької Республіки в м. Одеса не надано.

Відповідно до статті 1 Угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом Турецької Республіки про умови взаємних поїздок громадян від 22.12.2011 (в редакції від 22.12.2011) громадяни держави однієї Сторони в`їжджають, виїжджають, прямують транзитом і перебувають на території держави іншої Сторони без віз на підставі дійсних проїзних документів, зазначених у Додатку до цієї Угоди, за умови, що строк їхнього безперервного перебування не перевищує тридцяти (30) днів від дати їхнього в`їзду. При цьому сумарний термін їх перебування на території держави іншої Сторони не повинен перевищувати дев`яносто (90) днів протягом ста вісімдесяти (180) днів.

Таким чином, враховуючи вказану норму, термін законного перебування відповідача на території України закінчився та з 13.10.2016 перебуває на території України незаконно.

ОСОБА_1 до територіальних підрозділів та органів ДМС України стосовно продовження терміну перебування на території України, документування паспортом громадянина України, паспортом громадянина України для виїзду за кордон, отримання дозволу на імміграцію в Україну, документування посвідкою на постійне /тимчасове проживання в Україні, звернення із заявою про отримання статусу біженця чи додаткового захисту не звертався. Зареєстрованим/знятим з реєстрації місця проживання на території Херсонської області не значиться. Інформація стосовно звернення по втраті національного паспорта відсутня.

Відповідно до положень п. 7 ст. 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 року № 3773 іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах - це іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в`їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні.

Статтею Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України,- за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Частиною 1 статті 26 Конституції України та статтею 3 Закону визначено, що іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України,- за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Відповідно до імперативних приписів статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Стаття 30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" регламентує, що іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більше як на 18 місяців.

Відповідно до п.1.8 Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх спав України, Адміністрацією державної прикордонної служби України та Службою безпеки України від 23.04.2012 р. № 353/271/150, примусове видворення передбачає: виявлення порушника, поміщення його в пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України (далі ПТПІ), документальне оформлення примусового видворення, подальше супроводження іноземця до пункту пропуску через державний кордон України чи до країни походження.

Згідно п. 1 Типового положення про пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 р. № 1110, пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні (далі - пункт тимчасового перебування), є державною установою, що призначена для тимчасового утримання іноземців та осіб без громадянства.

На виконання абзацу 3 пункту 3 розділу IV «Прикінцеві положення» Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та Типового положення про пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1110, з метою нормативно-правового врегулювання порядку дій посадових осіб пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, територіальних органів та територіальних підрозділів Державної міграційної служби України, органів охорони державного кордону з питань розміщення іноземців та осіб без громадянства в пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, їх утримання, ідентифікації, примусового видворення, а також звільнення з пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 29 лютого 2016 року № 141 затверджено Інструкцію про порядок утримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні (далі -Інструкція № 141).

Згідно з пункту 12 Розділу ІІ Інструкції №141 іноземці та особи без громадянства утримуються в ПТПІ протягом строку, необхідного для виконання постанови адміністративного суду: про примусове видворення з України; затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення з України; затримання з метою ідентифікації та забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, але не більш як 12 місяців.

Аналіз наведених норм чинного законодавства дає підстави вважати, що клопотання про затримання щодо іноземця або особи без громадянства може бути подано стосовно особи, до якої подано та розглядається адміністративний позов про примусове видворення, при цьому підставою затримання повинні слугувати докази на підтвердження обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого подано адміністративний позов про примусове видворення, не має документа, що дає право на виїзд з України, ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення або якщо існує ризик його втечі.

Згідно з частиною першою статті 30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Відповідно до приписів частини першої статті 289 Кодексу адміністративного судочинства України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, в тому числі позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України.

Із змісту наведеної норми слідує, що законодавцем фактично виділено окремий випадок звернення із позовною заявою про затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації. Фактичною підставою для такого звернення є відсутність в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України.

Згідно з положеннями ч. 11 ст.289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців.

Відповідно до ч. 15 ст. 289 КАС України адміністративні справи, передбачені цією статтею, розглядаються судом у день подання відповідної позовної заяви.

Іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Відповідно до п. 14 ст. 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» нелегальний мігрант - це іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Частиною 3статті 3 розділу І Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» зазначено, що іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції України, Законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Відповідно до частини 1 статті 9 розділу II Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну за наявності паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України.

Відповідно до ч. 1 статті 23 розділу III Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» нелегальні мігранти та інші іноземці та особи без громадянства, які вчинили злочин, адміністративні або інші правопорушення, несуть відповідальність відповідно до чинного законодавства України.

Абзацом 1 статті 26 розділу III Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено, що іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції.

Згідно п. 26 постанови пленуму Вищого адміністративного суду України від 25 червня 2009 року № 1 «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов`язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні» примусове видворення не застосовується до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту". Під час вирішення питання про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства судам варто враховувати, що особа в будь-якому разі не підлягає видворенню, якщо підпадає під захист статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", відповідно до якої іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворені або видані чи передані до країн.

Європейський суд з прав людини у справі «Ливада проти України» (рішення від 26 червня 2014 року) зазначив, що проголошуючи право на свободу, пункт статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод має на увазі фізичну свободу особи, і мета цього положення полягає в не допущенні свавільного позбавлення такої свободи. Перелік винятків із права на свободу, яке гарантує пункт 1статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, є вичерпним, і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідатиме меті положення пункту 1 статті 5 про захист прав людини і основоположних свобод. Застосування адміністративного затримання для забезпечення доступності особи для подальшого кримінального провадження становить свавільне позбавлення свободи.

Європейський суд з прав людини у справі «Амюр проти Франції» (рішення від 25 червня 1996 року) та у справі «Дугуз проти Греції» (рішення від 06 березня 2001 року) вказав, що у разі, якщо національне законодавство передбачає можливість позбавлення волі - особливо стосовно іноземного громадянина - шукача притулку - таке законодавство повинно бути максимально чітким і доступним для того, щоб уникнути ризику свавілля.

Враховуючи те, що відповідач відповідно до ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», грубо та свідомо порушив законодавство України, останній не підпадає під захист статті 3 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», статті 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» тому суд має всі підстави вважати, що відповідач і надалі буде ухилятися від виїзду за межі території України.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатній і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, беручи до уваги, що громадянин Республіки Туречинна ОСОБА_1 , грубо порушив законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, не має документу, що надає право на виїзд з України, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для застосування найбільш суворого заходу, передбаченого ч. 11 ст. 289 КАС України, як затримання громадянина Республіки Туречинна ОСОБА_1 з метою ідентифікації особи та поміщення в пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні та видворити його за межі території України.

На підставі викладено, Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», керуючись ст.ст.2,4,7-9,72-77,241-246, 289 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Затримати громадянина Республіки Туречинна ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 6 (шість) місяців та помістити до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні з метою ідентифікації особи та забезпечення видворення за межі території України.

Видворити за межі території України громадянина Республіки Туреччина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ( ОСОБА_2 ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення відповідно до ч. 16 ст. 289 КАС України.

Відповідно до Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Херсонський міський суд Херсонської області.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Суддя: В.В. Прохоренко