Справа № 240/20310/20
Суддя: Василенко Г.Ю.
Дата ухвалення: 2021-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 вересня 2021 року № 240/20310/20
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Василенко Г.Ю., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправною бездіяльність, призначення та виплату одноразової грошової допомоги,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства оборони України, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Міністерства оборони України яка полягає у не здійсненні призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку зі зміною групи інвалідності, на підставі довідок МСЕК серії 12ААБ №548902 від 19.07.2019 та серії 12ААБ №549828 від 21.01.2020 - у розмірі різниці між 300 та 250 кратним розміром прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, на 1 січня календаврного року, в якому встановлено другу групу інвалідності, а саме - 2020 рік;

- зобов`язати Міністерство оборони України призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 54300 (п`ятдесят чотири тисячі триста) грн. 00 коп. недоплаченої одноразової грошової допомоги у зв`язку зі зміною групи інвалідності, на підставі довідок МСЕК серії 12ААБ №548902 від 19.07.2019 та серії 12ААБ №549828 від 21.01.2020 - у розмірі різниці між 300 та 250 кратним розміром прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, на 1 січня календаврного року, в якому встановлено другу групу інвалідності, а саме - 2020 рік.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що під час проходження військової служби, отримав травму, яка спочатку призвела до встановлення ІІІ групи інвалідності (2019 рік), за яку відповідачем була виплачена одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму встановленого на 01 січня 2019 року в сумі 480250,00 грн., а в подальшому до встановлення ІІ групи інвалідності, яка настала внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини (2020 рік), за яку відповідачем була призначена та виплачена позивачу одноразова грошова допомога у розмірі різниці між 300 та 250 кратним розміром прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність, а саме - 2019 рік. На думку позивача, розмір одноразової грошової допомоги, належної йому, у зв`язку з встановленням в 2020 році другої групи інвалідності, був невірно визначений відповідачем виходячи із розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01 січня 2019 року, внаслідок чого останній звернувся до міністерства із заявою про виплату недоплаченої частини одноразової грошової допомоги у зв`язку зі зміною групи інвалідності, однак відповіді на своє звернення не отримав, що стало підставою для звернення ОСОБА_1 до суду з цим позовом за захистом своїх прав.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 26.05.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Представник відповідача в письмовому відзиві поданому до суду, позовні вимоги не визнав, просив суд відмовити в задоволенні позову, з тих підстав, що механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Порядком №975, відповідно до абзацу третього підпункту першого пункту шостого якого, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність, - у разі встановлення інвалідності II групи. Таким чином, на думку відповідача, підстави для задоволення позову відсутні.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, про що свідчить паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Близньоківським РВ ГУМВС України в Харківській області 15.03.2011.

Позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій.

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 08.08.2019 №194 позивача звільнено з військової служби у запас за пунктом б (за станом здоров`я) та виключено зі списків особового складу військової частини.

Відповідно до довідки до акта огляду МСЕК серії 12ААБ №548902 від 02.08.2019 позивачу з 19.07.2019 до 01.09.2022 первинно встановлено третю групу інвалідності. Причина інвалідності: травма, захворювання, так, пов`язані із захистом Батьківщини.

Як убачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, внаслідок встановлення позивачу третьої групи інвалідності Міністерством оборони України було виплачено йому одноразову грошову допомогу в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працезданих осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність в сумі 480250,00 грн.

У подальшому, відповідно до довідки до акта огляду МСЕК серії 12ААБ №549828 від 07.02.2020, позивачу з 21.01.2020 до 01.03.2023 повторно встановлена ІІ група інвалідності. Причина інвалідності: травма, так, пов`язана із захистом Батьківщини.

16.02.2020 позивачу було видано посвідчення серії НОМЕР_3 , відповідно до якого ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни.

13.03.2020 комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум прийнято рішення, оформлене протоколом №39, про призначення солдату в запасі ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), звільненому 08.08.2019, який є особою з інвалідністю ІІ групи внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, у зв`язку зі зміною групи інвалідності, на підставі довідок МСЕК серії 12ААБ №548902 від 19.07.2019 та серії 12ААБ №549828 від 21.01.2020, одноразової грошової допомоги у розмірі різниці між 300 та 250 кратним розміром прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність (2019), в сумі 96050,00 грн.

Як убачається з позовної заяви, вказану грошому допомогу в сумі 96050,00 грн. Міністерством оборони України було виплачено позивачу в квітні 2020 року.

Вважаючи, що відповідачем здійснено виплату одноразової грошової допомоги у неналежному розмірі, позивач звернувся до Міністерства оборони України з відповідною заявою від 02.10.2020, в якій просив доплатити йому 54300,00 грн. недоплаченої одноразової грошової допомоги у розмірі різниці між 300 та 250 кратним розміром прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, на 1 січня календарного року, в якому встановлено другу групу інвалідності. Однак, відповіді на своє звернення не отримав.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до підпункту "б" пункту 1 статті 16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи, 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).

Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 (далі - Порядок № 975).

Відповідно до пункту 3 Порядку № 975, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі встановлення інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії, а у разі повторного огляду та зміни групи інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії про первинне встановлення інвалідності.

Згідно з підпунктом 1 пункту 6 Порядку № 975, одноразова грошова допомога призначається і виплачується військовослужбовцю (крім військовослужбовця строкової служби), інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність, - у разі встановлення інвалідності II групи.

Тобто, зазначені правові норми пов`язують право на отримання одноразової грошової допомоги з днем встановлення інвалідності. Положеннями вказаного Порядку чітко визначено, що у разі зміни групи інвалідності при повторному огляді, днем встановлення інвалідності є дата, коли інвалідність було встановлено вперше. Розмір одноразової грошової допомоги, у разі встановлення інвалідності II групи, визначається з прожиткового мінімуму встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому інвалідність встановлено вперше.

Як вже зазначалося судом, вперше ІІІ групу інвалідності позивачу встановлено у 2019 році.

Станом на 1 січня 2019 року розмір прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, складав 1921 грн.

Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідно до законодавства, яке діяло на день повторного огляду позивача, коли йому було встановлено вищу ІІ групу інвалідності, він мав право на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність (1921 грн. х 300=576300,00 грн.), виплата якої повинна провадитися з урахуванням раніше виплаченої суми 480250,00 грн.

Тобто, після встановлення позивачу ІІ групи інвалідності у 2020 році, відповідно до законодавства, яке діяло на вказану дату, він має право на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі 96050, 00 грн., яка і була йому призначена та виплачена, як зазначає сам позивач у позові, у квітні 2020 року.

Ураховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що Міністерство оборони України правомірно нарахувало та здійснило виплату одноразової грошової допомоги позивачу в розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність, а саме у 2019 році, внаслідок чого такі дії Міністерства оборони України вчинені на підставі норм чинного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (частина 2 статті 77 згаданого Кодексу).

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також письмові доводи сторін, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 242-246, 250 КАС України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.
Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Василенко Г.Ю.