Справа № 810/571/17
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2021-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2021 року

м. Київ

справа №810/571/17

адміністративне провадження № К/9901/15404/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючий - Стародуб О.П.,

судді - Єзеров А.А., Кравчук В.М.

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Броварського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 23.05.2017 (судді - Літвіна Н.М., Ганечко О.М., Коротких А.Ю.) у справі за позовом Броварського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області до Орендного підприємства «Броварипромжитлобуд» про стягнення заборгованості з відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій,

встановив:

У лютому 2017 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з Орендного підприємства «Броварипромжитлобуд» на його користь заборгованість з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до пунктів «б» - «з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (список № 2), за грудень 2016 року, січень 2017 року в загальній сумі 1912,52 грн.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що Орендне підприємство «Броварипромжитлобуд» є юридичною особою. Як роботодавець відповідач є страхувальником у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування та платником єдиного страхового внеску.

Позивач відповідно до розрахунків фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, на підставі пунктів «б» - «з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (Список № 2), згідно з вимогами частини другої розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», визначив розмір витрат, які підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача у зв`язку з виплатою та доставкою пенсій громадянам ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , на загальну суму 1912,52 грн., з яких: за грудень 2016 року - 956,29 грн.; за січень 2017 року - 956,23 грн. Вказані пенсіонери працювали на підприємстві відповідача і отримали право на пенсію на пільгових умовах, перебувають на пенсійному обліку у позивача.

Враховуючи, що станом на час звернення до суду відповідач не погасив вказаної вище суми заборгованості, позивач звернувся до суду з цим позовом.

В обгрунтування позовних вимог посилався на те, що за відповідачем рахується заборгованість із відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за списком №2 за період грудень 2016-січень 2017 року в загальній сумі 1912,52 грн.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 06.03.2017 позов задоволено.

Стягнуто з Орендного підприємства "Броварипромжитлобуд" на користь Броварського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області заборгованість з відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за списком №2, за грудень 2016 року, січень 2017 року в сумі 1912 (одна тисяча дев`ятсот дванадцять) гривень 52 коп.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 23.05.2017 постанову Київського окружного адміністративного суду від 06.03.2017 скасовано та прийнято нову, якою у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалюючи рішення про задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що наявність у відповідача заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, підтверджується доказами, наданими позивачем; позивачем на адресу відповідача направлявся розрахунок фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій пенсіонерам відповідача, в якому було зазначено суми пенсій, виплачені пенсіонерам разом з витратами на доставку цих пенсій, водночас на день судового розгляду відповідач суму заборгованості не сплатив, заперечень проти заявлених позовних вимог суду не надав.

Скасовуючи постанову суду першої інстанції та приймаючи нову про відмову в позові, апеляційний суд виходив з того, що вимоги позивача заявлені до відповідача про відшкодування витрат за грудень 2016 року, січень 2017 року є необґрунтованими, оскільки апелянтом надано докази відсутності заборгованості за даний період.

При цьому суд визнав безпідставним посилання позивача на те, що здійснені відповідачем платежі зараховані позивачем в рахунок сплати заборгованості за попередні періоди, тобто в порядку календарної черговості, оскільки за змістом позовної заяви позивачем заявлено конкретизовані вимоги про стягнення заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій: за грудень 2016 року, січень 2017 року (в загальній сумі 1 912, 52 грн.), а не про відшкодування заборгованостей за минулі періоди з зазначенням дати виникнення вказаної заборгованості.

З рішенням суду апеляційної інстанції не погодився позивач, звернувся з касаційною скаргою, в якій посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права, просив його скасувати, а рішення суду першої інстанції залишити в силі.

В обгрунтування касаційної скарги посилався на те, що відповідно до картки особового рахунку по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій за списком №2 у відповідача наявна заборгованість за минулі періоди, а тому сплачені ним суми заборгованості були зараховані у рахунок погашення заборгованості за минулі періоди в порядку календарної черговості, з огляду на що, на сьогоднішній день заборгованість відповідача за грудень 2016, січень 2017 року в сумі 1912,52 грн. фактично не сплачена.

Посилався на те, що витрати на виплату та доставку пільгових пенсій є страховими внесками в розумінні п. 1.3. Інструкції 21-1, а відповідно до п. 10.11. Інструкції 21-1 у разі несплати поточних сум страхових внесків, ці суми зараховують шляхом перерозподілу в рахунок сплати недоїмки у порядку календарної черговості їх виникнення.

Заперечення на касаційну скаргу до суду не надходили.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права суд приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI (далі - Закон №2464-VI) платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Частинами 2 та 3 ст. 25 Закону №2464-VI, у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею. Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

За рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби, погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі, якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення (ч. 6 ст. 25 Закону №2464-VI).

Згідно з п. 2 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом №1788-ХІІ. У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до п. 6 Інструкції відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до п. 2 Прикінцевих положень Закону №1058-IV.

Розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами надходження доходів органів Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до ч. 2 Прикінцевих положень Закону №1058-IV (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій (пункт 6.4 Інструкції).

Пунктом 6.8 Інструкції встановлено, що підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах. Суми фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з дати призначення пенсії до дати складання розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до ч. 2 Прикінцевих положень Закону №1058-IV, сплачуються одночасно із оплатою фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за перший поточний місяць.

За правилами п. 6.10 Інструкції відшкодування сум і фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, здійснюється підприємством на рахунки органу Пенсійного фонду України за місцем його реєстрації.

Зміст наведених норм законів №1788-ХІІ, №2464-VI, №1058-IV та Інструкції свідчить про те, що право спрямовувати суми на погашення заборгованості в порядку календарної черговості її виникнення надано пенсійному органу лише щодо недоїмки, пені та фінансових санкцій. Водночас суми, які підлягають сплаті страхувальниками в рахунок відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, не є страховими внесками, недоїмкою, штрафними санкціями чи пенею.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 13.02.2018 у справі №812/1347/17, від 06.03.2018 у справі №812/1112/17, від 11.04.2018 у справі №808/1672/17, від 10.10.2019 у справі №816/394/17, від 20.12.2019 у справі №810/4251/15.

В ході розгляду справи судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до платіжних доручень від 13.10.2016 №250, від 18.11.2016 № 270, від 08.12.2016 №286, від 19.01.2017 №319, від 17.02.2017 №337, від 20.03.2017 №352 відповідачем за вказаний період виконано його обов`язок щодо нарахування, обчислення і сплати відшкодування витрат по пільговим пенсіям ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

У вказаних платіжних документах було чітко визначено призначення платежу, а саме оплата з відшкодування витрат на доставку пільгових пенсій, зокрема, за грудень 2016 року та січень 2017 року.

Тобто, відповідач у повній мірі виконав обов`язок щодо сплати фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за спірний період грудень 2016-січень 2017 року.

Враховуючи, що за відсутності у законі спеціальних обмежень, право визначати призначення платежу належить виключно платнику, апеляційний суд дійшов обгрунтованого висновку щодо відсутності у позивача правових підстав для зарахування вказаних коштів відповідача, направлених на погашення заборгованості за спірний період, на покриття заборгованості за попередні періоди, та ухвалив рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до частини 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, оскільки при ухваленні рішення суд апеляційної інстанції порушень норм матеріального та процесуального права не допустив, тому суд прийшов до висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції без змін.

Керуючись статтями 345, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

п о с т а н о в и в:

Касаційну скаргу Броварського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області залишити без задоволення, а постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 23.05.2017 - без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

О.П. Стародуб

А.А. Єзеров

В.М. Кравчук