Справа № 320/11483/20
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у першій інстанції: Лапій С.М.
Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2021 року Справа № 320/11483/20

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Епель О.В.,

суддів: Грибан І.О., Губської Л.В.,

за участю секретаря Сакевич Ж.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 31 травня 2021 року у справі

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Київській області

про визнання протиправними та скасування наказів,

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.

ОСОБА_1 (далі - Позивачка) звернулася до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Київській області (далі - Відповідач) про:

1) визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Національної поліції в Київській області від 09.10.2020 № 622 в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності заступника начальника відділу поліції - начальника слідчого відділу Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області підполковника поліції ОСОБА_1 у вигляді звільнення з посади та поновити її на посаді заступника начальника відділу поліції - начальника слідчого відділу Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області;

2) визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Національної поліції в Київській області від 30.10.2020 № 299 о/с в частині призначення ОСОБА_1 на посаду начальника відділу превенції Білоцерківського відділу поліції.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 31 травня 2021 року адміністративний позов задоволено повністю.

Ухвалюючи зазначене рішення, суд першої інстанції виходив з того, що у висновку службового розслідування лише констатується порушення службової дисципліни слідчими СВ Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області, але жодного слідчого не притягнуто до дисциплінарної відповідальності.

При цьому, суд вказав, що Відповідачем не повно та не об`єктивно з`ясовано обставини дисциплінарного проступку, не встановлено, в чому полягає порушення та вина слідчих Білоцерківського відділу поліції ГУНП в Київській області, а також, що дисциплінарна комісія обмежилась лише описом доповідної записки від 20.08.2020 та поясненнями деяких слідчих і Позивачки.

Разом з тим, суд вказав, що висновок службового розслідування від 11.09.2020 не містить посилань на пояснення, довідки, рапорти та інші документи, які б вказували на вчинення Позивачкою дисциплінарного проступку.

Крім того, суд зазначив, що дисциплінарною комісією у Позивачки не було відібрано пояснень щодо обставин, викладених у рапорті начальника Білоцерківського відділу поліції ГУ НП в Київській області полковника поліції Михайла Пелеха від 14.08.2020 про проведення досудового розслідування кримінального провадження № 002757 від 16.07.2020 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України.

Також суд зазначив, що Відповідачем при застосуванні до Позивачки дисциплінарного стягнення не було враховано тяжкість проступку; обставини, за яких його вчинено; попередню поведінку особи, її ставлення до виконання посадових обов`язків; рівень кваліфікації та, з урахуванням таких обставин, не було досліджено необхідність накладення дисциплінарного стягнення та необґрунтовано необхідність застосування конкретного його виду.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати таке рішення та відмовити в задоволенні позову повністю, зазначаючи, що в ході службового розслідування було виявлено ряд кримінальних проваджень, в яких підлеглими Позивачки не проведені слідчі дії та вжиті заходи для закриття таких проваджень без здійснення реального розслідування виявлених злочинів та повідомлених громадянами обставин.

При цьому, Апелянт вказує, що під час службового розслідування у Позивачки та у слідчих було відібрано пояснення за виявленими фактами та дотримано відповідну процедуру.

Також Апелянт зазначає, що в деяких слідчих відібрання пояснень було неможливим у зв`язку з їх переведенням до іншого гарнізону.

З цих та інших підстав Апелянт вважає, що рішення суду прийнято за неповно встановлених обставин, з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору в цілому.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 28.07.2021 було відкрито апеляційне провадження за апеляцією позивача, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду.

Позивачкою подано відзив на апеляційну скаргу, в якому вона просить залишити таку скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, наполягаючи на необґрунтованості доводів Апелянта та правильності висновків суду першої інстанції.

При цьому, у своєму відзиві Позивачка стверджує, що висновки службового розслідування є надуманими, а її вина - не встановленою і що в неї не було відібрано пояснень щодо одного з кримінальних проваджень, про яке йдеться в рапорті полковника поліції Михайла Пелеха від 14.08.2020.

15.09.2021 від Позивачки надійшла заява про розгляд цієї справи без її участі.

Від відповідача надійшло клопотання про розгляд цієї справи в порядку письмового провадження.

21.09.2021, відповідно до ст. 311 КАС України, апеляційним судом постановлено ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання, про перехід до розгляду цієї справи в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню з наступних підстав.

Обставини справи, установлені судом першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, з серпня 1999 року ОСОБА_1 проходила службу в органах внутрішніх справ.

З 2015 року Позивачка проходила службу в органах Національної поліції та з 2020 року замала посаду заступника начальника відділу поліції - начальника слідчого відділу Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області.

З 03.08.2020 Позивачка перебувала в черговій щорічній відпустці.

14.08.2020 начальник Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області полковник поліції Михайло Пелех звернувся до т.в.о. начальника ГУ НП в Київській області підполковника поліції Ярослава Колесника з рапортом від 14.08.2020, в якому повідомив, що 12.08.2020 у ході досудового розслідування кримінального провадження № 0002757, розпочатого 16.07.2020 за фактом незаконного зайняття гральним бізнесом за ч. 1 ст. 203-2 КК України, в рамках ст.233 КПК України у приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 було проведено невідкладний обшук, в результаті якого виявлено і вилучено з даного приміщення засоби та знаряддя забезпечення для азартних ігор.

Разом з тим, у цьому рапорті начальник Білоцерківського ВП зазначив, що під час вказаної слідчої дії не було проведено особистий обшук осіб, які знаходилися у приміщенні (відвідувачів та персоналу), не вилучено мобільні телефони, грошові кошти, напис «Шановний клієнт!!! Телефонуйте перед візитом в наш заклад», не зазначено всіх учасників, які в подальшому були присутніми на обшуку та здійснювали фактичне вилучення майна. Внаслідок неналежного виконання своїх службових обов`язків окремими працівниками Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області порушено вимоги кримінального процесуального законодавства під час проведення досудового розслідування вказаного кримінального провадження.

На підставі викладеного начальник Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області полковник поліції Пелех М.І. просив призначити та провести службове розслідування за цим фактом, за результатами якого до винних осіб вжити відповідних заходів реагування.

Наказом ГУНП в Київській області від 14.08.2020 № 1340 створено дисциплінарну комісію, заступника начальника ВП - начальника СВ Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області підполковника поліції Бову О.П. відкликано з відпустки та на час проведення службового розслідування відсторонено від виконання службових обов`язків.

15.08.2021 заступником начальника ГУНП в Київській області затверджено службове завдання на проведення перевірки службової діяльності слідчого відділу Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області, в якому вказано, що з метою перевірки стану організації роботи з розкриття та розслідування контрольних, резонансних та інших кримінальних правопорушень, вчинених на території Білоцерківського району Київської області, а також надання практичної та методичної допомоги у проведенні досудового розслідування в кримінальних провадженнях зазначеної категорії, доручено здійснити відрядження 15.08.2020 до Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області групи посадових осіб ГУНП в Київській області на чолі з заступником начальника СУ ГУНП в Київській області підполковником поліції Замарокою Д.А. (всього 10 осіб).

На підставі службового завдання від 15.08.2020 посадовими особами слідчого управління ГУНП в Київській області проведено цільову перевірку оперативно-службової діяльності Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області, за результатами якої виявлено порушення службової дисципліни керівництвом та окремими працівниками Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області, які викладені у доповідній записці від 20.08.2020 «Про результати перевірки СВ Білоцерківського ГУНП в Київській області з описом виявлених недоліків роботи слідчого відділу Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області».

За результатами службового розслідування, складено висновок від 11.09.2020.

У зазначеному висновку службового розслідування від 11.09.2020 встановлено порушення Позивачкою статей 2, 3, 7, 8, 18, 19, 64 Закону України «Про Національну поліцію», статей 1, 2, 3 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України», вимог статті 39 Кримінального процесуального кодексу України, підпункту 9 пункту 4 розділу 5 наказу № 570 «Про організацію діяльності органів досудового розслідування Національної поліції України», що виявилося в неналежному контролі за діями підлеглих, неналежному проведенні індивідуально-виховної роботи з підпорядкованим особовим складом, неналежному процесуальному контролі та призвело до порушення службової дисципліни підпорядкованими слідчими, а також невжитті відповідних заходів щодо належної організації розслідування кримінальних проваджень.

Наказом Головного управління Національної поліції в Київській області від 09.10.2020 № 622 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників Білоцерківського відділу поліції ГУНП в Київській області», зокрема, пунктом першим, за порушення службової дисципліни, яке виразилось у порушенні статей 2, 3, 7, 8, 18, 19, 64 Закону України «Про Національну поліцію», статей 1, 2 та 3 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15.03.2018 № 2337-VІІІ, статті 39 Кримінального процесуального кодексу України, підпункту 9 пункту 4 розділу 5 наказу № 570 «Про організацію діяльності органів досудового розслідування Національної поліції України», що виразилося у неналежному контролі за діями підлеглих, неналежному проведенні індивідуально-виховної роботи з підпорядкованим особовим складом, неналежному процесуальному контролі, що призвело до порушення службової дисципліни підпорядкованими слідчими, а також невжитті відповідних заходів щодо належної організації розслідування кримінальних проваджень, заступника начальника відділу поліції - начальника слідчого відділу Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області підполковника поліції ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з посади.

Наказом Головного управління Національної поліції в Київській області від 30.10.2020 № 299 о/с ОСОБА_1 призначено на посаду начальника відділу превенції Білоцерківського відділу поліції.

Позивачка, вважаючи такі накази протиправними, звернулася до суду з цим позовом.

Нормативно-правове обґрунтування.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законами України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII), «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15.03.2018 № 2337-VIII (далі - Дисциплінарний статут).

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон № 580-VIII.

Згідно зі ст. 2 Закону № 580-VIII завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Частиною першою статті 3 Закону № 580-VIII передбачено, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

У частині першій статті 7 та в частині першій статті 8 Закону № 580-VIII визначено, що під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації.

Поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин першої статті 17 Закону № 580-VIII поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Статтею 18 Закону № 580-VIII визначено, що поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Згідно зі ст. 64 Закону № 580-VIII особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту:

«Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки».

Згідно зі статтею 19 Закону № 580-VIII у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Відповідно до статті 1 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна - це дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента країни і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

У статті 11 Дисциплінарного статуту визначено, що за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.

Дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції (ст. 12 Дисциплінарного статуту).

Відповідно до статті 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень, як, зокрема, звільнення з посади.

Згідно з порядком накладання дисциплінарних стягнень, визначеним у статті 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Відповідно до статті 16 Дисциплінарного статуту службове розслідування проводиться та має бути завершено не пізніше одного місяця з дня його призначення керівником.

Статтею 18 Дисциплінарного статуту визначено, що під час проведення службового розслідування поліцейський має право на захист, що полягає в наданні йому можливості надавати письмові пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій.

Відповідно до статті 19 Дисциплінарного статуту у висновку за результатами службового розслідування зазначаються: 1) дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування; 2) підстава для призначення службового розслідування; 3) обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку; 4) пояснення поліцейського щодо обставин справи; 5) пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; 6) пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; 7) документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; 8) відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; 9) причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення; 10) висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; 11) вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.

Висновок підписується всіма членами дисциплінарної комісії, що проводила розслідування. Члени дисциплінарної комісії мають право на окрему думку, що викладається письмово і додається до висновку.

Під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Обставинами, що обтяжують відповідальність поліцейського, є, зокрема, вчинення дисциплінарного проступку у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.

У разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Системний аналіз викладених правових норм дозволяє стверджувати, що законодавством регламентовано обов`язок осіб, які проходять службу в органах Нацполіції, неухильно, сумлінно та відповідально виконувати покладені на них завдання.

Обставини справи, установлені судом апеляційної інстанції.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги та усуваючи неповноту з`ясування судом першої інстанції обставин цієї справи, колегія суддів установила, що функціональні обов`язки заступника начальника відділу поліції - начальника слідчого відділу Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області, тобто за посадою, яку займала Позивачка, були затверджені заступником начальника ГУ - начальником СУ ГУ НП Київської області полковником поліції Рекун С.С. та доведені до відома ОСОБА_1 при призначенні на вказану посаду /т. 1 а.с. 226-229/.

У зазначеному документів передбачено, що заступник начальника відділу поліції - начальник слідчого відділу Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області є керівником орану досудового розслідування та зобов`язаний, зокрема, призначати слідчих, які здійснюють досудове розслідування, вживати заходи для усунення порушень вимог законодавства слідчими, надавати слідчим відповідні вказівки, погоджувати проведення слідчих (розшукових) дій /т. 1 а.с. 226/.

Крім того, функціональними обов`язками прямо передбачено, що саме на Позивачку за вказаною посадою покладається організація слідчої роботи в Білоцерківському ВП і що саме вона є відповідальною за стан слідчої роботи.

Більш того, Позивачка, займаючи посаду заступника начальника відділу поліції - начальника слідчого відділу Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області була зобов`язана щодня ознайомлюватися з оперативною обстановкою за добу та зі станом досудового розслідування у кримінальних провадженнях, контролювати своєчасність проведення в них слідчих дій та негласних слідчих дій, вести облік результатів оглядів місць подій тощо /т. 1 а.с. 226-227/.

Разом з тим, матеріалами службового розслідування встановлено невиконання Позивачкою функціональних обов`язків, покладених на неї за вказаною посадою, що виявилося у здійсненні неналежного контролю за підлеглими (слідчими) та неналежного процесуального контролю, неналежної організації розслідування кримінальних правопорушень.

При цьому, у висновку службового розслідування наведено не лише абстракті висновки, а встановлено конкретні факти ухилення слідчих Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області від проведення слідчих дій у певних кримінальних провадженнях (наприклад, №№ 0002757, 0002269, 0002208 тощо), прийняття безпідставних рішень про закриття кримінальних проваджень №№ 0002269, 0002208 (порушено за ч. 1 ст. 125 КК України), не направлення відповідної копії постанови заявнику та прокурору, ненадання процесуального статусу потерпілому, не долучення до матеріалів кримінального провадження записів з камер, не встановлення можливих свідків та очевидців події, власника магазину, в якому скоєно грабіж (кримінальне провадження № 0002864), невиконання доручень (за звітний період не виконано 428 доручення з 1398) тощо /т. 1 а.с. 24-35/.

Висновки суду апеляційної інстанції.

Таким чином, обставини, установлені у висновку службового розслідування, беззаперечно свідчать про те, що Позивачкою не здійснювався належних контроль за її підлеглими, не було належним чином організовано роботу слідчого відділу та не виконано покладені на неї функціональні обов`язки за посадою заступника начальника відділу поліції - начальника слідчого відділу Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що в ході службового розслідування Позивачці було забезпечено реальну можливість надати пояснення щодо відповідних обставин, але як вбачається з її письмових пояснень, відповідні факти нею не спростовані.

Водночас, доводи Позивачки про те, що з 03.08.2020 вона перебувала у черговій відпустці, з якої її відкликали 14.08.2020, висновків службового розслідування жодним чином не спростовують, як і те, що по деяких із вказаних у такому висновку кримінальних проваджень до ЄРДР відомості були внесені не нею, а іншою особою.

Судова колегія також звертає увагу, що письмові пояснення Позивачки (надані в ході службового розслідування) про те, що нею здійснюється належний контроль за роботою слідчих, злочини від обліку не укриваються, не тільки не підтверджуються належними і допустимими в розумінні ст.ст. 73, 74 КАС України доказами, а й спростовуються матеріалами службового розслідування.

При цьому, у контексті аналізу доводів Позивачки, судова колегія ще раз наголошує, що саме на неї як заступника начальника відділу поліції - начальника слідчого відділу Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області було покладено обов`язок контролювати стан кримінальних проваджень, здійснювати відповідне процесуальне керівництво, нагляд за діями слідчих та щодня ознайомлюватися з оперативною обстановкою за добу та зі станом досудового розслідування у кримінальних провадженнях, контролювати своєчасність проведення в них слідчих дій та негласних слідчих дій, вести облік результатів оглядів місць подій тощо.

Тож, твердження Позивачки про те, що Відповідачем не встановлено її вини у виявлених порушеннях, колегія суддів відхиляє як безпідставні.

Доводи Позивачки про те, що в неї не було відібрано пояснень щодо одного з кримінальних проваджень, про яке йдеться в рапорті полковника поліції Михайла Пелеха від 14.08.2020, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки, як вже відзначалося вище, Позивачці було забезпечено реальну можливість надати письмові пояснення за відповідними фактами. Вона мала право ознайомитися з матеріалами досудового розслідування та викласти всі свої доводи і аргументи.

Втім, реалізація особою наданих їй прав залежить від її власного волевиявлення.

З приводу тверджень Позивачки про те, що дисциплінарна комісія, зазначивши у висновку результати службової діяльності відділу, вийшла за межі службового розслідування, судова колегія зазначає, що первісний предмет службового розслідування для встановлення повної та об`єктивної інформації безумовно потребував здійснення відповідної перевірки службової діяльності відділу.

При цьому, судова колегія відзначає, що саме під час такої перевірки було встановлено чисельні порушення у ряді кримінальних проваджень, допущення яких взагалі нівелює цільове призначення органів Національної поліції та мету їх створення.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що виходячи із міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття рішення необхідно розуміти не як вимоги до самого акта, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття. Дефектні процедури прийняття рішення, як правило, тягнуть настання дефектних наслідків. Разом із тим, не кожен дефект рішення робить його неправомірним.

Фундаментальне порушення - це таке порушення суб`єктом владних повноважень норм права, допущення суттєвої, істотної помилки при прийнятті певного рішення, яке мало наслідком прийняття незаконного рішення.

Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність рішення, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.

Отже, колегія суддів, не применшуючи значення необхідності дотримання встановленої законодавством процедури ухвалення того чи іншого рішення, вважає, що порушення такої процедури може бути підставою для скасування рішення суб`єкта владних повноважень лише за тієї умови, що воно вплинуло або могло вплинути на правомірність такого рішення.

Наведені правові висновки викладені в постанові Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 1640/3394/18.

Крім того, аналогічний вимір суттєвості порушень застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), який у своїх рішеннях демонструє виважений підхід до оцінки характеру допущених порушень належної процедури з точки зору їх можливого впливу на загальну справедливість судового розгляду. Метод «оцінки справедливості процесу в цілому» не передбачає дослідження правомірності будь-якої окремої процесуальної дії у відриві від інших етапів процесу. Скасування акта адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості (рішення від 24.03.1988 по справі «Олссон проти Швеції» (Olsson v. Sweden).

При цьому, колегія суддів також приймає до уваги правовий підхід, закладений ЄСПЛ при вирішенні справи «Сутяжник проти РФ» (рішення від 25.04.2018) та застосований Верховним Судом у справах №№ 826/5575/17, 910/10616/17, відповідно до якого надмірне прагнення до чистоти, переваги форми над змістом є правовим пуризмом. Скасування правильного по суті рішення, за відсутності фундаментального порушення, є відступленням від принципу правової визначеності («res judicata») та недопустимим.

Відповідно до ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Доводи Позивачки про те, що застосований до неї захід дисциплінарного впливу (звільнення з посади) не є співмірним із тяжкістю вчиненого нею проступку, апеляційний суд вважає безпідставними і такими, що спростовуються матеріалами справи.

Твердження Позивачки про те, що Відповідачем не було враховано тяжкість проступку; обставини, за яких його вчинено; її попередню поведінку, ставлення до виконання посадових обов`язків; рівень кваліфікації та, з урахуванням таких обставин, не було досліджено необхідність накладення дисциплінарного стягнення та необґрунтовано необхідність застосування конкретного його виду, колегія суддів також відхиляє як такі, що спростовуються матеріалами службового розслідування.

При цьому, суд апеляційної інстанції відзначає, що службовим розслідуванням було встановлено, зокрема особу Позивачки, період проходження нею служби, призначення на відповідну посаду тощо.

Жодною нормою законодавства не передбачено обов`язку роботодавця при застосуванні до працівника заходу дисциплінарного випливу письмово зазначати в окремому документі обставини, на які посилається Позивачка.

Водночас, підстави вважати, що такі обставини Відповідачем не були враховані при її звільненні з посади, у суду відсутні. Навпаки, як вбачається з матеріалів справи та, крім іншого, послужного списку Позивачки, всі ці обставини відповідають виду застосованого до неї дисциплінарного стягнення.

Аналізуючи всі доводи учасників справи, колегія суддів приймає до уваги висновки, викладені в рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку про відсутність достатніх та необхідних правових для задоволення позову в цій справі.

Отже, судом першої інстанції було неповно встановлено обставини, порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору в цілому.

Відповідно до ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Таким чином, апеляційна скарга Головного управління Національної поліції в Київській області підлягає задоволенню, рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 02 червня 2021 року - скасуванню, а позов - залишенню без задоволення.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати в цій справі перерозподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Київській області - задовольнити.

Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 02 червня 2021 року - скасувати та ухвалити постанову, якою в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання протиправними та скасування наказів - відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Судове рішення виготовлено 23 вересня 2021 року.

Головуючий суддя О.В. Епель

Судді: І.О. Грибан

Л.В. Губська