Справа № 640/9260/20
Суддя: Аверкова В.В.
Дата ухвалення: 2021-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2021 року м. Київ № 640/9260/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Аверкової В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельний двір»

до Київської митниці Держмитслужби

про скасування рішення про коригування митної вартості,

УСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельний двір» (далі по тексту - позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Київської митниці Держмитслужби (далі по тексту - відповідач) в якому просить суд визнати протиправними та скасувати рішення Київської митниці Держмитслужби від 19 серпня 2019 року № UA100000/2019/000276/2 про коригування митної вартості та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлення випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA 100010/2019/00945

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва, вважаючи протиправним оскаржуване рішення у зв`язку з тим, що ТОВ «Будівельний двір» подало до митного оформлення всі необхідні документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів в межах спірних відносин.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 квітня 2020 року, відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін.

Розпорядженням від 29 березня 2021 року № 463 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи.

За результатом повторного автоматизованого розподілу судових справ для розгляду справи № 640/9260/20 було визначено суддю Аверкову В.В.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 квітня 2021 року прийнято адміністративну справу № 640/9260/20 до провадження, розгляд справи здійснити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив про правомірність оскаржуваних рішень, оскільки встановлені порушення відповідають фактичним обставинам; за результатами опрацювання документів, поданих разом з митною декларацією, встановлено, що декларантом до митного оформленні не надано всіх документів, які підтверджують митну вартість товарів та документи не містять достовірних та об`єктивних відомостей, які б підтверджували числові значення складових митної вартості.

Дослідивши наявні у справі докази, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив такі фактичні обставини, що мають значення для вирішення справи.

Право особи оскаржити рішення митного органу передбачено частиною першою статті 29 Митного кодексу України.

13 березня 2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельний двір» (Покупець) та ISOPLUS INTERNATIONAL LIMITED (Постачальник) укладено Контракт № 2/2017 (далі - Контракт).

Згідно пункту 1.1 Контракту Постачальник зобов`язується передати товар - Скловолоконна сітка у власність Покупця, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар на умовах, визначених даним Контрактом.

Пунктом 2.1 Контракту визначено, що вартість товару, який поставляється згідно даного Контракту вказаний у Специфікації до Договору. Ціна встановлюється у доларах США та включає в себе вартість усіх митних формальностей у країні постачальника, також вартість тари, упаковки та маркування.

16 травня 2019 року між Покупцем та Постачальником було укладено Доповнення № 23 до Контракту (далі - Специфікація), у відповідності до якої Постачальник зобов`язався передати, а Покупець зобов`язалося прийняти Товар, на загальну суму 14335, 18 USD.

Фактична оплата Покупцем за Товар Постачальнику на суму 14 335, 18 USD підтверджується Платіжним документом (SWIFT) ПАТ «ПРИВАТ БАНК» від 31 липня 2019 року.

З метою комплексного обслуговування щодо транспортно-експедиторських послуг з організації перевезення вантажів Позивача морським, автомобільним, залізничним, авіаційним транспортом, а також перевезення у великотоннажних контейнерах і отримання інших додаткових послуг, необхідних для організації таких перевезень вантажу 05 серпня 2016 року між Позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ламан Шиппінг» () (далі - Виконавець) укладено Договір №1231 про транспортно-експедиційне обслуговування (далі - Договір).

У відповідності до Довідки Виконавця від 16 серпня 2019 року № 312416/01 вартість транспортування вантажу по маршруту Xingang Китай - до митного кордону України (порт Одеса), в контейнері FBLU0054606, складає 20 120, 00 грн. Страхування вантажу не здійснювалось.

16 серпня 2019 року Перевізником пред`явлено ТОВ «Будівельний двір» рахунок на оплату послуг на суму 20 120, 00 грн.

19 серпня 2019 року Позивачем подано Відповідачу електронну митну декларацію (далі ЕМД) за № UA100010/2019/346799, у якій для митного оформлення, за кодом , на суму 12 871, 78 доларів США, задекларовані наступні товари:

скловолоконна сітка синього кольору, розмір квадрата 5x5мм у рулонах - 1364 шт. (64 108м2);

сітка, зеленого кольору, розмір квадрата 5x5 мм. у рулонах - 274 шт. (12878 м2);

сітка, зеленого кольору, розмір квадрата 5x5 мм. у рулонах - 1076 шт. (50572 м2); Торговельна марка: MESH;

Митна вартість товару відповідно до графи 43 ЕМД визначена позивачем із застосуванням основного методу - за ціною договору (контракту).

Для підтвердження зазначеної суми Декларантом надано Комерційний інвойс (Commercial invoice) від 16 травня 2019 року № 2019USD04, Прайс-лист, Коносамент (Bill of lading) від 03 липня 2019 року № 177GACACXKEN2703, Автотранспортну накладну (Road consignment note) від 18 серпня 2019 року № 423265, Сертифікат про походження товару (Certificate of origin) від 17 липня 2019 року № 19С4401А1133/14546, довідка на підтвердження вартості перевезення від 16 серпня 2019 року № 312416/01.

За наслідками обробки ЕМД від 19 серпня 2019 року № UA100010/2019/346799 позивачем від відповідача отримано електронне повідомлення, із письмовою консультацією та запропоновано надати додаткові документи банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; - виписку з бухгалтерської документації; - висновок про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлений спеціалізованою експертною організацією; - інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини; - транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

За результатами аналізу документів відповідач зазначив, що: «митна декларація країни відправлення не містить відміток митних органів країни відправлення. Відповідно до Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати (ІНКОТЕРМС 2010) поставка товарів на умовах FOB "Франко-борт (...назва порту відвантаження)" означає, що продавець здійснює завантаження товару на борт судна, призначеного продавцем в названому порту відвантаження. Таким чином спостерігається невідповідність умов контракту Міжнародним правилам "ІНКОТЕРМС 2010". Тобто, витрати на навантаження на борт судна не включені в ціну товару. Згідно з п. 4.2 контракту від 13.03.2017 № 2/2017 «покупатель осуществляет предоплату в размере 100% долларов США в течении 30 календарных дней со дня подписания договора». Договір складений та підписаний 13 березня 2017 року, але банківський документ, щодо здійснення передоплати, не наданий. Не надано інвойс до сертифікату. Декларантом додано не інвойс, а прайс-лист для оптових покупців. До митного оформлення надана довідка про вартість перевезень, що не передбачено як документ, що підтверджує вартість перевезень. Печатка у наданому інвойсі відрізняється від печатки сертифікаті торгово-промислової палати Китаю».

На підставі наведеного 19 серпня 2019 року Київською міською митницею ДФС прийнято Рішення № UA100000/2019/000276/2 про коригування митної вартості товарів, згідно з яким відповідач, застосувавши резервний метод визначення митної вартості товарів, заявлену позивачем митну вартість товару у митній декларації від 19 серпня 2019 року № UA100010/2019/346799, скоригував до рівня 33 941, 60 дол. США.

Митна вартість визначена із застосуванням резервного методу відповідно до статті 64 Митного кодексу України, за цінами раніше визначеними органами доходів і зборів митних вартостях: 1,90 USD/кг за митними деклараціями від 13 червня 2019 року № UA305200/2019/031231, від 30 червня 2019 року № UA305200/2019/33200.

На підставі прийнятого рішення про коригування митної вартості товару Відповідач видав Позивачу Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA100010/2019/00945, з якої також вбачається перелік поданих позивачем документів для виконання митних формальностей.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частина перша статті 51 Митного кодексу України встановлює, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно із частиною першою статті 52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до положень частин другої, четвертої, восьмої та дев`ятої статті 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Так, у випадках, визначених цим Кодексом, для заявлення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України відповідно до митного режиму імпорту, органу доходів і зборів, який проводить митне оформлення цих товарів, разом з митною декларацією та іншими необхідними для митного оформлення зазначених товарів документами в установленому порядку подається декларація митної вартості.

У декларації митної вартості наводяться відомості про метод визначення митної вартості товарів, числове значення митної вартості товарів та її складових, умови зовнішньоекономічного договору, що мають відношення до визначення митної вартості товарів, та надані документи, що підтверджують зазначене.

Відомості, зазначені у частині восьмій цієї статті, є відомостями, необхідними для митних цілей.

Відповідно до частин першої-четвертої статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; розрахунок ціни (калькуляцію).

Відповідно до частини першої - третьої, п`ятої статті 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Зокрема, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (частина 6 вказаної статті).

Відповідно до частини дванадцятої статті 264 Митного кодексу України, у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи митного органу.

Згідно з частинами першою, сьомою, восьмою, дев`ятою статті 55 Митного кодексу України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

У випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів митний орган за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів.

Протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати митному органу додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються.

У разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів митний орган розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. У такому випадку надана фінансова гарантія відповідно повертається (вивільняється) або реалізується в порядку та у строки, визначені цим Кодексом.

Стаття 57 Митного кодексу України встановлює, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Відповідно до частин першої, другої, п`ятої-восьмої та десятої статті 58 Митного кодексу України, метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця. Платежі можуть бути здійснені прямо чи опосередковано. Прикладом опосередкованого платежу може бути врегулювання покупцем повністю чи частково боргу продавця. Платежі необов`язково повинні бути здійснені у вигляді переказу грошей (зокрема, але не виключно). Такі платежі можуть бути здійснені шляхом акредитива, інкасування або за допомогою інших розрахунків (вексель, передача цінних документів тощо). Термін "ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті" стосується лише ціни оцінюваних товарів. Дивіденди або інші платежі покупця на користь продавця, не пов`язані з оцінюваними товарами, не є частиною митної вартості. Додавання, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, згідно з цією статтею робляться лише на основі об`єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню.

При визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: 1) витрати, понесені покупцем: а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів; б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами; в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням; 2) належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв`язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: а) сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів; б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів; в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо); г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів; 3) роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті. Зазначені платежі можуть включати платежі, які стосуються прав на літературні та художні твори, винаходи, корисні моделі, промислові зразки, торговельні марки та інші об`єкти права інтелектуальної власності. Витрати на право відтворення (тиражування) оцінюваних товарів в Україні не повинні додаватися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари. Порядок включення до ціни розрахунку роялті та ліцензійних платежів визначається Кабінетом Міністрів України; 4) відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця; 5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 7) витрати на страхування цих товарів.

Як вимагає частина друга статті 55 Митного кодексу України, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити зокрема: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Згідно з пунктом 2 параграфу (а) статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року, оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито або аналогічного товару і не повинна базуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.

Відповідно до пункту 2 параграфу (b) статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року під "дійсною вартістю" слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи аналогічний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції.

Згідно з пунктом 2 параграфу (с) статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року, якщо дійсна вартість не може бути визначена відповідно до параграфу (b) цього параграфа, оцінка для митних цілей повинна базуватися на найближчому еквіваленті такої вартості, який можна визначити.

Відповідно до Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року №598, що визначає обставини прийняття рішення та джерела інформації, що використовуються митним органом при визначенні митної вартості товарів у Графі 33 зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі: - неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Кодексу); - невірно проведений розрахунок митної вартості; - невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу III Кодексу; - надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

У графі також вказується про проведення процедури консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методів визначення митної вартості товарів відповідно до вимог статей 59 - 61 Кодексу. Результати проведеної консультації, а також причини, через які не можуть бути застосовані методи визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів (наприклад, відсутня інформація щодо вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів), фіксуються у графі.

У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Отже, митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України.

Єдиними підставами, які надають контролюючому органу право відійти від встановлених обмежень, які пов`язані із перевіркою основного переліку документів що підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи, є лише наявність передбачених законодавцем обставин, а саме, у випадку якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

Наведена позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21 лютого 2020 року у справі № 813/1229/16.

З матеріалів справи вбачається, що спірними рішеннями про коригування митної вартості товарів митна вартість товарів визначена за резервним методом.

Щодо підстав коригування митної вартості суд зазначає наступне.

Як зазначалося вище відносини Постачальника товару та Позивача, як Покупця здійснюються на підставі Контракту № 2/2017, від 13 березня 2017 року.

Вказаним договором сторонами погоджено умови передачі товару, ціни товару, умови поставки товару, умови оплати товару та інше.

Умови поставки товару врегульовані сторонами Контракту у розділі 3 Контракту.

Згідно пункту 3.1. Контракту Постачальник зобов`язаний поставити, а покупець прийняти товар на умовах «FOB» Шанхай, згідно офіційних правил «ІНКОТЕРМС-2010».

Відповідно до пункту 3.6. Контракту Постачальник зобов`язаний сплатити витрати з завантаження Товару в транспортний засіб, уповноваженого Покупцем перевізника, а також сплатити витрати, пов`язані із митною вартістю Товару від митної очистки Товару від мита для експорту.

Пунктом 3.7. Контракту Постачальник зобов`язався сплатити витрати, пов`язані із оформленням усіх необхідних товаросупровідних документів у країні Постачальника.

Відповідно до пункту 4.1. Контракту перед здійсненням поставки Сторони погоджують наявність товару у Постачальника, а також його готовність здійснити відвантаження Товару Покупцю.

Відповідно до Правил ICC для використання торгівельних термінів в національній та міжнародній торгівлі (ІНКОТЕРМС-2010) Умови FOB (Free on Board Вільно на борту) означає, що продавець вважається тим, хто виконав своє зобов`язання по поставці з моменту переходу товару через поручні судна в порту відвантаження.

Отже посилання Відповідача на не включення у митну вартість витрат на завантаження товару на борт судна є необґрунтованими з огляду на те, що відповідно до Правил «ІНКОТЕРМС-2010» та умов Контракту вказані витрати покладаються на Постачальника.

Відносини Постачальника та Покупця врегульовані Контрактом № 2/2017 року від 13.03.2017 року.

Згідно пункту 1.1. Контракту Постачальник зобов`язується передати товар - Скловолоконна сітка у власність Покупця, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар на умовах, визначених даним Контрактом.

Пунктом 1.2. визначено, що найменування, асортимент, ціна та кількість поставленого товару, зазначається в додатку до даного контракту - Специфікації на товар, яка з моменту підписання уповноваженими представниками сторін являється невід`ємною частиною даного контракту.

Згідно пунктом 2.1. Контракту вартість товару, який постачається згідно даного договору вказаний у специфікації до даного Контракту.

Відповідно до пункту 4.1. Контракту перед здійсненням поставки Сторони погоджують наявність товару у Постачальника, та його готовність здійснити відвантаження Товару Покупцю.

З наведених положень договору слідує, що умови оплати, зазначені у п. 4 Контракту регулюють зобов`язання сторін в частині оплати за певними поставками, які оформлюються Специфікаціями, діють з моменту підписання та є невід`ємною частиною Контракту.

На підтвердження найменування поставленого асортименту, ціни, кількості та сплати за товар відповідачу надано: Комерційний інвойс від 16 травня 2019 року № 2019USD04, Прайс-лист, платіжне доручення Swift від 31 липня 2019 року № 1349JBKLJ0, Доповнення до Контракту № 23, які підтверджують вартість товару, його характеристики та факт оплати саме за цією поставкою, на виконання розділу 4 Контракту.

Вищенаведене вказує, що позивачем надано достатній обсяг документів для підтвердження митної вартості товару саме за поставкою, згідно Специфікації № 23.

Сама обставина наявності у прайс-листі відомостей про інвойс не свідчить про неправильність визначення позивачем митної вартості товарів у розумінні статей 54, 55 МК України, якщо подані декларантом документи є достатніми та чітко ідентифікують оцінюваний товар, не містять жодних розбіжностей щодо даних, які підлягають обчисленню при визначенні митної вартості, та містять об`єктивні і достовірні дані, що підтверджують заявлену декларантом митну вартість товарів за ціною договору (Постанова Верховного Суду К/9901/13969/18, від 23 травня 2018 року).

Також, відповідачем зазначено, як підставу для коригування митної вартості товару, невідповідність платіжного документу вимогам пункту 2.2 «Порядку оформлення платіжного доручення в іноземній валюті або банківських металах», що затверджений Постановою Правління Національного банку України від 28 липня 2008 року № 216, які полягають у вказанні в графі «призначення платежу» тільки номеру договору.

Так судом встановлено, що при декларуванні товару відповідачу надано:

рахунок-фактуру (інвойс) №2019USD04 від 16 травня 2019 року, який містить інформацію щодо кількості та характеристик товару, а також його вартість;

доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № 23, який містить інформацію щодо найменування товару, кількості, та ціни;

прейскурант виробника товару який також містить інформацію щодо кількості та характеристик товару, а також вартість усіх складових товару.

Усі згадані документи містять посилання на зовнішньоекономічний договір (контракт) № 2/2017 від 13 березня 2017 року, та не містять розбіжностей у зазначенні ціни за декларований товар, а саме - 12 871, 78 доларів США.

У наданому Київській державній митниці ДФС банківському платіжному документі вказано, що платіж в розмірі 14 335, 18 доларів США, здійснений за договором № 2/2017 року від 13 березня 2017 року, що вбачається із наданих Відповідачу документів. За таких обставин посилання відповідача на розбіжності у документах, що підтверджують вартість товару є недоречними.

Відносини, що пов`язані із справлянням митних платежів регулюються Митним кодексом України, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини 3 статті 318 Митного кодексу України, якою встановлено, що Митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Згідно з частиною 1 статті 248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Частина перша статті 277 Митного кодексу України визначає, що декларування здійснюється шляхом заявления за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Відповідно до частини 3 статті 53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи.

Вказані обставини є виключними підставами для витребування додаткових документів. Водночас тлумачення таких підстав контролюючим органом без належного обґрунтування є протиправним (Постанова Верховного Суду по справі № К/9901/17102/19, від 19 вересня 2019 року).

Рішення органу доходів і зборів не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах (постанови Верховного Суду по справам № К/9901/17102/19, від 19 вересня 2019 року, № К/9901/19005/19, від 26 серпня 2019 року, № К/9901/26945/19, № 26-591а15, від 31.06.2015 року).

Наведене дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.

Це також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від «Про внесення змін до Закону України «Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур», якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Відповідно до висновку, відображеному у п.п. 3.8 п. З Постанови Пленуму Вищого Адміністративного суду України від 13.03.2017 № 2 «Про Довідку щодо узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Митного кодексу України», згідно якої необхідно взяти до уваги обов`язок суб`єкта владних повноважень обґрунтовувати своє рішення, тобто приймати рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (пункт 3 частини третьої статті 2 КАС України). Ключовою обставиною при коригуванні митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод, є обставина ідентичності (подібності, аналогічності) товарів. Відповідно орган доходів і зборів повинен довести обставину ідентичності (подібності, аналогічності) оцінюваних товарів та товарів, ціну яких бере за основу, якщо має намір застосувати один із наведених другорядних методів. Така обставина доводиться саме шляхом порівняння характеристик оцінюваних товарів та товарів, ціна яких береться за основу при коригування митної вартості.

Натомість рішення про коригування не містить фактичних обґрунтувань, з яких виходив відповідач за результатами дослідження наданих документів, зокрема не навів як підстави для відмови у декларуванні за заявленою вартістю впливають, або можуть вплинути на митну вартість декларованого товару.

Надані відповідачу для визначення митної вартості товарів документи, також додані до матеріалів справи, дослідивши які судом встановлено:

рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) від 16 травня 2019 року 2019USD04 - визначає Договір, за яким здійснюється поставка, сторони правочину, об`єм та вид товару, загальна вартість товару та його окремих найменувань;

коносамент (Bill of lading) № 177GACACXKEN2703 03 серпня 2019 року - визначає відправника та одержувача товару, вид товару, об`єм товару, загальну вагу товару, контейнер у якому здійснюється морське перевезення;

автотранспортна накладна (Road consignment note) від 18 серпня 2019 року № 423265 - визначає відправника та одержувача товару, перевізника товару, вид товару, об`єм товару, загальну вагу товару, контейнер у якому здійснюється морське перевезення;

сертифікат про походження товару (Certificate of origin) від 17 липня 2019 року №19С3211С8100/14546 - визначає покупця/продавця товару, вид товару, вагу товару, підстава для відчуження товару;

банківський платіжний документ, що стосується товару від 31 липня 2019 року (SWIFT) № 1349JBKLJ0 - підтверджує фактично здійснену покупцем на користь продавця оплату за товар у визначеному договорі (специфікаціях) розмірі, з посиланням на договір;

документ, що підтверджує вартість перевезення товару від 16 серпня 2019 року №312416/01 - довідка надавача транспортно-експедиторських послуг щодо вартості перевезення товару до кордону митної зони України;

прейскурант (прайс-лист) виробника товару- підтверджує фактичну вартість товару;

доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) від 16 травня 2019 року № 23 - підтверджує підставу набуття покупцем товару у власність, вид товару, його об`єм, загальну вартість товару та його окремих найменувань;

зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларується, та подання якого для митного оформлення від 13 березня 2017 року № 2/2017 - підтверджує підставу набуття покупцем товару у власність, порядок поставки товару та оплату за нього;

договір про надання послуг митного брокера від 01 березня 2019 року №1-2019 - Договір щодо послуг митного брокера щодо декларування товарів позивача;

договір (контракт) про перевезення від 1231 від 05 серпня 2016 року - договір щодо комплексного надання позивачу транспортно - експедиторських послуг з перевезення експортно-імпортних та транзитних вантажів в тому числі відносно скловолоконної сітки (Товару);

копія митної декларації країни відправлення від 28 червня 2019 року №00233530 - підтверджує вартість поставленого товару, його об`єм (вагу) підставу переміщення через митний кордон, контейнер у якому товар переміщувався.

В оскаржуваному рішенні відповідачем не наведено порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів.

Окрім цього, Рішення про коригування заявленої митної вартості не містить докладної інформації стосовно джерел, які безпосередньо використовувалися ним при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу. Також, відповідач не обґрунтував неможливість застосування певних другорядних методів і не конкретизував підстави незастосування цих методів, а лише перелічив їх, хоча й з посиланням на відсутність вартості операцій з ідентичними та подібними (аналогічними) товарами.

Отже відповідачем необґрунтовано застосовано ціни на товар, оскільки самі собою посилання на МД від 1,90 USD/кг за митними деклараціями від 13.06.2019 № UA305200/2019/031231, від 30.06.2019 № UA305200/2019/33200, не містять жодних параметрів, об`єктивно необхідних для судження про схожість, подібність, аналогічність чи ідентичність товарів. До того ж про такі чинники не зазначає і Відповідач у своєму рішенні, обмежившись посиланнями на «інформацію щодо вищих рівнів митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено відповідно до ЦБД ЄАІС ДФС». Потрібні для такого судження характеристики товару можуть бути з`ясовані лише у спосіб порівняння змісту поданих до митного оформлення документів з документами про властивості раніше імпортованого товару. Проте при прийнятті оскаржуваного рішення митним органом такого порівняння зроблено не було.

Таким чином, на думку суду, позивач подав всі необхідні документи на підтвердження заявленої митної вартості товарів.

Інших розбіжностей у поданих до митного оформлення документах у спірних рішеннях про коригування митної вартості не зазначено.

Крім цього, відповідач посилався на недотримання декларантом положень ст. 254 МКУ щодо надання перекладу українською мовою копій митної декларації країни відправника.

Статтею 254 МКУ встановлено, що документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, подаються органу доходів і зборів українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування. Органи доходів і зборів вимагають переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації. У такому разі декларант забезпечує переклад зазначених документів за власний рахунок.

Аналіз даної статті дозволяє зробити висновок, що чинне законодавство дозволяє подачу документів також офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування. Вказані вимоги можуть бути пред`явлені органом доходів і зборів у разі наявності обґрунтованих підстав для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації.

Суд зазначає, що сама по собі форма засвідчення (оформлення) перекладу не змінює числових (вартісних та кількісних) показників перекладеного з китайської на українську мову документу і, як наслідок, не може вплинути на митну вартість імпортованого товару.

За таких підстав суд приходить до висновку, що подані декларантом документи є належними та достатніми для підтвердження та визначення митної вартості товару за ціною договору, а тому рішення про коригування митної вартості товарів є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, зокрема чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідач не довів правомірність та обґрунтованість оскаржуваних рішень з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог та системного аналізу положень законодавства України, адміністративний позов ТОВ «Будівельний двір» підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, на користь позивача належить стягнути судовий збір у розмірі 2102,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 139, 143, 241-246, 255, 257, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельний двір» - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці Держмитслужби від 19 серпня 2019 року № UA100000/2019/000276/2 про коригування митної вартості та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлення випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA 100010/2019/00945.

3. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельний двір» (03146, м. Київ, вул. Якуба Коласа, буд. 2, кв. 24, ) за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці Держмитслужби (03124, м. Київ, бул. Гавела Вацлава, 8-А, ) судовий збір в сумі 2102 (дві тисячі сто дві) гривні.

Рішення суду, відповідно до частин першої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.В. Аверкова