Справа № 640/8338/21
Суддя: Аверкова В.В.
Дата ухвалення: 2021-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2021 року м. Київ № 640/8338/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Аверкової В.В. при секретарі судового засідання Кібальник Я.В.

за участі представників сторін:

від позивача - не прибув

від відповідача - Гавриляса І.С.

розглянувши у судовому засіданні адміністративну справу:

за позовом Публічного акціонерного товариства «Донбасенерго»

до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими

платниками податків

про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення

від 31 грудня 2020 року № ,

УСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Донбасенерго» (далі по тексту - позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (далі по тексту - відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 31 грудня 2020 року № .

В обґрунтування позову, позивач посилається на порушення строків проведення камеральної перевірки та порушення строку винесення податкового повідомлення - рішення.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 березня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Відзив мотивний тим, що позивачем порушено граничний строк сплати податкового зобов`язання, відповідно рішення про штраф є правомірним.

У підготовче засідання 08 червня 2021 року прибули представники позивача та відповідача.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 червня 2021 року закрито підготовче провадження в адміністративній справі. Призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

У судове засідання 14 вересня 2021 року представник позивача не прибув, подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, представник відповідача заперечив проти задоволення позовних вимог.

У судовому засідання 14 вересня 2021 року судом, відповідно до положень статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Публічне акціонерне товариство «Донбасенерго» є платником податків та в 2020 році перебувало на податковому обліку за основним місцем обліку в Офісі великих платників податків ДПС.

Східним управлінням Офісу великих платників податків ДПС 01 грудня 2020 року проведена камеральна перевірка ПАТ «Донбасенерго» з питань своєчасності сплати узгоджених податкових зобов`язань з податку на додану вартість сплачених в період з 03 грудня 2019 року по 01 грудня 2019 року.

За результатами цієї перевірки складено акт від 01 грудня 2019 року № 580/28-10-51-06/23343582, відповідно до якого встановлено порушення пункту 57.1 статті 57, пункту 200.2 статті 200, пункту 203.2 статті 200 Податкового кодексу України.

ПАТ «Донбасенерго» направило контролюючому органу заперечення від 18 грудня 2020 року №01-1.1/02111 на Акт камеральної перевірки, які розглянуті Східним управлінням Офісу великих платників податків ДПС 30.12.2020. Відповідь на заперечення 31.12.2020 була направлена рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу ПАТ «Донбасенерго».

Дату відправлення відповіді на заперечення підтверджує штамп Укрпошти на конверті відправлення (копія конверту додана до матеріалів справи).

31 грудня 2020 року уповноваженою особою Офісу великих платників податків ДПС - начальником Східного управління Офісу великих платників податків ДПС прийнято податкове повідомлення-рішення від 31 грудня 2020 року № , яким до ПАТ «Донбасенерго» застосовано штраф у розмірі 20 % від суми грошового зобов`язання в розмірі 106 700 222,75 грн., сплата якого затримана на строк більше 30 календарних днів, на підставі статті 126 Податкового кодексу України у редакції, що діяла станом на 31.12.2020). Штраф застосовано в загальній сумі 21 340 044,55 грн.

ПАТ «Донбасенерго» оскаржено податкове повідомлення-рішення від 31.12.2020 № в адміністративному порядку до Державної податкової служби України (копія скарги міститься в матеріалах справи).

19 березня 2021 року позивачем отримано рішення Державної податкової служби України від 17 березня 2021 року № 6096/6/99-00-06-03-02-06 про результати розгляду скарги, згідно з яким податкове повідомлення-рішення Офісу великих платників податків ДПС від 31 грудня 2020 року № залишено без змін (копія рішення додана до матеріалів справи).

Позивач вважає податкове повідомлення-рішення Офісу великих платників податків ДПС від 31.12.2020 № протиправним та таким, що підлягає скасуванню, що і зумовило його звернення із адміністративним позовом.

Вирішуючи спір по суті позовних вимог, Окружний адміністративний суд міста Києва керується наступними мотивами.

Щодо місцезнаходження позивача та відповідно належного в даному провадженні відповідача суд зазначає наступне.

Згідно з наказом Державної податкової служби від 24.12.2020 № 755 «Про початок забезпечення здійснення територіальними органами ДПС повноважень та функцій» Східне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків розпочало виконання повноважень та функцій контролюючого органу з 1 січня 2020 року (копія наказу додана до позовної заяви).

Відомості про Східне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків, як органу, в якому перебуває на обліку платник податків ПАТ «Донбасенерго», офіційно внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

ПАТ «Донбасенерго» до 29.12.2014 мало місцезнаходження за адресою: м. Донецьк, пр. Тітова, 8-6, тобто на тимчасово окупованій території.

У зв`язку з тимчасовою окупацією частини території України, проведенням антитерористичної операції та з метою дотримання чинного законодавства України 29.12.2014 ПАТ «Донбасенерго» змінило місцезнаходження на адресу: м. Київ, вул. Предславинська, буд. 34-А.

Разом з тим фактичне місцезнаходження частини відокремлених підрозділів ПАТ «Донбасенерго», серед яких і Структурна одиниця «Старобешівська теплова електрична станція», залишилось на тимчасово окупованій території.

Позивач повідомляє, що з огляду на неможливість фізичного переміщення Старобешівської ТЕС на підконтрольну територію та відповідно до вимог Закону України «Про електроенергетику», постанови Кабінету Міністрів України від 7 травня 2015 р. № 263 «Про особливості регулювання відносин у сфері електроенергетики на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження» та наказу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 08.05.2015 № 273, ПАТ «Донбасенерго» здійснювало господарську діяльність з виробництва електричної енергії в населеному пункті (см)г. Новий Світ Старобешівського району Донецької області), на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження (копія постановці та наказу додані до матеріалів справи).

Відомості про Східне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків, як органу, в якому перебуває на обліку платник податків ПАТ «Донбасенерго», офіційно внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань доданий до матеріалів справи).

Отже, з 01.01.2021 року позивач перебуває на обліку в Східному міжрегіональному управлінні ДПС по роботі з великими платниками податків, яке є контролюючим органом щодо позивача та має бути відповідачем у справі за позовом про скасування податкового повідомлення-рішення, яке прийняте Офісом великих платників податків ДПС.

Як свідчать матеріали справи та не спростовується сторонами, у ПАТ «Донбасенерго» виник податковий борг з податку на додану вартість, зокрема, за податковими деклараціями за податкові періоди в травня 2015 року по травень 2016 року.

Оскільки податковий борг за податковими деклараціями не оплачувався, податковий орган отримував судові рішення про погашення боргу за рахунок грошових коштів, які знаходяться на рахунках позивача, зокрема:

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від l4.12.2015 по справі № 805/4205/15-а податковий борг з податку на додану вартість за декількома податковими деклараціями стягнуто на користь державного бюджету України. Одночасно встановлено розстрочення виконання постанови Шляхом сплати рівної суми в розмірі 5 616 110,17 грн. щомісячно до 17 числа.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 23.05.2016 по справі № 805/854/16-а податковий борг з податку на додану вартість також за декількома податковими деклараціями стягнуто на користь державного бюджету України. Одночасно встановлено розстрочення виконання постанови Шляхом сплати рівної суми в розмірі 2 637 534,70 грн. щомісячно до 03 числа.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 27.07.2016 по справі № 805/1577/16-а податковий борг з податку на додану вартість за декількома податковими деклараціями стягнуто на користь державного бюджету України. Одночасно встановлено розстрочення виконання постанови шляхом сплати рівної суми в розмірі 638 040,42 грн. щомісячно до 10 числа.

Позивач не спростовує, що при проведенні камеральної перевірки встановлено численні невідповідності у датах та сумах погашеного боргу, датах граничного строку погашення податкового боргу та кількістю днів затримки його погашення тощо.

Проте, доводами позивача в даному провадженні не є відсутність податкового боргу або порушення строків його сплати, а є порушення податковим органом строків проведення камеральної перевірки.

Досліджуючи вказане питання, суд зазначає наступне.

Відповідно до підпункту 14.1.39. пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Підпунктами 14.1.156, 14.1.175, 14.1.265 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено наступні поняття податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк); податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання; штрафна санкція (фінансова санкція, штраф) - плата у вигляді фіксованої суми та/або відсотків, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи, а також штрафні санкції за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до пункту 32.1 статті 32 Податкового кодексу України зміна строку сплати податку та збору здійснюється шляхом перенесення встановленого податковим законодавством строку сплати податку та збору або його частини на більш пізній строк.

Відповідно до пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Пунктом 100.1. та 100.2. статті 100 Податкового кодексу України розстроченням, відстроченням грошових зобов`язань або податкового боргу є перенесення строків сплати платником податків його грошових зобов`язань або податкового боргу під проценти, розмір яких дорівнює розміру пені, визначеному пунктом 129.4 статті 129 цього Кодексу.

Платник податків має право звернутися до контролюючого органу із заявою про розстрочення та відстрочення грошових зобов`язань або податкового боргу. Платник податків, який звертається до контролюючого органу із заявою про розстрочення, відстрочення грошових зобов`язань, вважається таким, що узгодив суму такого грошового зобов`язання.

Відповідно до пункту 102.1 статті 102 Податкового кодексу України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов`язань за такою податковою декларацією протягом 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку.

Пунктом 114.1 статті 114 Податкового кодексу України встановлено, що граничні строки застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) до платників податків відповідають строкам давності для нарахування податкових зобов`язань, визначеним статтею 102 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Пункт 7 підрозділу 10 Інші перехідні положення" розділу XX "Перехідні положення" встановлено, що штрафні санкції за порушення податкового законодавства за період з 1 січня по 30 червня 2011 року застосовуються у розмірі не більше 1 гривні за кожне порушення.

З огляду на викладене, суд зазначає, що на платника податків покладено обов`язок здійснити у встановлені строки сплату узгодженого грошового зобов`язання. Несплачене у встановлений законом строк узгоджене грошове зобов`язання визначається сумою податкового боргу платника податків. За несвоєчасну сплату платником податків узгодженої суми грошового зобов`язання, такий притягується до відповідальності у вигляді штрафу у розмірах визначених Податковим кодексом України.

Суд зазначає, що передумовою нарахування штрафних санкцій з підстав, визначених пунктом 126.1 статті 126 Податкового кодексу України, є несплата платником податків суми узгодженого податкового зобов`язання у встановлені законом строки.

Враховуючи наведене, розстрочення виконання судового рішення, застосоване адміністративним судом, не звільняє платника податків від відповідальності, передбаченої пунктом 126.1 статті 126 Податкового кодексу України

Необхідно зазначити, що судове рішення, ухвалене в порядку статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України, не може встановити інших строків сплати узгодженого податкового зобов`язання порівняно з тими, що визначені нормами Податкового кодексу України. Судове рішення про розстрочення присудженої судом суми податкового боргу не змінює обсягу податкового обов`язку платника податків боржника (у тому числі суми податкового боргу, а також розміру штрафу за несвоєчасну сплату грошового зобов`язання), оскільки суд не наділений відповідними повноваженнями. Обсяг податкового обов`язку, а також відповідальність за його невиконання визначається виключно нормами податкового законодавства, у тому числі пунктом 126.1 статті 126 Податкового кодексу України. Факт дотримання при цьому строків сплати, встановлених у судовому рішенні про розстрочення виконання рішення про стягнення податкового боргу, не впливає на порушення строків сплати узгоджених грошових зобов`язань, визначених Податковим кодексом України, і не може нівелювати правове значення останніх.

Граничні строки застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) до платників податків відповідають строкам давності для нарахування податкових зобов`язань, визначеним статтею 102 Податкового кодексу України, тобто штрафні санкції можуть бути застосовані в межах 1095 днів.

Крім того, необхідно зазначити, що перебіг строку в 1095 днів, визначеного статтею 102 Податкового кодексу України, починається з дня, що настає за останнім днем граничного строку сплати грошових зобов`язань.

В постановах, зокрема від 10.05.2018 у справі М820/3544/17 (адміністративне провадження №К/9901/34710/18), від 05.06.2018 у справі №824/760/17-а (адміністративне провадження №К/9901/42285/18), від) 29.01.2019 у справі № 820/495/18 (адміністративне провадження №К/9901/57710/18), від 05.07.2019 у справі №820/11541/13-а (адміністративне провадження №К/9901/4268/18) та від 16.04.2019 у справі № 808/8881/13-а (адміністративне провадження №К/9901/6623/18) Верховний Суд робив висновки щодо застосування пункту 102.1 статті 102 Податкового кодексу України. Відповідно до цих висновків строки j давності для проведення перевірок та застосування штрафних санкцій, передбаченні статтею 126 Податкового кодексу України, розпочинаються від дня, що настає за останнім днем граничного строку сплати грошових зобов`язань, а не від дати фактичної сплати таких зобов`язань.

Матеріали справи свідчать, що і не спростовано висновками камеральної перевірки, що від граничних дат погашення (сплати) грошового зобов`язання за відповідними податковими деклараціями з податку на додану вартість до дати проведення перевірки (прийняття податкового повідомлення-рішення) минуло більш ніж 1095 днів, зокрема:

- по декларації № (граничний строк 30.10.2015) - 1859 (1889) днів;

- по декларації № (граничний строк 30.11.2015) - 1828 (1858) днів;

- по декларації № (граничний строк 30.01.2016) - 1767 (1797) днів;

- по декларації № (граничний строк 01.03.2016) - 1736 (1766) днів;

- по декларації № (граничний строк 30.03.2016) - 1707 ^1737) днів;

- по декларації № (граничний строк 30.06.2016) - 1615 (1645) днів;

- по декларації № (граничний строк 03.07.2016) - 1612 (1642) днів;

- по декларації № (граничний строк 15.07.2016) - 1600 <1630) днів.

Наведене свідчить, що у ситуації, що розглядається, податковий орган, здійснюючи дослідження питання своєчасності сплати позивачем податку на додану вартість, провів камеральну перевірку з порушенням встановленого пунктом 102.1 статті 102 Податкового кодексу України строку, у зв`язку з чим прийняте за результатом такої перевірки податкове повідомлення-рішення є неправомірним.

Крім цього, судом, також, приймаються доводи позивача в частині порушення порядку прийняття податкового повідомлення-рішення, а саме строк, встановлений пунктом 86.8 статті 86 Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 86.8 статті 86 Податкового кодексу України (є редакції, що була чинною станом на 31.12.2020) податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику додатків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та/або додаткових документів, поданих у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень та/або додаткових документів і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

З вказаної норми вбачається, що до строку, протягом якого може бути прийнято податкове повідомлення-рішення, не включається день надання (надсилання) письмової відповіді на заперечення платника податків. Податкове повідомлення-рішення приймається не раніше наступного робочого дня після дня надіслання відповіді на заперечення.

Оскільки письмова відповідь на заперечення ПАТ «Донбасенерго» до Акту камеральної перевірки була надіслана 31 грудня 2020 року (копія конверту міститься в матеріалах справи), то податкове повідомлення-рішення за Актом камеральної перевірки не могло бути прийнято раніше 04.01.2021 року.

Таким чином, оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято Відповідачем не у спосіб, визначений законом, а саме поза мерами строків, встановлених пунктом 86.8 статті 86 Податкового кодексу України.

Щодо інших доводів позивача про порушення порядку проведення перевірки, суд зазначає, що в контексті спірних правовідносин та у відповідності до усталеної практики Верховного Суду, порушення строку проведення камеральної перевірки є самостійною та достатньою підставою для скасування податкового повідомлення - рішення, прийнятого на підставі висновків такої перевірки, відтак, в даному провадженні судом встановлено достатньо обставин для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 31 грудня 2020 року № .

Суд зазначає, що відповідачем такі висновки не спростовані, доказів на їх спростування не надано.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем не доведено правомірність винесення оскаржуваного рішення, з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «Донбасенерго» - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Офісу великих платників податків ДПС від 31 грудня 2020 року № .

3. Стягнути на користь Публічного акціонерного товариства «Донбасенерго» (03150, м. Київ, вул. Предславинська, 34-А, ) понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 22 700 (двадцять дві тисячі сімсот) гривень за рахунок бюджетних асигнувань Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (49600, м. Дніпро, пр-кт Олександра Поля, 57, ).

Рішення суду, відповідно до частин першої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.В. Аверкова

Повний текст рішення виготовлений 22.09.2021.