Справа № 540/2752/21
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2021-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2021 р.м. ОдесаСправа № 540/2752/21
Місце ухвалення рішення суду 1 інстанції: м. Херсон;

Дата складання повного тексту ухвали суду 1 інстанції:

17.06.2021 року;

Головуючий в 1 інстанції: Ковбій О.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді Єщенка О.В.

суддів Димерлія О.О.

Шляхтицького О.І.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі на ухвалу Херсонського окружного адміністративного суду від 17 червня 2021 року по справі за адміністративним позовом Селянського (Фермерського) господарства «ГЕЯ» до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Селянське (Фермерське) господарство «ГЕЯ» звернулось до суду першої інстанції з позовом, в якому просило:

визнати протиправним та скасувати рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі від 12.03.2021 року №2873 про відповідність Фермерського господарства «ГЕЯ» критеріям ризиковості платника на підставі п. 8 Критеріїв ризиковості платника податків;

визнати протиправними та скасувати рішення Комісії Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 14.04.2021 року №2567793/21307346, №2567785/21307346, №2567786/21307346, №2567787/21307346, №2567794/21307346, №2567795/21307346, №2567796/21307346, №2567788/21307346, №2567789/21307346, №2567797/21307346, №2567798/21307346, №2567799/21307346, №2567790/21307346, №2567791/21307346, №2567792/21307346, №2567800/21307346, №2567801/21307346, №2567806/21307346, №2567807/21307346, №2567802/21307346, №2567803/21307346, №2567804/21307346, №2567805/21307346, №2567784/21307346;

зобов`язати Головне управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі виключити Селянське (фермерське) господарство «Гея» з переліку платників податку, які відповідають критеріям ризиковості;

зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні від 04.03.2021 року №173, від 06.03.2021 року №175, від 07.03.2021 року №176, від 24.02.2021 року №113, від 24.03.2021 року №114, від 27.02.2021 року №137, від 27.02.2021 року №138, від 26.02.2021 року №136, від 26.02.2021 року №135, від 26.02.2021 року №134, від 27.02.2021 року №139, від 28.02.2021 року №140, від 24.02.2021 року №121, від 25.02.2021 року №122, від 26.02.2021 року №131, від 20.02.2021 року №103, від 20.02.2021 року №104, від 10.07.2021 року №105, від 21.02.2021 року №106, від 22.02.2021 року №108, від 23.02.2021 року №112, від 27.02.2021 року №133, від 23.02.2021 року №111, від 25.02.2021 року №124, від 26.02.2021 року №149, від 27.01.2021 року №158, від 28.02.2021 року №166 датою їх фактичного надходження.

В обґрунтування позову зазначено, що позивач є юридичною особою реального сектору економіки, здійснює господарську діяльність у сфері вирощування сільськогосподарських культур з метою подальшого їх продажу та одержання прибутку, веде свою діяльність з дотриманням чинного законодавства та є сумлінним платником податків. За результатом своєї господарської діяльності та на виконання свого податкового обов`язку позивачем протягом лютого-березня 2021 року складено та направлено на реєстрацію в Єдиному реєстрі ряд податкових накладних. За результатом опрацювання реєстрація податкових накладних була зупинена у зв`язку із віднесенням платника податку до Критеріїв ризиковості платника податків (п. 8). За змістом одержаних матеріалів фактичною підставою для таких висновків стала наявність у контролюючого органу податкової інформації, яка свідчить про формування позивачем податкового кредиту за рахунок придбання товарів/послуг у ризикових суб`єктів господарювання.

В спростування висновків Комісії та на підтвердження правомірності дій платника позивачем представлено контролюючому органу договори з постачання сільськогосподарської продукції, видаткові та товарно-транспортні накладі, документи, за якими підтверджується використання земельної ділянки в межах своєї господарської діяльності та інші матеріали, що охарактеризовують кількісні та вартісні показники операцій.

Акцентуючи увагу на підтвердженні у повній мірі реальності господарських операцій матеріалами первинного і бухгалтерського обліку, необґрунтованості висновків контролюючого органу щодо неможливості їх врахування чи недостатності, а також з посиланням на створення у такий спосіб безпідставних перешкод у веденні своєї діяльності, позивач просить скасувати неправомірні рішення відповідача із зобов`язанням органу податкової служби зареєструвати в судовому порядку податкові накладні фактичною датою їх надходження.

Також, разом із адміністративним позовом позивачем подано заяву, в якій ставиться питання про забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі від 12.03.2021 №2873 про відповідність Фермерського господарства «ГЕЯ» критеріям ризиковості платника на підставі п. 8 Критеріїв ризиковості платника податків до набрання рішення суду законної сили.

В обґрунтування вказаних вимог зазначається, що у зв`язку із прийняттям оскаржуваного рішення для позивача створюються перешкоди у здійсненні господарської діяльності, умови можливого припинення господарських взаємовідносин з контрагентами. При цьому, позивач просить враховувати, що включення платника податків до переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості, тягне за собою однозначні правові наслідки у вигляді зупинення реєстрації усіх без виключення податкових накладних/розрахунків коригувань, поданих таким платником. Такі наслідки зумовлюють негативний характер як для платника податків (оскільки процес реєстрації кожної податкової накладної ускладнюється необхідністю надання пояснень та документів щодо кожної поданої на реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування, а також необхідністю оскарження відмови у їх реєстрації), так і для контрагентів платника податків, які не матимуть можливості формувати податковий кредит за господарськими операціями з цим платником, що негативно відображатиметься на їх фінансовому стані (адже процес формування податкового кредиту невід`ємно пов`язаний із фактом реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН). Також, врахуванню підлягає та обставина, що на даний час у Фермерського господарства наявний великий обсяг товару (сільськогосподарської продукції), який необхідно реалізовувати у найближчий час у зв`язку із необхідністю забезпечення орендної плати за складське зберігання, оплати праці працівникам господарства, проведенням розрахунків із постачальниками за поставлений товар та кредиторами. З віднесенням платника до категорії ризикових виникають відмови контрагентів-покупців щодо замовлення товару та укладення нових договорів, підприємства позбавлюються можливості формувати податковий кредит за операціями в межах виконання відповідних договорів. Наведене у сукупності створює реальну загрозу та призводить до завдання реальної шкоди правам та інтересам позивача, а отже, невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективне відновлення прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 17 червня 2021 року заяву про вжиття заходів забезпечення позову задоволено.

Суд зупинив дію рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі від 12.03.2021 №2873 про відповідність/невідповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку, прийнятого відносно Фермерського господарства «Гея» до набрання законної сили судовим рішенням у справі №540/2752/21.

Проаналізувавши положення ст.ст. 150, 151 КАС України, суд першої інстанції виходив з того, що забезпечення позову в адміністративній справі є наданням тимчасового захисту до вирішення справи по суті, який застосовується у виключних випадках за наявністю об`єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування. Обов`язковою умовою для застосування судом заходів забезпечення позову є наявність хоча б однієї з таких обставин: очевидність небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; доведення позивачем того, що захист його прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат; очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень. Інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення, прийнятого в адміністративній справі.

Враховуючи спірність правовідносин та положення ст. 201 Податкового кодексу України, п.п. 4, 5 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 11.12.2019 року №1165, суд першої інстанції визначив обґрунтованими твердження заявника стосовно того, що наявність відносно заявника рішення про його відповідність критеріям ризиковості платника податків має безальтернативний наслідок у вигляді зупинення реєстрації всіх поданих ним податкових накладних, які не відповідають одній з ознак безумовної реєстрації; рішення про відповідність заявника критеріям ризиковості платника податків зумовлює неможливість виконання платником свого обов`язку перед контрагентами - покупцями щодо вчасної реєстрації податкових накладних за господарськими операціями; позбавлення кожного покупця права на своєчасне включення сум ПДВ до податкового кредиту за господарськими операціями з позивачем.

З огляду на те, що зібраними доказами у справі підтверджуються ризик фінансових втрат позивача, обумовлених дією оскаржуваного рішення, невжиття заходів забезпечення позову з високою вірогідністю призведе до негативних наслідків для заявника, а прийняття рішення на користь позивача (в разі наявності відповідних підстав) за результатом розгляду адміністративної справи не призведе до ефективного поновлення прав заявника, оскільки можливість реалізовувати придбаний товар в період розгляду справи буде значною мірою обмежена, суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість поданої заяви та наявність підстав для її задоволення у повному обсязі.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, наголошуючи на порушенні судом норм матеріального та процесуального права, Головне управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі подало апеляційну скаргу, в якій просить судове рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні заяви у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки положенням ст.ст. 150, 151 КАС України і помилково не враховано, що метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Заходи забезпечення позову мають вживатись лише в межах позовних вимог, бути співмірними з ними, а необхідність їх застосування повинна обґрунтовуватись поважними підставами й підтверджуватись належними доказами. Апелянт вказує, що наявність у позивача земельних ділянок для здійснення господарської діяльності (вирощування сільськогосподарської продукції) є спірною, що і було однією із передумов для прийняття оскаржуваного за цим позовом рішення відповідача. Отже, встановлюючи певні обставини, що в свою чергу суперечать наявній у контролюючого органу інформації, фактично призвело до висновків про неправомірність рішення суб`єкта владних повноважень без вирішення спору по суті та не дотримання завдання, направленого на забезпечення адміністративного позову.

З посиланням на приписи ст. 201 Податкового кодексу України, Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 11.12.2019 року №1165 та правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 18 травня 2021 року по справі №140/13152/20, апелянт зазначає, що віднесення платника податків до ризикових є по суті формою здійснення контролюючим органом податкового контролю, у тому числі спрямоване і на забезпечення прав та інтересів інших суб`єктів господарювання в частині правильності відображення ними результатів господарської діяльності з метою оподаткування. Реалізація платником права на доведення реальності здійснення фінансово-господарських операцій у межах своєї господарської діяльності не може сприйматись як законодавчо визначена підстава для забезпечення позову.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4 ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Аналіз наведених норм адміністративного процесуального законодавства показав, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При цьому заходи забезпечення мають вживатись лише в межах позовних вимог, бути співмірними з ними, а необхідність їх застосування повинна обґрунтовуватись поважними підставами й підтверджуватись належними доказами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Таким чином, суд, розглядаючи заяву про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, з огляду на докази, надані заявником для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись, зокрема, у тому, що існує дійсна і реальна загроза невиконання рішення суду чи суттєва перешкода у такому виконанні, а також у очевидності ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд в ухвалі про забезпечення позову повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Також суд має вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними.

Так само суд повинен вказати підстави, з яких він дійшов висновку про існування очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, цим рішенням, дією або бездіяльністю до ухвалення рішення у справі.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не можуть вирішуватись ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Слід зазначити, що відповідно до п. 201.16 ст. 201 Податкового кодексу України реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Згідно із п. 5 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 року №1165, платник податку, яким складено та/або подано для реєстрації в Реєстрі податкову накладну/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряється щодо відповідності критеріям ризиковості платника податку (додаток 1), показникам, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку (додаток 2).

Податкова накладна/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряються щодо відповідності відображених у них операцій критеріям ризиковості здійснення операцій (додаток 3).

Відповідно до п. 6 Порядку від 11.12.2019 року №1165 у разі коли за результатами автоматизованого моніторингу платник податку, яким складено податкову накладну/розрахунок коригування, відповідає хоча б одному критерію ризиковості платника податку, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється.

Питання відповідності/невідповідності платника податку критеріям ризиковості платника податку розглядається комісією регіонального рівня.

У разі встановлення відповідності платника податку хоча б одному з критеріїв ризиковості платника податку комісією регіонального рівня приймається рішення про відповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку.

Підпунктом 3 п. 11 Порядку від 11.12.2019 року №1165 передбачено, що у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначається, серед іншого, пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для розгляду питання прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі або відмову в такій реєстрації.

Таким чином, перевірка контролюючим органом на відповідність критеріям ризиковості платника податків здійснюється при реєстрації кожної податкової накладної/розрахунку коригування, незалежно від факту віднесення платника податків до переліку ризикових, та є передбаченим законом заходом контролю.

При цьому така форма здійснення контролюючим органом податкового контролю, в тому числі, спрямована і на забезпечення прав та інтересів інших суб`єктів господарювання в частині правильності відображення ними результатів господарської діяльності з метою оподаткування.

Водночас, за платником залишається право належними документами довести реальність здійснення фінансово-господарських операцій у межах своєї господарської діяльності, та у разі повноти документів по даних операціях, подальшого прийняття позитивного рішення про реєстрацію податкових накладних/розрахунків коригування.

Та обставина, що надання додаткових документів та пояснень у кожному конкретному випадку вимагає значного часу та зусиль, не може сприйматися як визначена законом підстава для забезпечення позову, а факт зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування не може свідчити про однозначну неможливість подальшої реєстрації цих документів податкової звітності.

Разом з цим, щодо наявності очевидних ознак протиправності оспорюваного рішення та порушення таким рішенням прав, свобод або інтересів осіб, які звернулися до суду, то вони повинні, насамперед, існувати поза обґрунтованим сумнівом.

Тобто, суд, який застосовує заходи забезпечення позову з цих підстав повинен бути переконаний у тому, що відповідне рішення явно суперечить вимогам закону за критеріями, визначеними ч. 2 ст. 2 КАС України, порушує права, свободи або інтереси позивачів і вжиття заходів забезпечення позову є дієвим способом запобігання істотним та реальним негативним наслідкам таких порушень. Твердження про «очевидність» порушення до розгляду справи по суті, яке фактично ґрунтується на тих самих аргументах, які покладені в підстави позову, є висновком, який свідчить про правову позицію суду наперед. Тому застосування заходів забезпечення позову з цієї підстави допускається у виключних випадках.

З приводу негативних наслідків для господарської діяльності позивача, слід зазначити, що рішення чи дії суб`єктів владних повноважень справляють певний вплив на суб`єктів господарювання. Такі рішення можуть завдавати шкоди і мати наслідки, які позивач оцінює негативно. Проте, відповідно до ст. 150 КАС України зазначені обставини, навіть у разі їх доведення, не є безумовними підставами для застосування заходів забезпечення позову в адміністративній справі.

Наведене відповідає правовим позиціям Верховного Суду щодо застосування положень ст.ст. 150, 151 КАС України, викладених у постановах від 8 жовтня 2020 року, 3 грудня 2020 року, 18 лютого 2021 року, 25 лютого 2021 року, 18 травня 2021 року з подібних правовідносин по справам відповідно за №280/2284/20, №140/8457/20, №420/7063/20, №380/5012/20, №140/13152/20.

Апеляційний суд враховує, що підстави звернення позивача із заявою про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову у цій справі зводяться до імовірних фінансових збитків юридичної особи, зупинення господарської діяльності Фермерського господарства.

Правильно аналізуючи положення ст.ст. 150, 151 КАС України, судом першої інстанції першої інстанції помилково залишено поза увагою ту обставину, що такі аргументи позивача залишаються не підтвердженими належними доказами.

Відсутність тотожності між здійсненням господарської діяльності, виконанням податкового обов`язку щодо реєстрації податкових накладних і обліку податкового кредиту та у зв`язку із цим супутнім податковим контролем, на думку колегії суддів, нівелює співмірністю та обґрунтованістю вимог заявника як основних критеріїв заходів забезпечення адміністративного позову.

Слід враховувати, що, звертаючись із заявою про вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії оскаржуваного рішення, позивачем не обґрунтовуються істотні обставини або умови, наявність яких суттєво ускладнює чи унеможливлює виконання рішення суду у цій справі або відновлення прав та інтересів, за захистом яких він звернувся до суду.

Всі доводи заявника направлені на майбутні (можливі) порушення прав та інтересів Фермерського господарства у сфері оподаткування податком на додану вартість та провадження господарської діяльності, що не є достатнім підтвердженням обставин, за яких допускається вжиття заходів забезпечення позову.

Разом з цим, колегія суддів вважає ґрунтовними доводи апелянта про те, що, досліджуючи обставини стосовно наявності у платника ресурсів, у тому числі земельних ділянок, судом першої інстанції помилково залишено поза увагою те, що ці обставини є спірними, тобто однією із підстав для прийняття оспорюваного рішення, а отже призводить до процесуального вирішення спору по суті без розгляду справи і суперечить меті застосування ст. 150 КАС України.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що позивачем не підтверджуються обставини, які обґрунтовано свідчать про неможливість відновлення прав та інтересів у разі задоволення позову, відповідними доказами. Беззаперечні обставини, які б свідчили про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до ухвалення рішення у цій справі, дані про неможливість захисту цих прав та інтересів позивача без вжиття таких заходів, матеріали справи не містять.

Враховуючи викладене, оскільки заява позивача об`єктивно не обґрунтована обставинами, за якими можливо встановити очевидну небезпеку заподіяння шкоди його правам та інтересам, а їх захист стане неможливим без вжиття заходів забезпечення позову, чи для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, колегія суддів вважає заяву необґрунтованою, а висновок суду першої інстанції про вжиття заходів забезпечення позову помилковим.

З огляду на те, що висновки суду ґрунтуються на неправильному застосуванні норм процесуального права, не відповідають обставинам справи, колегія суддів вважає, що судове рішення відповідно до ст. 317 КАС України підлягає скасуванню з ухваленням нового про залишення заяви без задоволення.

Відповідно до приписів ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п. 2 ч. 1 ст. 315, ст. 317, ст. 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі задовольнити.

Ухвалу Херсонського окружного адміністративного суду від 17 червня 2021 року скасувати.

Ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви Селянського (Фермерського) господарства «ГЕЯ» про вжиття заходів забезпечення позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий-суддя: О.В. Єщенко

Судді: О.О. Димерлій

О.І. Шляхтицький