Справа № 480/7700/21
Суддя: Є.Д. Кравченко
Дата ухвалення: 2021-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 вересня 2021 року Справа № 480/7700/21
Сумський окружний адміністративний суд у складі судді Кравченка Є.Д., розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/7700/21 за позовом Військової частини НОМЕР_1 до Глухівського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми), треті особи: Військова частина НОМЕР_2 , Конотопське управління Державної казначейської служби України Сумської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
Військова частина НОМЕР_1 (далі - позивач) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Глухівського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) (далі - відповідач), треті особи: Військова частина НОМЕР_2 , Конотопське управління Державної казначейської служби України Сумської області, в якому просить:
Проте, здійснити виплату ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористане речове майно військова частина НОМЕР_1 не мала можливості, адже, на виконання постанови про стягнення виконавчого збору від 21.01.2021 ВП № 64224486, виданої державним виконавцем Конотопського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Конотопським управлінням Державної казначейської служби України Сумської області накладено обмеження щодо користування рахунками військової частини НОМЕР_2 , на фінансовому забезпеченні якої перебуває військова частина НОМЕР_1 .
У зв`язку із тим, що Військова частина НОМЕР_1 не включена до мережі головного розпорядника коштів і зарахована на фінансове забезпечення до іншої військової частини розпорядника коштів третього рівця - Військової частина НОМЕР_2 , користування рахунками якої було обмежено, склались обставини, внаслідок яких Військова частина НОМЕР_1 була позбавлена можливості скористатися правами на подання заяви про відкладення виконавчих дій та повідомила про це Глухівський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), який у свою чергу, міг відкласти проведення виконавчих дій, керуючись приписами ч. 1 ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження», проте, з невідомих причин не зробив цього, а замість відкладення виконавчих дій державним виконавцем була винесена постанова про накладення штрафу від 22.06.2021 ВП № 65437530.
Надаючи докази виконання рішення суду, Військова частина НОМЕР_1 , одночасно, просила державного виконавця закінчити виконавче провадження на підставі п. 9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» (фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом).
Ухвалою суду від 13.09.2021 позовну заяву Військової частини НОМЕР_1 прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного провадження з викликом сторін з урахуванням особливостей розгляду даної категорії справ, які передбачені ст. 287 КАС України.
Представник позивача подав до суду письмові пояснення, в яких зауважив, що постанова про закінчення виконавчого провадження від 30.07.2021 в порушення вимог ч. 2 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» була винесена не в день, коли державному виконавцю стало відомо про підстави для закінчення виконавчого провадження, а тільки через 15 діб, і на адресу військової частини не направлялась ні звичайною ні рекомендованою кореспонденцією.
Від третіх осіб пояснень щодо позовної заяви до суду не надходило.
У судове засідання представники сторін та третіх осіб не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.
Згідно з ч. 1 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України, неприбуття у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Частиною 9 цієї статті встановлено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
На виконання вимог ч. 13 ст. 10 та ч. 1 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (ч. 4 ст. 229 КАС України).
Таким чином, враховуючи наведені обставини, фіксування судового засідання по справі не здійснювалось, справа розглянута в письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовна заява не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
22.06.2021 постановою старшого державного виконавця Глухівського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Кучериної Т.А. ВП № 65437530 на боржника Військову частину НОМЕР_1 за невиконання рішення суду накладено штраф у сумі 5100,00 грн. (а.с. 11).
09.07.2021 Військова частина НОМЕР_1 засобами поштового зв`язку направила на адресу Глухівського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) заяву, в якій просила:
- скасування постанову про стягнення витрат на проведення виконавчих дій ВП № 65437530 від 17.05.2021 на суму 250 грн.;
- скасувати постанову про накладення штрафу ВП № 65437530 від 22.06.2021 на суму 5000 грн. (а.с. 18).
До вказаної заяви позивач додав докази виконання рішення суду, а саме: довідку про виплату від 06.07.2021 №879; платіжне доручення № 6336 від 02.07.2021; відомість № 01/0721/16; копію супровідного листа та поштової квитанції.
Постановою старшого державного виконавця Глухівського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Кучериної Т.А. від 30.07.2021 закінчено виконавче провадження № 65437530 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом (а.с. 54).
Надаючи оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України "Про виконавче провадження" випадках - на приватних виконавців. Ст. 3 зазначеного закону передбачає, що завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.
Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.
Згідно із ч. 2 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.
Відповідно до статті 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Завданням адміністративного судочинства згідно з частиною першою статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
З аналізу викладеного суд зазначає, що завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи в публічно-правових відносинах. При цьому захист прав, свобод та інтересів осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.
Рішення, прийняті суб`єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин першої, другої статті 55 Конституції України, статей 2, 5 КАС України.

Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Таким чином, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб факт порушення був обґрунтованим. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті, і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Як встановлено з матеріалів справи, станом на час звернення позивача до суду із даним позовом (25.08.2021) виконавче провадження № 65437530 було закінчене на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» згідно постанови державного виконавця старшого державного виконавця Глухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північного-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Кучериної Тетяни Анатоліївни від 30.07.2021.

Отже, відсутня протиправна бездіяльність відповідача щодо закінчення виконавчого провадження № 65437530, а отже права позивача в цій частині позовних вимог не є порушеними та не підлягають судовому захисту.

Суд не бере до уваги посилання представника позивача на те, що постанова про закінчення виконавчого провадження була винесена через 15 днів після того, як державному виконавцю стало відомо про підстави закінчення виконавчого провадження, а також на те, що така постанова не направлялась боржнику ані звичайним ані рекомендованим листом.

Так, предметом спору у даній справі є саме бездіяльність Глухівського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) щодо закінчення виконавчого провадження № 65437530, а не бездіяльність щодо дотримання строку прийняття постанови про закінчення виконавчого провадження та направлення постанови боржнику.

Таким чином, суд вважає позовні вимоги Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності Глухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) щодо закінчення виконавчого провадження ВП № 65437530 та зобов`язання відповідача вчинити дії в межах, на підставі та в порядку, визначених законом «Про виконавче провадження», щодо закінчення виконавчого провадження ВП № 65437530 необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Обґрунтовуючи позовні вимоги в іншій частині, представник Військової частини НОМЕР_1 зазначає, що позивач звертався до відповідача із вимогою щодо скасування постанови про стягнення виконавчого збору ВП № 65437530 від 22.04.2021 у розмірі 24000,00 грн. постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження ВП № 65437530 у розмірі 250,00 грн. та постанови про стягнення штрафу ВП № 65437530 у розмірі 5100,00 грн. Однак, начальник Глухівського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) всупереч вимог абзацу 2 частини 3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» жодних дій щодо скасування вказаних постанов не вчинив.

Суд не погоджується з такими аргументами представника позивача та зазначає наступне.

Суд звертає увагу позивача, що начальник відділу державної виконавчої служби не є учасником виконавчого провадження і, відповідно, не наділений правами і обов`язками, які має виконавець у виконавчому провадженні.

Частиною 1 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби визначений у розділі Х Закону України «Про виконавче провадження», а саме в ст. 74 зазначеного Закону.

Згідно з ч.ч. 1, 2, 3 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня.

Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або виконавець з власної ініціативи чи за заявою сторони виконавчого провадження може виправити допущені у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні, граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься відповідна постанова.

Керівник вищого органу державної виконавчої служби у разі виявлення порушень вимог закону визначає їх своєю постановою та надає доручення начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, щодо проведення дій, передбачених абзацами другим і третім цієї частини.

Отже у відповідності до зазначеної норми начальник відділу за заявою боржника (у даному випадку це Військова частина НОМЕР_1 ) може виправити лише граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься відповідна постанова. Проте боржник, на законодавчому рівні, позбавлений права оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця до начальника відділу.

У даному випадку, якщо позивач вважає, що постанови про стягнення виконавчого збору ВП № 65437530 у розмірі 24000,00 грн., про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження ВП № 65437530 у розмірі 250,00 грн., про стягнення штрафу ВП № 65437530 у розмірі 5100,00 грн. є протиправними та порушують його права, він повинен захищати такі права шляхом оскарження постанов державного виконавця безпосередньо до суду.

Крім того, норма абз. 2 ч. 3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» не є імперативною та передбачає, що начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, має право, а не обов`язок своєю постановою скасувати постанову державного виконавця.

Отже, повноваження начальника відділу державної виконавчої служби щодо скасування постанов державного виконавця в порядку здійснення контролю за його рішеннями та діями є дискреційними.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Отже, дискреційне право органу виконавчої влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним, розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.

Наділивши державні органи та осіб, уповноважених на виконання функцій держави дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави та особам уповноважених на виконання функцій держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.

Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Аналіз норм Кодексу адміністративного судочинства України свідчить про те, що завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, оскільки ключовим його завданням є здійснення правосуддя.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги щодо зобов`язання Глухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) вчинити дії в межах, на підставі та в порядку визначеним законом «Про виконавче провадження», щодо скасування постанови про стягнення виконавчого збору ВП № 65437530 від 22.04.2021 у розмірі 24000,00 грн., постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження ВП № 65437530 у розмірі 250,00 грн., постанови про стягнення штрафу ВП № 65437530 у розмірі 5100,00 грн., з огляду на втручання в дискреційні повноваження відповідача, виходять за межі завдань адміністративного судочинства, а тому задоволенню не підлягають.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 287, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:
У задоволенні адміністративного позову Військової частини НОМЕР_1 до Глухівського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми), треті особи: Військова частина НОМЕР_2 , Конотопське управління Державної казначейської служби України Сумської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Є.Д. Кравченко