Справа № 420/7932/21
Суддя: Самойлюк Г.П.
Дата ухвалення: 2021-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/7932/21
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 вересня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Самойлюк Г.П., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Суворовського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м. Одеси (65066, м. Одеса, вул. 43-я лінія, 17А (сел. Шевченко-3); ) про визнання протиправними дій щодо відмови в зарахуванні до вислуги років на військовій службі навчання, зобов`язання вчинити дії,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Суворовського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м. Одеси, в якій позивач, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог (вх. № 31503/21 від 16.06.2021р.), просить:

визнати протиправними дії Суворовського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м. Одеси (ідентифікаційний код 09793249) щодо відмови в зарахуванні ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) до вислуги років на військовій службі періоду навчання за денною формою на військово-юридичному факультеті Національної юридичної академії України ім. Ярослава Мудрого з 01 вересня 1997 року по 31 липня 2001 року та внесенні, у зв`язку з цим, відповідних змін до послужного списку першого примірнику облікової справи офіцера запасу ОСОБА_1 ;

зобов`язати Суворовський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки м. Одеси (ідентифікаційний код 09793249) зарахувати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) до вислуги років на військовій службі період навчання за денною формою на військово-юридичному факультеті Національної юридичної академії України ім. Ярослава Мудрого з 01 вересня 1997 року по 31 липня 2001 року та внести, у зв`язку з цим, відповідні зміни до послужного списку першого примірнику облікової справи офіцера запасу ОСОБА_1 , шляхом включення до Розділу 9 «Проходження дійсної військової служби у Збройних Силах України» послужного списку запису наступного змісту: «з 01.09.1997 року по 31.07.2001 року проходження військової служби на військово-юридичному факультеті Національної юридичної академії України ім. Ярослава Мудрого»;

зобов`язати Суворовський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки м. Одеси (ідентифікаційний код 09793249) у порядку ч. 1 ст. 382 КАС України у встановлений судом строк подати до суду звіт щодо виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач проходить службу в органах прокуратури, обіймає посаду начальника відділу Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону та є офіцером запасу. Після звільнення з військової служби в запас без права на пенсійне забезпечення особову справу позивача направлено до Суворовського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м. Одеси. Всупереч вимог ст. 81 Закону України «Про прокуратуру», п. 2.9 Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, затвердженого наказом Міністерства оборони України №530 від 14.08.2014р., п. 1.8 розділу ІV Інструкції з організації обліку особового складу Збройних Сил України, затвердженої наказом Міністерства оборони України № 333 від 26.05.2014р., протиправно не зараховано до вислуги років на військовій службі період його навчання на військово-юридичному факультеті Національної юридичної академії України ім. Ярослава Мудрого з 01.09.1997р. по 31.07.2001р. За результатами розгляду звернення позивача про внесення змін до послужного списку та зарахування до вислуги років на військовій службі всього періоду навчання на військово-юридичному факультеті Національної юридичної академії України ім. Ярослава Мудрого з 01.09.1997р. по 31.07.2001р. листом відповідача № 631 від 13.04.2021р. протиправно відмовлено.

Від Суворовського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м. Одеси надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 30206/21 від 10.06.2021р.), в якому в обґрунтування правової позиції зазначено, що усі зміни і доповнення в послужний список особової справи офіцера протягом його військової служби відповідно до п. 3 розділу ІІ Інструкції з організації обліку особового складу Збройних Сил України, затвердженої наказом Міністерства оборони України № 333 від 26.05.2014р. з урахуванням абз. 3 п. 2.12, п.п. 2.20, 2.21 Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і забезпечення соціальними виплатами осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах України та членів їх сімей, затвердженого наказом Міністерства оборони України №530 від 14.08.2014р., обчислення вислуги років чи загального стажу для призначення пенсій здійснюється фінансово-економічними управліннями командувань Збройних Сил України за поданням відповідних управлінь (відділів) персоналу. Вислуга років зазначається в наказах про звільнення військовослужбовців з військової служби та є підставою для призначення їм пенсії за вислугу років. Обчислення вислуги років до компетенції районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки не входить та останні не мають повноваження щодо зміни записів, внесених кадровими органами до особових справ під час проходження військовослужбовцями військової служби.

Від позивача надійшла відповідь на відзив (вх. №31504/21 від 16.06.2021р.).

Від відповідача надійшли заперечення (вх. № 33824/21 від 29.06.2021р.).

31.08.2021р. (вх. № 47335/21) від позивача надійшли пояснення.

Ухвалою від 17.05.2021 р. відкрито провадження в адміністративній справі та визначено, що розгляд справи буде проводитись за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи на підставі ст.262 КАС України у межах строків, визначених ст.258 КАС України та з урахуванням встановлених сторонам строків для подання заяв по суті.

16.06.2021р. (вх. № ЕП/31503/21) від позивача надійшла заява про прийняття уточненої позовної заяви до розгляду.

Ухвалою від 18.06.2021 р. прийнято до розгляду уточнену позовну заяву від 16.06.2021р. (вх. № ЕП/31503/21).

Ухвалою суду від 07.07.2021р. зобов`язано позивача та Спеціалізовану прокуратуру у військовій та оборонній сфері Південного регіону надати до Одеського окружного адміністративного суду письмові докази по справі; призначено проведення розгляду справи за правилами загального позовного провадження зі стадії проведення підготовчого засідання; призначено підготовче засідання по справі на 26.08.2021 р.

Ухвалою суду від 26.08.2021 р., яка занесена до протоколу засідання, підготовче провадження в адміністративній справі закрито; призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 15.09.2021р.

До судового засідання 15.09.2021 р. всі учасники справи не з`явились, явку представників не забезпечили, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином та завчасно.

15.09.2021 р. (вх. № 50895/21) від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності.

15.09.2021 р. (вх. №50894/21) від представника відповідача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Згідно ч. 3 ст. 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За приписами ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі письмовими доказами відповідно до ч. 9 ст. 205 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд,-

ВСТАНОВИВ:
Наказом військового прокурора Південного регіону України №18ос від 29.07.2002р. після закінчення денного факультету № 6 (військово-юридичний) Національної юридичної академії України ім. Ярослава Мудрого та присвоєння позивачу звання «лейтенант юстиції» ОСОБА_1 призначено на посаду слідчого військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України.

Позивач проходив службу в органах прокуратури та обіймав посаду начальника відділу організації представництва інтересів держави в суді та при виконанні судових рішень управління представництва інтересів держави, протидії корупції у воєнній сфері військової прокуратури Південного регіону.

Наказом Міністра оборони України (по особовому складу) №447 від 10.09.2020р. позивача звільнено з військової служби у запас за пп. «г» п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) (а.с. 97-99).

Наказом військового прокурора Південного регіону України №898к від 10.09.2020р. позивача з 10.09.2020р. звільнено з посади начальника відділу організації представництва інтересів держави в суді та при виконанні судових рішень управління представництва інтересів держави, протидії корупції у воєнній сфері військової прокуратури Південного регіону України, виключено зі списків особового складу військової прокуратури Південного регіону України, всіх видів забезпечення (а.с. 100).

Після звільнення з військової служби в запас без права на пенсійне забезпечення особову справу позивача направлено до Суворовського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м. Одеси.

Листом Суворовського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м. Одеси № 351 від 01.03.2021р. повідомлено позивача, що згідно даних його послужного списку вислуга років на військовій службі складає 16 років 7 місяців 17 днів (з 01.08.2001р. по 14.08.2012р. та 06.02.2015р. по 10.09.2020р.) (а.с. 24).

15.03.2021р. позивачем направлено до Суворовського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м. Одеси заяву про зарахування періоду навчання на військово-юридичному факультеті Національної юридичної академії України ім. Ярослава Мудрого з 01 вересня 1997 року по 31 липня 2001 року до вислуги років по військовій службі (а.с. 12-13).

13.04.2021р. (вих. № 631) Суворовським районним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки м. Одеси повідомлено, що п. 2.12, п.п. 2.20, 2.21 Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і забезпечення соціальними виплатами осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах України та членів їх сімей, затвердженого наказом Міністерства оборони України №530 від 14.08.2014р., обчислення вислуги років чи загального стажу для призначення пенсій здійснюється фінансово-економічними управліннями командувань Збройних Сил України за поданням відповідних управлінь (відділів) персоналу. Вислуга років зазначається в наказах про звільнення військовослужбовців з військової служби та є підставою для призначення їм пенсії за вислугу років. Обчислення вислуги років до компетенції районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки не входить та останні не мають повноваження щодо зміни записів, внесених кадровими органами до особових справ під час проходження військовослужбовцями військової служби (а.с. 14).

13.05.2021р. (вих. № 07-1627вих-21) Спеціалізованою прокуратурою у військовій та оборонній сфері Південного регіону повідомлено позивачу, що відповідно до п. 1.8 розділу ІV Інструкції з організації обліку особового складу Збройних Сил України, затвердженої наказом Міністерства оборони України № 333 від 26.05.2014р., у зв`язку із звільненням з військової служби його особову справу направлено до Суворовського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м. Одеси. При цьому зазначено про відсутність у Спеціалізованій прокуратурі у військовій та оборонній сфері Південного регіону посад військовослужбовців, в зв`язку з чим остання наразі не має повноважень (компетенції) щодо здійснення обчислення та зарахування вислуги років військової служби шляхом внесення змін до послужного списку облікової справи офіцера запасу після звільнення позивача з військової служби та виключення зі списків особового складу Військової прокуратури Південного регіону (а.с. 27-28).

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії є вимогами для суб`єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускає бездіяльність.

Таким чином, суд з`ясовує, чи використане повноваження, надане суб`єкту владних повноважень, з належною метою; обґрунтовано, тобто вчинено через вмотивовані дії; безсторонньо, тобто без проявлення неупередженості до особи, стосовно якої вчиняється дія; добросовісно, тобто щиро, правдиво, чесно; розсудливо, тобто доцільно з точки зору законів логіки і загальноприйнятих моральних стандартів; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, тобто з рівним ставленням до осіб; пропорційно та адекватно; досягнення розумного балансу між публічними інтересами та інтересами конкретної особи.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.09.1992 р. № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII).

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону № 2232-XII порядок проходження громадянами України військової служби, їх права та обов`язки визначаються цим Законом, відповідними положеннями про проходження військової служби громадянами України, які затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно зі ст. 40 Закону № 2232-XII гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до законів України "Про Збройні Сили України"; Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей"; Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб"; Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей" та іншими законами.

Відповідно до пункту "а" ч. 1 ст. 17 Закону України від 9 квітня 1992 року № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» до вислуги років для призначення пенсії зараховується, зокрема, військова служба.

При цьому ст. 2 Закону № 2232-XII визначено види військової служби, серед яких, зокрема військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів).

Згідно п. 2.9 Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і забезпечення соціальними виплатами осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах України, та членів їх сімей, затвердженого наказом Міністерства оборони України № 530 від 14.08.2014р., обчислення вислуги років для призначення пенсії здійснюється за послужним списком з особової справи військовослужбовця.

Відповідно до п. 1.8 розділу ІV Інструкції з організації обліку особового складу Збройних Сил України, затвердженої наказом Міністерства оборони України № 333 від 26.05.2014р., при звільненні офіцерів, осіб рядового, сержантського і старшинського складу з військової служби в запас без права на пенсійне забезпечення їхні особові справи пересилаються до районних (міських) військових комісаріатів за вибраним місцем проживання.

Як вбачається з матеріалів справи, листом Суворовського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м. Одеси № 351 від 01.03.2021р. повідомлено позивача, що згідно даних його послужного списку його вислуга років на військовій службі складає 16 років 7 місяців 17 днів (з 01.08.2001р. по 14.08.2012р. та 06.02.2015р. по 10.09.2020р.) (а.с. 24).

Позивач вважає, що відповідачем протиправно не зараховано йому до вислуги років на військовій службі період навчання на військово-юридичному факультеті Національної юридичної академії України ім. Ярослава Мудрого з 01.09.1997р. по 31.07.2001р.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, наказом ректора Національної юридичної академії України ім. Ярослава Мудрого №119-С від 31.07.1997р. ОСОБА_1 зараховано з 01.09.1997р. на денний факультет № 6 (військово-юридичний, військової юстиції) (а.с. 17).

Наказом ректора Національної юридичної академії України ім. Ярослава Мудрого №256-С від 27.06.2002р. ОСОБА_1 відраховано з академії з 29.06.2002р. у зв`язку з закінченням навчання і отриманням повної вищої освіти за спеціальністю «Правознавство» та здобуттям кваліфікації юриста з 30.06.2002р. (а.с. 18).

29.06.2002р. позивачу видано диплом спеціаліста серії НОМЕР_2 (а.с. 16, 19-20).

Позивач зазначив, що у зв`язку з закінченням військово-юридичного факультету при вищому цивільному навчальному закладі наказом Міністра оборони України № 308 від 27.06.2002р. позивачу присвоєно офіцерське звання «лейтенант юстиції» та направлено для подальшого проходження військової служби до органів прокуратури.

Указом Президента № 1105/96 від 20.11.1996р. «Про заходи щодо підготовки кадрів військової юстиції та організації науково-дослідних робіт у галузі військового законодавства» підтримано пропозицію Міністерства оборони України, погоджену з Міністерством освіти України, Національною юридичною академією України імені Ярослава Мудрого та Академією правових наук України, щодо підготовки в єдиному навчальному закладі фахівців для роботи в органах військової юстиції та організації наукових досліджень у галузі військового законодавства; визначено Національній юридичній академії України імені Ярослава Мудрого розглянути в установленому порядку питання щодо утворення у складі Академії факультету військової юстиції.

Наказом ректора №45 від 23.11.1996р. створено факультет військової юстиції Національної юридичної академії України ім. Ярослава Мудрого (а.с. 22).

За змістом п. 15 Тимчасового положення про організацію підготовки офіцерів у цивільних вищих навчальних закладах, затвердженого спільним наказом Міністра освіти України та Міністерства оборони України №360/342 від 28.12.1995р. (чинного на момент проходження позивачем навчання на військово-юридичному факультеті Національної юридичної академії України ім. Ярослава Мудрого), військові інститути, військові відділення, військові факультети при цивільних вищих навчальних закладах є вищими військово-навчальними закладами Міністерства оборони України, що створені для підготовки офіцерів з вищою освітою з залученням професорсько-викладацького складу і навчально-матеріальної бази цивільних вищих навчальних закладів.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1410 від 15.12.1997р. «Про створення єдиної військової освіти» передбачалось, що єдина система військової освіти має таку структуру: Міносвіти та інші центральні органи виконавчої влади, яким підпорядковані вищі навчальні заклади; вищі навчальні заклади, в яких здійснюється підготовка військових фахівців; науково-методичні установи.

Згідно Указу Президента України № 1105/96 від 20.01.1998р. утворено військово-юридичний факультет Національної юридичної академії України імені Ярослава Мудрого.

Згідно п.1.7 Інструкції про організацію освітньої діяльності у вищих військових навчальних закладах Міністерства оборони України, затвердженої наказом Міністерства оборони України № 399 від 30.10.1998р. (чинного на час виникнення спірних правовідносин), до вищих військових навчальних закладів Міністерства оборони України належали такі військові структури: військові академії, військові університети, військові інститути, військові коледжі, а також військові інститути (факультети) при цивільних вищих навчальних закладах (далі - ВНЗ). ВВНЗ становлять основу системи військової освіти, яка є складовою частиною державної системи освіти.

Факультет військової юстиції Національної юридичної академії України імені Ярослава Мудрого відноситься до єдиної системи військової освіти, згідно із переліком вищих навчальних закладів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №1410 від 15 грудня 1997 року.

Згідно приписів абз.4 ч.1 ст. 24 Закону № 2232-XII (у редакції на час зарахування позивача з 01.09.1997р. на навчання) початком перебування на військовій службі вважається день прибуття на навчання до військово-навчального закладу (військового ліцею), вказаний у приписі, виданому військовим комісаріатом, для допризовників, призовників і військовозобов`язаних.

Згідно абз.3 п. 4 Тимчасового положення про проходження військової служби громадянами України, затвердженого Указом Президента України №174/93 від 13.05.1993р. (чинного на час зарахування позивача з 01.09.1997р. на навчання), початком перебування на військовій службі вважається день прибуття на навчання до військово-навчального закладу (військового ліцею), вказаний у приписі, виданому військовим комісаріатом - для допризовників, призовників і військовозобов`язаних.

Аналіз наведених приписів законодавства свідчить, що станом на день зарахування позивача на навчання на факультет № 6 (військової юстиції, військово-юридичний) Національної юридичної академії України ім. Ярослава Мудрого (01.09.1997р.) чинним на той час законодавством встановлювалось, що початком проходження військової служби є день прибуття на навчання до військово-навчального закладу.

За приписами п.2.4 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005р., до заяви про призначення пенсії за вислугу років, крім документів, передбачених підпунктами 1-4 пункту 2.1 цього розділу, надаються також документи, що підтверджують стаж роботи, який дає право на призначення такого виду пенсії.

Згідно п. 6 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993р., для підтвердження військової служби, служби цивільного захисту, служби в органах державної безпеки, розвідувальних органах, Держспецзв`язку приймаються військові квитки

Відповідно до п.п. 1, 2 Положення про військовий квиток офіцера запасу, затвердженого Указом Президента України №582/2016 від 30.12.2016р., військовий квиток осіб рядового, сержантського і старшинського складу (далі - військовий квиток) є документом, що посвідчує особу військовослужбовця (військовозобов`язаного) та визначає належність його власника до виконання військового обов`язку.

Військовий квиток є єдиним для військовослужбовців рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України та інших військових формувань, створених відповідно до законів України, Державної спеціальної служби транспорту, а також для військовозобов`язаних.

Військові квитки видаються, зокрема, районними (міськими) військовими комісаріатами під час призову або прийняття громадян на військову службу, зарахування в запас, поновлення військового квитка у разі його втрати або пошкодження, зарахування до військового навчального закладу, звільнення у запас або зняття з військового обліку за станом здоров`я (п. 3 Положення про військовий квиток офіцера запасу, затвердженого Указом Президента України № 582/2016 від 30.12.2016р.).

Положенням про військовий квиток офіцера запасу, затвердженого Указом Президента України № 582/2016 від 30.12.2016р., визначено, що друга - дванадцята сторінки військового квитка призначені для внесення записів про належність власника військового квитка до військової служби, а тринадцята - п`ятнадцята сторінки - записів про облік у запасі.

Відповідно до п.1 Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, затвердженого наказом Міністерства оборони України №530 від 14.08.2014р., цим Положенням визначається, зокрема, порядок обчислення вислуги років (загального страхового стажу) для призначення пенсій за вислугу років особам, звільненим з військової служби, оформлення та подання до органів Пенсійного фонду України документів для призначення та перерахунку пенсій за вислугу років.

При вирішенні спору суд враховує, що позивач звільнений з військової служби в запас без права на пенсійне забезпечення, тому перший примірник його особової справи було направлено відповідно до п. 1.8 розділу ІV Інструкції з організації обліку особового складу Збройних Сил України, затвердженої наказом Міністерства оборони України № 333 від 26.05.2014р., до Суворовського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м. Одеси (за вибраним місцем проживання), а відтак обчислення вислуги років для призначення пенсій фінансово-економічним управлінням командувань Збройних Сил України за поданням відповідних управлінь (відділів) персоналу не здійснювалось.

Таким чином, в ході розгляду справи встановлено, що позивач в період з 01 вересня 1997 року по 31 липня 2001 року навчався у військовому навчальному підрозділі вищого навчального закладу, має право на зарахування спірного періоду до строку безперервної військової служби відповідно до статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Відповідно до п. 1.2 розділу ІV Інструкції з організації обліку особового складу Збройних Сил України, затвердженої наказом Міністерства оборони України № 333 від 26.05.2014р., серед основних завдань обліку особового складу є: документальне відображення проходження військової служби військовослужбовцями, а також трудової діяльності працівників Збройних Сил України; ведення довідкової роботи з питань проходження військової служби особовим складом і розшуку військовослужбовців.

Відповідно до п. 1.6 розділу ІV Інструкції з організації обліку особового складу Збройних Сил України, затвердженої наказом Міністерства оборони України № 333 від 26.05.2014р., організація і стан обліку особового складу покладаються:

у підрозділах - на командирів підрозділів;

на кораблях - на старших помічників (помічників) командирів кораблів;

у військових частинах і з`єднаннях - на начальників штабів військових частин і з`єднань;

у військових частинах і на кораблях, де посади начальника штабу і старшого помічника (помічника) командира корабля штатом не передбачені, - на командирів військових частин, кораблів;

у військових навчальних закладах, установах і організаціях - на начальників штабів, а там, де вони штатами не передбачені, - на керівників закладів, установ і організацій;

у військових комісаріатах - на військових комісарів;

в органах військового управління - на начальників штабів, а там, де вони штатами не передбачені, - на командира (керівника) органу військового управління;

у кадрових органах - на керівників кадрових органів;

у структурних підрозділах Генерального штабу і Міністерства оборони - на керівників цих структурних підрозділів.

За змістом п.п. 1, 9 Положення про військові комісаріати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 389 від 03.06.2013 р., військові комісаріати є місцевими органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації в особливий період людських і транспортних ресурсів на відповідній території, завданнями яких визначено ведення обліку осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах в запас або у відставку (далі - особи, звільнені з військової служби), які проживають на відповідній території, для оформлення документів, що додаються до пенсійної справи відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.

Згідно п. 19 Положення про Суворовський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки м. Одеси, затвердженого наказом військового комісара Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки № 366 від 04.08.2021р., Суворовський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки м. Одеси веде облік осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах в запас або у відставку (далі - особи, звільнені з військової служби), які проживають на відповідній території, для оформлення документів, що додаються до пенсійної справи відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

З урахуванням наведеного, враховуючи звільнення позивача у вересні 2020 року з військової служби та направлення його особової справи до Суворовського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м. Одеси, припинення діяльності військової прокуратури та відсутності у Спеціалізованій прокуратурі у військовій та оборонній сфері Південного регіону посад військовослужбовців після реформування органів прокуратури, унеможливлено внесення змін до послужного списку будь-яким іншим органом, аніж відповідачем, у якого зберігається особова справа позивача, яка містить оригінал послужного списку.

За правилами ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Суд зазначає, що спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Зазначена позиція повністю кореспондується з висновками Європейського суду з прав людини, відповідно до яких, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, "ефективний засіб правового захисту" в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату.

За таких обставин, враховуючи встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправними дій Суворовського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м. Одеси щодо відмови в зарахуванні ОСОБА_1 до вислуги років на військовій службі періоду навчання за денною формою на військово-юридичному факультеті Національної юридичної академії України ім. Ярослава Мудрого з 01 вересня 1997 року по 31 липня 2001 року та внесенні відповідних змін до послужного списку першого примірнику облікової справи офіцера запасу ОСОБА_1 ; зобов`язання Суворовського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м. Одеси зарахувати ОСОБА_1 до вислуги років на військовій службі період навчання за денною формою на військово-юридичному факультеті Національної юридичної академії України ім. Ярослава Мудрого з 01 вересня 1997 року по 31 липня 2001 року та внести відповідні зміни до послужного списку першого примірнику облікової справи офіцера запасу ОСОБА_1 , шляхом включення до Розділу 9 «Проходження дійсної військової служби у Збройних Силах України» послужного списку запису наступного змісту: «з 01.09.1997 року по 31.07.2001 року проходження військової служби на військово-юридичному факультеті Національної юридичної академії України ім. Ярослава Мудрого».

Відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (ч.2 ст. 382 КАС України).

Таким чином, приписами наведеної статті КАС України суду надано право, а не обов`язок зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За встановлених у даній справі обставин, не вбачається підстав для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно положень ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем виступала його посадова чи службова особа.

Позивач звільнений від сплат судового збору на підставі п. 13 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 8, 9, 10, 77, 90, 139, 242-246, 250, 251, 255, 262, 295, 297 КАС України, суд
ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Суворовського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м. Одеси (65066, м. Одеса, вул. 43-я лінія, 17А (сел. Шевченко-3); ) про визнання протиправними дій щодо відмови в зарахуванні до вислуги років на військовій службі навчання, зобов`язання вчинити дії,- задовольнити.

Визнати протиправними дії Суворовського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м. Одеси щодо відмови в зарахуванні ОСОБА_1 до вислуги років на військовій службі періоду навчання за денною формою на військово-юридичному факультеті Національної юридичної академії України ім. Ярослава Мудрого з 01 вересня 1997 року по 31 липня 2001 року та внесенні відповідних змін до послужного списку першого примірнику облікової справи офіцера запасу ОСОБА_1 .

Зобов`язати Суворовський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки м. Одеси зарахувати ОСОБА_1 до вислуги років на військовій службі період навчання за денною формою на військово-юридичному факультеті Національної юридичної академії України ім. Ярослава Мудрого з 01 вересня 1997 року по 31 липня 2001 року та внести відповідні зміни до послужного списку першого примірнику облікової справи офіцера запасу ОСОБА_1 , шляхом включення до Розділу 9 «Проходження дійсної військової служби у Збройних Силах України» послужного списку запису наступного змісту: «з 01.09.1997 року по 31.07.2001 року проходження військової служби на військово-юридичному факультеті Національної юридичної академії України ім. Ярослава Мудрого».

Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до п.15.5 ч.1 розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України через Одеський окружний адміністративний суд до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя: Г.П. Самойлюк