Справа № 532/1905/21
Суддя: Макарчук С. М.
Дата ухвалення: 2021-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2021 р. м. Кобеляки

Суддя Кобеляцького районного суду Полтавської області Макарчук С.М., розглянувши у письмовому провадженні за відсутності сторін в залі суду в м. Кобеляки справу № 532/1905/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 , представник позивача: адвокат Гнида Федір Андрійович, до інспектора відділу безпеки дорожнього руху батальйону патрульної поліції у м. Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області старшого лейтенанта поліції Білоконя Едуарда Олексійовича, Батальйону патрульної поліції у м. Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

Встановив:

31 серпня 2021 року, засобами поштового зв`язку, ОСОБА_1 (далі позивач), від імені якого діє адвокат Гнида Федір Андрійович (далі представник позивача) звернувся до Кобеляцького районного суду Полтавської області із адміністративним позовом.

Позивач прохає скасувати Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія БАА № 476844 від 19 серпня 2021 року, за відсутністю у діях Позивача складу адміністративного правопорушення; провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 121 КУпАП відносно Позивача закрити; стягнути за рахунок Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь Позивача сплачений судовий збір у розмірі 454,00 грн.; стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 1500,00 грн.

Позивач зазначає, що 19 серпня 2021 року о 10 годині 19 хвилин, інспектором відділу безпеки дорожнього руху батальйону патрульної поліції у м. Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області старшим лейтенантом поліції Білоконем Едуардом Олексійовичем (далі Відповідач-1 або Інспектор) відносно нього була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 19.08.2021 серії БАА № 478844 про накладення на нього штрафу в розмірі 340,00 гривень за частиною 1 статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

За змістом постанови, 19 серпня 2021 року о 10 годині 19 хвилин на 87 км. а/д М-22 Полтава-Олександрія водій ОСОБА_1 , керував вантажним транспортним засобом MAN TGA 35.390, державний номерний знак НОМЕР_1 , на якому був відсутній задній бризковик, чим порушив вимоги п. 31.4.7е Правил дорожнього руху України і тим самим скоїв адміністративне правопорушення передбачене частиною 1 статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Позивач стверджує, що 19 серпня 2021 року, він керував автомобілем MAN TGA 35.390, державний номерний знак НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 . Рухався з дотриманням вагових параметрів та Правил дорожнього руху, однак, був зупинений інспектором патрульної поліції Білоконем Е.О. з вимогою про надання для перевірки документів на вантаж. Після чого, проігнорувавши питання щодо законності зупинки транспортного засобу, відповідач виніс відносно нього постанову серії БАА № 476844 про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. за ч.1 ст.121 КУпАП у зв`язку з нібито відсутністю на автомобілі заднього бризковика, з якої сторони не уточнив. При цьому зазначене не відповідало дійсності, оскільки бризковики (пластикові крила та гумові подовжувачі) на обох задніх колесах автомобіля були присутні та лише лівий гумовий подовжувач на одному з них, мав незначні пошкодження отримані в процесі руху автомобіля, які будуть усунені при поверненні на базу. Навіть у разі б відсутності бризковика, втрата якого сталася в процесі руху автомобіля, не означає безумовного притягнення водія до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП, оскільки в даному випадку, згідно п.31.5 Правил дорожнього руху України, у разі виникнення у дорозі несправностей зазначених у п.31.4 цих Правил, водій повинен вжити заходів для їх усунення, а якщо це зробити неможливо рухатися якомога коротшим шляхом до місця стоянки або ремонту, дотримуючись заходів з виконанням вимог п.п.9.9 та 9.11 цих Правил.

Позивач вважає постанову незаконною та необґрунтованою, з таких підстав: інспектор при розгляді справи не досліджував жодних доказів, не відбирав пояснень, не з`ясовував коли виникли несправності чи була несправність у розумінні п.31.4.7е Правил дорожнього руху України взагалі, адже вказаною нормою передбачена саме відсутність бризковика, тобто фізична його відсутність на відповідному місці передбаченому конструкцією автомобіля, а не його пошкодження; інспектор не взяв до уваги докази, які позивач мав намір йому надати, а склав постанову про накладення адміністративного стягнення, чим порушив ч.5 ст.258 КУпАП, враховуючи, що водій на місці зупинки оспорив допущене порушення і накладене стягнення.

Позивач вважає, що постанова про накладення на нього адміністративного стягнення, всупереч вимог статей 245, 251,252, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушенні у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена згідно наказу МВС України від 07.11.2015 № 1395, що зареєстрований у Міністерстві юстиції України 10.11.2015 за № 1408/27853, винесена з порушенням установленого порядку накладення адміністративних стягнень, ґрунтується на неповному та необ`єктивному розгляді справи про адміністративне правопорушення, а також нехтуванням прав позивача.

13 вересня 2021 року за вх. № 8568/21 від представника позивача, адвоката Гниди Федіра Андрійовича, до суду надійшла заява, у якій останній прохає розглянути справу без участі позивача і його представника, позовні вимоги задовольнити.

Інспектор ВБДР батальйону патрульної поліції в місті Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції старший лейтенант поліції Білокінь Едуард Олексійович (Відповідач-1) у визначений судом строк подав відзив у якому прохав в задоволенні адміністративного позову відмовити і розглядати у його відсутність.

Проти адміністративного позову заперечує в повному обсязі.

Посилаючись на пункти 8, 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про національну поліцію», частину 5 статті 14, статтю 33 Закону України «Про дорожній рух», пункти 1.3, 31.1, 31.4.7 «е» Правил дорожнього руху України, пункт 6.8.13 Національного стандарту України «Колісні транспортні засоби. Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання» ДСТУ 3649:2010, а також на положення Інструкції № 1395, Відповідач-1 зазначає, що позивач не заперечує проти того, що в дату, час і місці, які зазначені в оскаржуваній постанові, він керував автомобілем MAN TGA 35.390, номерний знак НОМЕР_1 , поряд з цим, доводи позивача щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, відсутність ознак, що свідчили б про очевидну несправність його транспортного засобу, перевірку технічної справності основних елементів авто та встановлення наявності бризковиків перед виїздом та порушення відповідачем процедури розгляду справи не заслуговують на увагу, не відповідають дійсності, спростовуються відеозаписом з нагрудної відеокамери Інспектора.

Зазначає, що копія фотознімку автомобіля, додана позивачем до позовної заяви, підтверджує відсутність на вантажному автомобілі заднього бризковика, що є порушенням пункту 31.4.7 «е» Правил дорожнього руху, а доводи позивача мають оцінюватися як спосіб водія уникнути адміністративної відповідальності.

Відповідач-1 вказує, що під час патрулювання 19.08.2021 автодороги М-22 був виявлений вантажний транспортний засіб під керуванням позивача, у якого на задньому колесі був відсутній бризковик, таким чином, вимога про зупинку транспортного засобу є правомірною.

Пояснює, що за допомогою службової нагрудної відеокамери зафіксовано наявність технічної несправності транспортного засобу, розгляд справи про адміністративне правопорушення, який записаний на диск та доданий до відзиву. На місці зупинки позивачу було повідомлено спеціальне звання, посаду та прізвище поліцейського. Водієві було повідомлено про наявну технічну несправність його транспортного засобу, а саме відсутність на одному із задніх коліс, передбаченого конструкцією ТЗ, бризковика, що є порушенням п.п. 31.4.7 «е» ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 121 КУпАП. Дана обставина водієм на місці розгляду справи не заперечувались.

Зазначає, що доводи позивача в позовній заяві щодо «незначних пошкоджень», отриманих в процесі руху автомобіля свідчать про неусвідомлення ним протиправності своїх дій в сфері безпеки дорожнього руху під час керування транспортним засобом, що в свою чергу, створює підвищену суспільну небезпеку таких дій як для самого себе, так і інших учасників дорожнього руху, оскільки при такому пошкодженні бризковика інші транспортні засоби під час руху позаду вантажного автомобіля позивача не захищені від викидання та потрапляння бруду, каменів тощо з-під його коліс.

При цьому посилається на те, що всупереч вимогами пункту 9.9 ПДР України, на вказаному транспортному засобі під час руху не була увімкнена аварійна світлова сигналізація, що не заперечується позивачем у позові.

Також Відповідач-1 у відзиві зазначає, що позивачеві було повідомлено про розгляд справи, роз`яснено вимоги статті 63 Конституції України і статті 286 Кодексу України про адміністративні правопорушення, право знайомитися з матеріалами справи, надавати докази, клопотання, пояснення, користуватися юридичною допомогою, порядок оскарження постанови про адміністративне правопорушення, строки та порядок сплати адміністративного штрафу та надано достатньо часу для реалізації визначених законодавством прав. Водій клопотань не заявляв, жодних усних чи письмових пояснень по факту вчиненого правопорушення не надавав. Будь-яких доказів на дотримання водієм правил дорожнього руху на місці розгляду справи про адміністративне правопорушення, в порядку ст. 268 КУпАП, водієм надано не було.

Таким чином, Відповідач-1 вважає, що було з`ясовано всі фактичні обставини справи, прийнято до уваги факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, усні пояснення позивача, які відповідно до ст. 251 КУпАП є належними та допустимими доказами у справі про адміністративне правопорушення, факт не ввімкнення водієм на транспортному засобі аварійно-світлової сигналізації, дотримано порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення та прийнято правомірне рішення про накладення на останнього адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 121 КУпАП. Постанову оголошено водієві негайно після розгляду справи та надано її копію. Вважає, що оскаржувану постанову винесено правомірно.

Водночас, Відповідач-1 подав клопотання в порядку ст. 134 КАС про відмову в задоволенні вимоги про стягнення на користь позивача витрат на правову допомогу, вважаючи їх такими, що є необґрунтованими та непропорційними предмету спору і складності справи.

Департаментом патрульної поліції в особі батальйону патрульної поліції у м. Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області (далі Відповідач-2, ДПП) у визначений судом строк поданий відзив на позов, який є ідентичним за змістом відзиву Відповідача-1 за виключенням абзацу про доручення диску з відеозаписом та викладення тексту не від імені Інспектора, а від імені ДПП.

У поданому відзиві Відповідач-2 прохає відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, справу розглянути за відсутності представника відповідача.

Водночас, Відповідач-2 також подав клопотання в порядку ст. 134 КАС про відмову в задоволенні вимоги про стягнення на користь позивача витрат на правову допомогу, вважаючи їх такими, що є необґрунтованими та непропорційними предмету спору і складності справи, яке теж є ідентичним клопотанню Відповідача-1.

Позовна заява надійшла до Кобеляцького районного суду Полтавської області 31 серпня 2021 року засобами поштового зв`язку (а.с. 2-9) разом з додатками: квитанцією про сплату судового збору в сумі 454 гривні 00 копійок (а.с. 1), копією свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю на ім`я ОСОБА_2 (а.с. 11), ордером на надання правової допомоги серія ПТ № 230543 (а.с. 10), копією договору № 26-08/2021 про надання правової допомоги від 26 серпня 2021 року (а.с. 12), копією паспорта позивача (а.с. 18-22), копією картки платника податків на ім`я позивача (а.с. 23), копією оскаржуваної постанови (а.с. 17), копією посвідчення водія на ім`я позивача (а.с. 26-27) та копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 24-25).

31 серпня 2021 року, за результатами автоматизованого розподілу справ між суддями, справу передано на розгляд головуючому судді Макарчуку С.М. (а.с. 32).

Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 03 вересня 2021 року (а.с. 33-38) відкрито провадження у справі; визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні); постановлено витребувати з Батальйону патрульної поліції у м. Кременчук Управління ГУНП в Полтавській області належним чином завірені копії матеріалів справи про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення із визначенням строку їх надання до 13 вересня 2021 року; запропоновано відповідачам з урахуванням особливостей розгляду справ даної категорії, визначених статтею 286 Кодексу адміністративного судочинства України, у строк до 13 вересня 2021 року подати до суду в порядку статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України відзив на адміністративний позов разом з усіма доказами, що обґрунтовують доводи, які в ньому наведені або заяву про визнання позову, відповідно до статті 77 цього Кодексу, надати всі матеріали, що були або мали бути взяті ним до уваги при прийнятті рішення, вчиненні дії, з приводу яких подано позов.

Відповідно до частини 6 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

За змістом частини 9 статті 80 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі неподання суб`єктом владних повноважень витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами.

Відповідно до частини 6 статті 162 та частини 2 статті 175 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до частини 1 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. За приписами частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

За змістом частини 3 статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до частини 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За наведених обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній доказами за відсутності учасників справи.

Перевіривши наявні матеріали справи, переглянувши наданий відповідачем відеозапис та оцінивши їх у сукупності суд робить такі висновки.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями частини шостої статті 55 Конституції України закріплено, що кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до частини першої статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом.

Частина 1 статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначає, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Пунктом 31.4.7 «е» Правил дорожнього руху України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: відсутній передбачений конструкцією бампер або задній захисний пристрій, грязезахисні фартухи і бризковики.

Частина 1 статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає, що керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган, посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадській організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 2 ст. 283 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу (ч. 3 ст. 283 КУпАП).

Постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності є офіційним документом - рішенням суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, в якому, зокрема, має бути чітко зазначено опис обставин, установлених при розгляді справи і посилання на норму закону, яка передбачає відповідальність за це адміністративне правопорушення. Дотримання цих вимог має виключне значення для встановлення об`єктивної істини при оскарженні такої постанови в судовому порядку.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 12.05.2020 у справі № 513/899/16-а.

Окрім цього, постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечними доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Зазначена позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26.04.2018 р. у справі №338/1/17.

Факт порушення ПДР має бути належним чином задокументованим та доведеним належними і допустимими доказами.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.03.2019 р. у справі № 686/11314/17.

Судом встановлено і не заперечується сторонами, що 19 серпня 2021 року ОСОБА_1 керував транспортним засобом: спеціалізованим вантажним самоскидом марки MAN, модель TGA 35.390, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 .

Постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія БАА № 476844, винесеною о 10 годині 19 хвилин 19 серпня 2021 року інспектором ВБДР БПП в м. Кременчук УПП в Полтавській області ДПП старшим лейтенантом поліції Білоконем Едуардом Олексійовичем відносно ОСОБА_1 , останнього притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 340 гривень (а.с. 17, 41).

Відповідно до цієї постанови, 19.08.2021 о 10 год. 12 хв. на автодорозі М-22, 87 км, ОСОБА_1 керував вантажним транспортним засобом MAN TGA 35.390, номер НОМЕР_1 , на якому був відсутній задній бризковик, чим порушив пункт 31.4.7 е ПДР України.

Відповідно до постанови, єдиним додатком до неї є відео з камери 01025.

Відомостей про надання позивачем будь-яких пояснень під час розгляду справи про адміністративне правопорушення оскаржувана постанова не містить.

Ця постанова дійсно не містить зазначення того, який саме із задніх бризковиків автомобіля пошкоджений, а тому в цій частині доводи позивача є слушними.

Відповідачем-2 до відзиву долучений DVD-диск, на якому міститься один файл «301300001.mov», що містить відеозапис із камери DSJX301025_001025 тривалістю 04 хвилини 50 секунд за період часу з 10:09:57 години по 10:14:47 годину 19 серпня 2021 року відповідно до відміток часу на записі (а.с. 63).

При перегляді відеозапису судом встановлено, що вказаний запис не фіксує момент руху транспортного засобу Позивача та зупинки його Інспектором, запис починається з моменту огляду Інспектором пошкодженого лівого бризковика вантажівки. При цьому, в руках Інспектор уже має свідоцтво про реєстрацію автомобіля. Після цього, Інспектор прохає водія назватися, називає себе, перевіряє документи водія та повідомляє останнього про те, що буде складена постанова про притягнення до відповідальності, після чого роз`яснює водієві права, передбачені статтею 286 Кодексу України про адміністративні правопорушення і статтею 63 Конституції України, телефонує «напарнику» з проханням принести постанову, пропонує водієві пройти для складання постанови, фотографує заднє ліве колесо вантажівки, та прямує до службового автомобіля, на чому відеоряд закінчується.

При цьому суд зауважує, таке.

Переглянутий відеозапис через свою якість не фіксує відповідей водія на запитання Інспектора.

Зазначений відеозапис не фіксує процес розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення оскаржуваної постанови.

Наданий Відповідачем-1 відеозапис не містить відомостей, які б свідчили про надання водієві можливості надати будь-які пояснення, подати будь-які докази чи вжити заходів до усунення пошкодження транспортного засобу на місці зупинки.

З переглянутого відеозапису вбачається, що такий конструктивний елемент як задній правий бризковик наявний та пошкоджень не має (часова мітка 10:13:10), а такий конструктивний елемент як задній лівий бризковик вантажівки наявний, хоча й пошкоджений (часові мітки 10:10:04, 10:13:10).

При цьому, відеозапис в частині фіксування стану заднього лівого бризковика відповідає наданим позивачем роздруківкам фотографій, які були визнані відповідачами (а.с. 28, 29).

Разом з тим, хоча жодна зі сторін на це не посилається, суд вважає за необхідне зазначити, що час вчинення правопорушення, зазначений в оскаржуваній постанові, не збігається з часом на відеозаписі, оскільки відповідно до відеозапису о 10:12:00 годині автомобіль MAN TGA 35.390, реєстраційний номер НОМЕР_1 , є нерухомим і ОСОБА_1 не вчиняє жодних дій, які можуть вважатися керуванням цим автомобілем у саме цей час.

Інших доказів на підтвердження вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, окрім відеозапису, відповідачами не надано та у постанові Інспектором не зазначено.

Будь-яких доказів, які б дозволяли стверджувати, що зафіксовані пошкодження заднього лівого бризковика слід вважати відсутністю цього конструктивного елемента, відповідачами не надані, а тому твердження відповідачів про доведеність факту відсутності бризковика поданими позивачем фотографіями та відеозаписом є лише припущенням.

Також суд критично оцінює твердження відповідачів, що «при такому пошкодженні бризковика інші транспортні засоби під час руху позаду вантажного ТЗ позивача не захищені від викидання та потрапляння бруду, каменів тощо з-під його коліс», оскільки вказані висновки відповідачів жодним чином не обґрунтовані, будь-яких доказів на їх підтвердження відповідачами не зазначено і не надано, а тому вони так само є припущеннями.

Водночас, не заслуговують на увагу посилання позивача на те, що вказаний конструктивний елемент є не бризковиком, а його гумовим подовжувачем, тоді як власне бризковиком є пластикове крило з гумовим подовжувачем, оскільки такі твердження позивача у будь-який спосіб не обґрунтовані.

У відповідності до статті 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно зі статтею 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

У адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом. Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Таким чином, оскільки судом встановлено, що на момент винесення оскаржуваної постанови на автомобілі позивача були наявні як задній правий бризковик, так і, хоча й пошкоджений, задній лівий бризковик, відповідачами не доведено факт відсутності відповідного конструктивного елемента цього вантажного автомобіля, а наявні матеріали не свідчать про забезпечення позивачеві можливості надати пояснення та докази при розгляді справи про адміністративне правопорушення чи усунути виявлене пошкодження транспортного засобу на місці його виявлення, відповідачі не довели факт скоєння позивачем правопорушення передбаченого пунктом 31.4.7 «е» Правил дорожнього руху України та правомірності притягнення позивача до відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Враховуючи наведене, суд вважає, що встановлені обставини свідчать про наявність підстав для скасування постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, а тому в цій частині позов підлягає задоволенню.

Що стосується заявлених позивачем судових витрат суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до частини 1 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України:

1. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

2. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

3. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

4. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

5. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

6. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

7. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини 7 статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до пунктів 1, 2, 6 частини 1 та частини 2 статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012р. № 5076-VI до видів адвокатської діяльності, серед іншого, відносяться: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Відповідно до частини 1 статті 26 цього ж Закону, документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги можуть бути серед іншого: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 № 23рп/2009 правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Відповідно до статті 28 Правил адвокатської етики, схвалених Національною асоціацією адвокатів України 09.06.2017 р. (далі Правила адвокатської етики), формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту є гонорар. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Згідно зі статтею 30 Закону № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Вищевказаний висновок є правовою позицією Верховного Суду від 04.08.2020, висловленою у справі № 810/3213/16.

Судом встановлено, що 26 серпня 2021 року між адвокатом Гнидою Федором Андрійовичем та Степаненком Петром Миколайовичем укладено договір про надання правничої допомоги № 26-08/2021 (а.с. 12-13), предметом якого є надання ОСОБА_1 консультації з питання притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 121 КУпАП та надання правової допомоги ОСОБА_1 з приводу підготовки документів та подачі адміністративного позову до суду.

На підтвердження витрат на правову допомогу в сумі 1500 гривень позивачем було надано наступні документи: копія рахунку-фактури від 26.08.2021, яка є додатком 1 до договору про надання правової допомоги № 26-08/2021 від 26.08.2021 (а.с. 14), копія акту приймання-передачі наданих послуг до Договору про надання правової допомоги № 26-08/2021 від 26.08.2021 (а.с. 15), копія квитанції № 1 від 26.08.2021 про сплату грошових коштів на суму 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень із зазначенням призначення платежу: правова допомога за дог. № 26-08/2021 (а.с. 16).

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, яка була викладена в постанові від 19.09.2019 по справі № 810/2816/18 обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже, з урахуванням наведеного вище, суд може вирішити питання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами лише за відповідним клопотанням сторони, яка не погоджується з оплатою таких витрат з огляду їх не співмірності.

Матеріали справи містять клопотання відповідачів, відповідно до яких вони заявили свою незгоду з витратами позивача на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, з огляду їх не співмірність.

Суд враховує, що справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності не є складними. Сума накладеного штрафу на позивача є незначною. Водночас це не може бути безумовною підставою для відмови у стягненні витрат на правову допомогу.

Навіть у справах незначної складності та у справах, де розмір застосованих санкцій є невеликим, особа не може бути обмежена у можливості звернутися за правовою допомогою, а у подальшому до суду для захисту своїх порушених прав.

У зв`язку з наведеним, суд дійшов висновку, що складність даної справи та виконані адвокатом роботи (надані послуги), час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт не є співмірними із заявленою сумою на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, а тому зазначені витрати підлягають стягненню у сумі 1500 гривень 00 копійок.

Також позивачем при зверненні до суду з позовом сплачено судовий збір в сумі 454 гривні 00 копійок, що підтверджено відповідним платіжним дорученням (квитанцією) від 26.08.2021 (а.с. 1), який також підлягає стягненню з огляду на задоволення позовних вимог.

Суд зазначає, що батальйон патрульної поліції в м. Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області ДПП, з яким інспектор перебуває у трудових відносинах, не є юридичною особою, не має самостійного балансу та рахунків в Державній казначейській службі.

У той же час він є структурним підрозділом Управління патрульної поліції в Полтавській області ДПП, а те у свою чергу відокремленим підрозділом Департаменту патрульної поліції, який є суб`єктом владних повноважень, органом, що фінансується за рахунок коштів Державного бюджету України, а також інших джерел, не заборонених законом, згідно із щорічним кошторисом видатків, передбачених для Національної поліції, тобто є розпорядником та одержувачем бюджетних коштів, зокрема, призначених для утримання вказаного Управління.

Тому, сплачені позивачем судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту патрульної поліції.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5, 9, 72, 73, 77,139, 241-246, 250, 255, 268, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

Ухвалив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 19 серпня 2021 серії БАА № 476844, винесену інспектором відділу безпеки дорожнього руху батальйону патрульної поліції у м. Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Білоконем Едуардом Олексійовичем про накладення на ОСОБА_1 штрафу в розмірі 340 гривень 00 копійок за частиною 1 статтею 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення, скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3 ) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 ) понесені судові витрати, які складаються з витрат на сплату судового збору в сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири гривні) 00 копійок та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів, з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 24 вересня 2021 року.

Суддя