Справа № 580/7256/21
Суддя: Л.В. Трофімова
Дата ухвалення: 2021-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

м. Черкаси

24 вересня 2021 року справа № 580/7256/21

Суддею Черкаського окружного адміністративного суду Трофімовою Л.В. перевірено матеріали адміністративної справи № 580/7256/21

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (вул. Смілянська, 23, м. Черкаси, 18000, )

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, прийнято ухвалу.

20.09.2021 вх.35810/21 ОСОБА_1 , звернувшись до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо перерахунку пенсії з інвалідності ОСОБА_1 , призначеної відповідно до Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ від 05.11.1991 у розмірі 60% грошового забезпечення, визначеного у довідці прокуратури Черкаської області від 06.03.2020 №18/291вих20 та Черкаської обласної прокуратури від 02.04.2021 №21-161вих21 з обмеженням її граничного розміру;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області перерахувати та виплатити призначену ОСОБА_1 пенсію у розмірі 80% від розміру заробітної плати, що визначена: у довідці Прокуратури Черкаської області від 06.03.2020 №18/291вих20 з 13.12.2019 до 25.03.2020; у довідці Черкаської обласної прокуратури від 02.04.2021 №21-161вих21 з 26.03.2020 до моменту здійснення перерахунку.

- перерахунок та виплату здійснити без обмеження граничного розміру пенсії та виплатити різницю між належною до сплати та фактично виплаченою пенсією за період з 13.12.2019 до моменту здійснення перерахунку.

- здійснити виплату різниці суми між нарахованою після перерахунку та фактично отриманою пенсією одноразово.

Відповідно до частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує чи подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161 цього Кодексу; належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; позов подано у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); чи немає інших підстав для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено право кожної особи в порядку, встановленому цим Кодексом, звернення до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Позивачеві необхідно визначитись із обраним способом захисту порушеного права і привести у відповідність нумерацію позовних вимог, позаяк вимога за №2 не визначена і вимога №4 не сформована відповідно до вимог статті 5 КАС України.

Згідно з пунктами 4, 5, 9 частини 5 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України у позовній заяві має бути зазначений зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а у разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень - обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача.

Під змістом позовних вимог розуміється визначення способу захисту свого права, свободи чи інтересу, що має сформулюватися максимально чітко і зрозуміло, а тому, особа, звертаючись до суду із позовною заявою, повинна чітко зазначити дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень (його рішення), що порушили її право, та повинна вказати спосіб захисту свого порушеного права.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на звернення до суду передбачає можливість отримати захист порушеного права, обумовлене тим, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. «Порушене право», за захистом якого особа може звертатися до суду, за змістом рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 № 18-рп/2004 має той самий зміст, що й поняття «охоронюваний законом інтерес»: - правовий феномен, що: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним».

Відповідно до офіційного тлумачення частини 1 статті 55 Конституції України, наданого у рішенні Конституційного Суду України від 25.12.1997 № 9-зп: частину 1 статті 55 Конституції України треба розуміти так, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку. Суд не може відмовити у правосудді, якщо особа вважає, що права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб не є абсолютним. Людина має таке право за умови, якщо вважає, що рішення, дія чи бездіяльність органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб порушують або ущемляють її права і свободи чи перешкоджають їх здійсненню, а тому потребують правового захисту в суді.

Відповідно до постанови Верховного Суду України від 24.11.2015 у справі №п/800/259/15 бездіяльність це триваюча пасивна поведінка суб`єкта, що виражається у формі невчинення дії (дій), яку він зобов`язаний був і міг вчинити. Бездіяльність не має чітко окреслених часових меж, а саме явище бездіяльності є триваючим.

Законодавець, розмежовуючи види судового контролю за виконанням судового рішення, тим самим розділив і види заяв, з якими звертається позивач до суду та, відповідно, наявність чи відсутність вимог до оформлення кожної з них.

Позивач по іншому формує позовні вимоги (відповідно до частини 1 статті 5 КАС України з урахуванням розмежування «термін» і «строк» у контексті обґрунтування «до моменту здійснення перерахунку» та «після перерахунку» з огляду на певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, що має юридичне значення / певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення) у справі № 580/7256/21, ніж у справі № 580/1544/20, проте тотожні за змістом і характером та обраним способом захисту порушеного права.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 03.03.2021 у справі №580/1544/20 за позовними вимогами визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 17.03.2020 про відмову в перерахунку пенсії позивача; зобов`язати відповідача здійснити з 13.12.2019 перерахунок та виплату позивачу пенсії по інвалідності відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-XII (у редакції, що діяла на момент призначення пенсії позивачу), виходячи з розрахунку 80% від суми місячної заробітної плати, згідно довідки прокуратури Черкаської області від 06.03.2020 №18-291 вих20 без обмеження її граничного розміру, з урахуванням раніше проведених виплат; зобов`язати відповідача здійснити разово та однією сумою виплату позивачу різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії за період з 13.12.2019 до моменту здійснення перерахунку пенсії і переказати її на особистий рахунок позивача вирішено: визнати протиправним та скасувати рішення відділу з питань перерахунків пенсії №1 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 17.03.2020 про відмову ОСОБА_1 у проведенні перерахунку пенсії, з урахуванням довідки прокуратури Черкаської області від 06.03.2020 №18/291вих20; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії по інвалідності з 13.12.2019 відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII на підставі довідки прокуратури Черкаської області від 06.03.2020 №18/291вих20 з виплатою різниці між фактично отриманою та перерахованою сумою пенсії; у задоволенні інших позовних вимог - відмовлено. На виконання рішення суду виплату стягувачу донарахованої пенсії у сумі 155801 грн 31 коп не здійснено у задоволенні подання відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) про встановлення чи зміну способу і порядку виконання рішення суду в адміністративній справі №580/1544/20 відмовити (ЄДРСР 98442622).

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду 24.09.2020 у справі № 640/15623/19 (адміністративне провадження № К/9901/16609/20) ЄДРСР 91752888 зазначив, що наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС (ст. 382), що не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Суд дійшов висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичного конфлікту та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним. Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 17.04.2019 у справі № 355/1648/15-а. Спірні правовідносини між сторонами вже вирішені судом та перейшли до стадії виконання судового рішення. Вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.

Спір є ідентичним вирішеному спору як щодо предмета, так і щодо підстав. Повторне ініціювання до вирішення правовідносин, що перестали бути спірними, сформульованих іншим чином не допускається.

Обов`язковість виконання судових рішень закріплена ст.129 Конституції України та ч.1 ст.370 КАС України, якою визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і належить виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили, рішення або постанова суду, ухвала про закриття провадження в адміністративній справі.

Суд дійшов висновку, що наявні підстави відмовити у відкритті провадження та повернути позовну заяву з усіма доданими до неї матеріалами.

Пунктом 2 ч.1 ст.7 Закону України від 27.02.2020 №3674-VI «Про судовий збір» визначено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі повернення заяви або скарги.

Згідно з ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. Оскільки відсутні докази понесення позивачем судових витрат, то відсутні підстави для повернення.

Керуючись статтями 2, 5-16, 19, 143, 160, 161, 170-171, 248, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії.

Копію ухвали надіслати позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом 15 днів з моменту її складення.

Суддя Л.В. Трофімова