Справа № 160/10528/21
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2021-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

20 вересня 2021 р. Справа № 160/10528/21

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Турової О.М.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи в порядку письмового провадження у місті Дніпрі адміністративну справу №160/10528/21 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Санпро» до Територіального сервісного центру МВС №1248 Регіонального сервісного центру Головного сервісного центру МВС в Дніпропетровській області (відповідач-1), Регіонального сервісного центру Головного сервісного центру МВС в Дніпропетровській області (філія ГСЦ МВС) (відповідач-2) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

29.06.2021 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Санпро» (далі ТОВ «Санпро», позивач) до Територіального сервісного центру МВС №1248 Регіонального сервісного центру Головного сервісного центру МВС в Дніпропетровській області (відповідач-1), Регіонального сервісного центру Головного сервісного центру МВС в Дніпропетровській області (філія ГСЦ МВС) (відповідач-2), в якій позивач просить:

- визнати неправомірними дії Територіального сервісного центру МВС №1248 Регіонального сервісного центру Головного сервісного центру МВС в Дніпропетровській області та Регіонального сервісного центру Головного сервісного центру МВС в Дніпропетровській області щодо скасування реєстраційних записів (перереєстрація автомобілів) від 30.12.2020 року про державну реєстрацію переходу права власності на транспортні засоби: автомобіль Toyota Land Cruiser 200 4461 2016 р.в., № кузова НОМЕР_1 ; автомобілю RENAULT SANDERO 2015 р.в. VIN № кузова НОМЕР_2 ; автомобілю КРАЗ 6502 р.в. № шасі НОМЕР_3 ; автобусу ПАЗ 4234 4750 2013 p., № шасі НОМЕР_4 ; автомобілю RENAULT DOKKER 1461, 2013 р.в., кузов № НОМЕР_5 ; автомобілю RENAULT DOKKER 1461, 2013 р.в., кузов № НОМЕР_6 ;

- зобов`язати Регіональний сервісний центр Головного сервісного центру МВС Дніпропетровській області поновити реєстрацію (перереєстрацію) транспортних засобів автомобіль Toyota Land Cruiser 200 4461 2016 р.в., № кузова НОМЕР_1 ; автомобілю RENAULT SANDERO 2015 р.в. VIN № кузова НОМЕР_2 ; автомобілю КРАЗ 6502 р.в. № шасі НОМЕР_7 ; автобусу ПАЗ 4234 4750 2013 p., № шасі НОМЕР_4 ; автомобілю RENAULT DOKKER 1461, 2013 р.в., кузов № НОМЕР_5 ; автомобілю RENAULT DOKKER 1461, 2013 р.в., кузов № НОМЕР_6 .

В обґрунтування позовних вимог зазначається, що оскаржувані дії відповідача-1 щодо скасування реєстраційних записів (перереєстрація автомобілів) від 30.12.2020 року про державну реєстрацію переходу до позивача права власності на вищевказані транспортні засоби, вчинені з посиланням на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду та Третього апеляційного адміністративного суду у справі №160/9596/19, є протиправними, оскільки означеними судовими рішеннями, які набрали законної сили, визнано недійсними договори купівлі-продажу цих транспортних засобів, які були укладені між їх попередніми власниками, а саме: ТОВ «Дніпроолія» з ТОВ «Алом» та з ТОВ «ІК Актив», а не між позивачем та ТОВ «Т-Ойл», у якого ці транспортні засоби і придбав позивач, при цьому, договори купівлі-продажу спірних транспортних засобів між позивачем і ТОВ «Т-Ойл» недійсними не визнавалися та є чинними, а фактів підробленням документів, які посвідчують особу власника, підтверджують правомірність придбання транспортних засобів (право на користування та розпорядження ними) не встановлено. За таких обставин, у відповідача-1 були відсутні підстави, визначені приписами чинного законодавства, для скасування державної реєстрації вищевказаних транспортних засобів. Отримавши у власність автомобілі та зареєструвавши їх у встановленому порядку, позивач правомірно очікував на те, що його право на розпорядження належним йому на праві власності майном відповідно до законодавства в майбутньому не буде порушено чи обмежено під час здійснення суб`єктом владних повноважень перевірок законності державної реєстрації цих автомобілів та припинено шляхом прийняття іншого рішення.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 липня 2021 року вказана позовна заява залишена без руху та позивачу надано строк - десять днів з дня отримання копії цієї ухвали, для усунення недоліків позову шляхом подання до суду: - уточненої позовної заяви, в якій зазначити ідентифікаційні коди відповідачів в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, а також подати копію цієї уточненої позовної заяви відповідно до кількості осіб, що беруть участь у справі; належним чином завірених копій документів, що додані до позовної заяви, для відповідачів; оригіналу документа про оплату судового збору за подання до суду цієї позовної заяви у розмірі 13620,00 грн.

На виконання вимог ухвали суду від 05 липня 2021 року, позивачем 13 липня 2021 року усунуті означені недоліки позовної заяви.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 липня 2021 року прийнято до розгляду вищевказану позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Санпро» та відкрито провадження в адміністративній справі №160/10528/21 за цією позовною заявою, призначено цю справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) з 19.08.2021 року, а також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.

19 серпня 2021 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов відзив Регіонального сервісного центру Головного сервісного центру МВС в Дніпропетровській області (філія ГСЦ МВС) на позовну заяву ТОВ «Санпро», в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що на підставі рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.05.2020р., залишеного без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 16.02.2021р. у справі №160/9596/19 за позовною заявою Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпроолія», ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛОМ», ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «ІК АКТИВ», приватного нотаріуса Павловської Ганни Олегівни про визнання договорів недійсними та скасування записів про державну реєстрацію, яким цей позов задоволено повністю та визнано недійсними договори купівлі-продажу транспортних засобів, в тому числі і спірних в цій справі, укладені їх первинним власником - ТОВ «Дніпроолія» з ТОВ «Алом», з ТОВ «ІК Актив», з ОСОБА_1 та з ОСОБА_2 , а також скасовано реєстраційні записи про державну реєстрацію переходу права власності на ці автомобілі до вищевказаних покупців, відповідачем-1, виходячи з підстави недійсного правочину та приписів ч.1 ст.216 Цивільного кодексу України, якими визначено, що в разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а також приписів ч.1 ст.236 Цивільного кодексу України, якими передбачено, що нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення, було скасовано перереєстрацію спірних транспортних засобів, які були перереєстровані за договорами купівлі-продажу, укладеними між ТОВ «Т-Ойл» та ТОВ «Санпро», бо у відповідача, як органу реєстрації, за наведених обставин, виникає обов`язок скасувати перелічені вище державні реєстрації транспортних засобів, як нікчемні правочини (такі, що укладені без достатньої правової підстави). В даному випадку скасування перереєстрації транспортних засобів за новим власником ТОВ «Санпро» відбулось за підстави нікчемності договорів (правочинів), укладених в ТСЦ МВС №1248 від 30.12.2020р. між ТОВ «Т-Ойл» та ТОВ «Санпро», оскільки попередні правочини були визнані судом недійсними, а відтак реєстраційні дії, проведені після визнання правочину недійсним порушують публічний порядок проведення реєстраційних дій у відношенні правочинів, та спрямовані на порушення конституційних прав і свобод попереднього власника рухомого майна ТОВ «Дніпроолія» щодо володіння, користування та розпорядження транспортними засобами.

03 вересня 2021 року до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій останнім викладено позицію аналогічну висловленій у позові та додатково зауважено, що ТОВ «Т-Ойл» та ТОВ «Санпро» не були сторонами у справі №160/9596/19, на підставі рішення в якій відповідачем-1 здійснено оскаржувані дії, а рішення у цій справі набрало законної сили після укладення позивачем договорів купівлі-продажу спірних транспортних засобів та їх реєстрації за власником ТОВ «Санпро», разом з цим, такі рішення, в яких би стороною виступали ТОВ «Т-Ойл» та ТОВ «Санпро» на день розгляду справи відсутні. Тобто відповідач на власний розсуд визначив, що правочини, укладені між ТОВ «Т-Ойл» та ТОВ «Санпро» є нікчемними та такими, що порушують публічний порядок, проте це не відповідає дійсності, оскільки ТОВ «Т-Ойл» правомірно володіло майном спірними транспортними засобами і правочини щодо їх відчуження на користь позивача укладено у встановленій законодавством формі, сторони цих правочинів мали необхідний обсяг цивільної дієздатності та не були учасниками будь-яких судових процесів про визнання таких договорів недійсними, крім того, до ТОВ «Санпро» не зверталися треті особи з позовами про витребування майна з незаконного чужого володіння.

Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі, що розглядається, з огляду на таке.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.05.2020р., залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 16.02.2021р., у справі №160/9596/19 за позовною заявою Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпроолія», ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Алом», ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «ІК Актив», приватного нотаріуса Павловської Ганни Олегівни про визнання договорів недійсними та скасування записів про державну реєстрацію цей позов задоволено повністю та:

- визнано договір купівлі-продажу майнових прав № 1/02-МП від 02.02.2012 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Дніпроолія» та ОСОБА_1 , зареєстрований 27.06.2018 року, недійсним;

- скасовано запис 26837341 про державну реєстрацію права власності, внесений до Державного реєстру речових прав;

- визнано договір купівлі-продажу майнових прав № 2/02-МП від 07.02.2012 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Дніпроолія» та ОСОБА_1 , зареєстрований 27.06.2018 року, недійсним;

- скасовано запис 26837379 про державну реєстрацію права власності внесений до Державного реєстру речових прав;

- визнано договір купівлі-продажу майнових прав № 3/02-МП від 10.02.2012 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Дніпроолія» та ОСОБА_1 , зареєстрований 27.06.2018 року, недійсним;

- скасовано запис 26837479 про державну реєстрацію права власності внесений до Державного реєстру речових прав;

- визнано договір купівлі-продажу автомобілю Toyota Land Cruiser 200 4461 2016 р.в. № двигуна НОМЕР_8 , № кузова НОМЕР_1 д.н.з. НОМЕР_9 , укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Дніпроолія» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Алом» недійсним;

- скасовано реєстраційний запис від 05.06.2018 року про державну реєстрацію переходу права власності на автомобіль Toyota Land Cruiser 200 4461 2016 р.в., № двигуна НОМЕР_8 ;

- визнано договір купівлі-продажу BMW Х5 2015 р.в. № двигуна НОМЕР_10 , VIN № кузова НОМЕР_11 д.н.з. НОМЕР_12 , укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Дніпроолія» та ОСОБА_2 недійсним;

- скасовано реєстраційний запис від 02.06.2018 року про державну реєстрацію переходу права власності на автомобіль BMW Х5 2015 р.в. № двигуна НОМЕР_10 ;

- визнано договір купівлі-продажу автомобілю RENAULT SANDERO 2015 р.в. № двигуна НОМЕР_13 , VIN № кузова НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_14 , укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Дніпроолія» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ІК Актив» недійсним;

- скасовано реєстраційний запис від 05.06.2018 року про державну реєстрацію переходу права власності на автомобіль RENAULT SANDERO 2015 р.в. № двигуна НОМЕР_13 ;

- визнано договір купівлі-продажу автомобілю КРАЗ 6502 р.в. № двигуна НОМЕР_15 , № шасі НОМЕР_16 , д.н.з. НОМЕР_17 , укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Дніпроолія» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ІК Актив» недійсним;

- скасовано реєстраційний запис від 06.06.2018 року про державну реєстрацію переходу права власності на автомобіль КРАЗ 6502 р.в. № двигуна НОМЕР_15 ;

- визнано договір купівлі-продажу автобусу ПАЗ 4234 4750 2013 р.в, № двигуна D2459E2793491, № шасі НОМЕР_4 , д.н.з. НОМЕР_18 , укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Дніпроолія» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ІК Актив» недійсним;

- скасовано реєстраційний запис від 06.06.2018 року про державну реєстрацію переходу права власності на автобус ПАЗ 4234 4750 2013 р.в., № двигуна НОМЕР_19 ;

- визнано договір купівлі-продажу автомобілю RENAULT DOKKER 1461 2013 р.в, № двигуна НОМЕР_20 , VIN № кузова НОМЕР_5 , д.н.з. НОМЕР_21 , укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Дніпроолія» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Алом» недійсним;

- скасовано реєстраційний запис від 08.06.2018 року про державну реєстрацію переходу права власності на RENAULT DOKKER 1461 2013 р.в., № двигуна НОМЕР_20 ;

- визнано договір купівлі-продажу автомобілю автомобіль RENAULT DOKKER 1461 2013 р.в, № двигуна НОМЕР_22 , VIN № кузова НОМЕР_6 , д.н.з. НОМЕР_23 укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Дніпроолія» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ІК Актив» недійсним;

- скасовано реєстраційний запис від 20.06.2018 року про державну реєстрацію переходу права власності RENAULT DOKKER 1461 2013 р.в., № двигуна D091383.

За встановленими судом в рамках справи №160/9596/19 обставинами ТОВ «Дніпроолія» , будучі обізнаним про наявність податкового боргу за результатами перевірки фінансово-господарської діяльності товариства за період з 1.01.2015 року по 31.12.2016 року, на загальну суму 647,9 млн. грн., донарахованими за оскаржуваними у судовому порядку податковими повідомленнями-рішеннями №, , , від 14.12.2017 року, у період розгляду справи в судах першої та апеляційної інстанцій, з метою ухилення від сплати податків та нанесення збитків державі в червні 2018 року протиправно реалізувало нерухоме та рухоме майно, в тому числі транспортні засоби: автомобіль Toyota Land Cruiser 200 4461 2016 р.в., № кузова НОМЕР_1 ; автомобілю RENAULT SANDERO 2015 р.в. VIN № кузова НОМЕР_2 ; автомобілю КРАЗ 6502 р.в. № шасі НОМЕР_3 ; автобусу ПАЗ 4234 4750 2013 p., № шасі НОМЕР_4 ; автомобілю RENAULT DOKKER 1461, 2013 р.в., кузов № НОМЕР_5 ; автомобілю RENAULT DOKKER 1461, 2013 р.в., кузов № НОМЕР_6 ; відповідачам у справі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ТОВ «Алом», ТОВ «ІК Актив». Про здійснення ТОВ «Дніпроолія» відчуження майна з метою ухилення від сплати податків контролюючому органу стало відомо з реєстрів прав на рухоме та нерухоме майно після того, як на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.04.2019 року у справі №804/3088/18 ним донараховані суми по податковим повідомленням-рішенням поновлено 06.08.2019 року в інтегрованих картках платника податків ТОВ «Дніпроолія», формування податкової вимоги від 05.06.2019 року №104190-51, та здійснення реєстрації у державному реєстрі рухомого та нерухомого майна 11.07.2019 року податкової застави. Викладене свідчить, що власник майна ТОВ «Дніпроолія», усвідомлюючи протиправність укладених договорів і суперечність їх інтересам держави і суспільства, вчинив вищезазначені правочини з розпорядження належним йому рухомим та нерухомим майном з метою ухилення від сплати податків, та унеможливлення задоволення вимоги податкового органу - стягувача про погашення податкового зобов`язання за рахунок майна, яке належало йому на праві власності.

03 червня 2021 року відповідачем-1 на підставі рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі 160/9596/19 від 25 травня 2020 року, виходячи з підстави недійсного правочину та приписів ч.1 ст.216 Цивільного кодексу України, якими визначено, що в разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а також приписів ч.1 ст.236 Цивільного кодексу України, якими передбачено, що нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення, було скасовано перереєстрацію спірних транспортних засобів, які були перереєстровані за договорами купівлі-продажу, укладеними між ТОВ «Т-Ойл» та ТОВ «Санпро», а саме:

1. Договір купівлі-продажу 1248/2020/2366498 транспортного засобу Renault Dokker, 2013 року випуску, № кузова НОМЕР_6 д.н.з. НОМЕР_24 від 30.12.2020 року, між ТОВ «Т-Ойл» та ТОВ «Санпро»;

2. Договір купівлі-продажу 1248/2020/2366256 транспортного засобу Renault Sandero, 2015 року випуску, № кузова НОМЕР_25 , д.н.з. НОМЕР_26 від 30.12.2020 року, між ТОВ «Т-Ойл» та ТОВ «Санпро»;

3. Договір купівлі-продажу 1248/2020/2366556 транспортного засобу ПАЗ 4234, 2013 року випуску, № кузова НОМЕР_4 , д.н.з. НОМЕР_27 від 30.12.2020 року, між ТОВ «Т-Ойл» та ТОВ «Санпро»;

4. Договір купівлі-продажу 1248/2020/2366592 транспортного засобу Toyota Land Cruiser 200, 2016 року випуску, № кузова НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_28 від 30.12.2020 року, між ТОВ «Т-Ойл» та ТОВ «Санпро»;

5. Договір купівлі-продажу 1248/2020/2366392 транспортного засобу Renault Dokker, 2013 року випуску, № кузова НОМЕР_5 , д.н.з. НОМЕР_29 від 30.12.2020 року, між ТОВ «Т-Ойл» та ТОВ «Санпро»;

6. Договір купівлі-продажу 1248/2020/2366465 транспортного засобу Краз, 2002 року випуску, № кузова НОМЕР_16 , д.н.з. НОМЕР_30 від 30.12.2020 року, між ТОВ «Т-Ойл» та ТОВ «Санпро».

Вважаючи, що такими діями відповідача-1 щодо скасування реєстраційних записів (перереєстрація автомобілів) від 30.12.2020 року про державну реєстрацію переходу до позивача права власності на вищевказані транспортні засоби порушено право власності ТОВ «Санпро» на спірні транспортні засоби, позаяк позивач, як на думку останнього, на законній підставі набув таке право власності від попереднього власника (тобто, позивач вважає себе добросовісним набувачем) і, відповідно, отримавши у власність ці автомобілі та зареєструвавши їх у встановленому порядку, правомірно очікував на те, що його право на розпорядження належним йому на праві власності майном відповідно до законодавства в майбутньому не буде порушено чи обмежено під час здійснення суб`єктом владних повноважень перевірок законності державної реєстрації цих автомобілів, ТОВ «Санпро» звернулося з цим позовом до суду.

Таким чином, транспортні засоби, яких стосуються оскаржувані у цій справі дії відповідача-1, були предметом іншого спору між іншими особами, в тому числі їх попередніми власниками з підстав законності набуття на них права власності.

Отже, фактично спір за позовною заявою у справі №160/10528/21 виник у сфері майнових прав і стосується права власності на спірні транспортні засоби, якими позивач, на його думку, володіє на законних підставах як добросовісний набувач, а тому відповідач-1 не мав підстав для вчинення оскаржуваних реєстраційних дій.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>».

Аналогічна правова позиція викладена у рішенні Європейського суду з прав людини від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України».

З огляду на це, не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних і юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства, якими є цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції цивільних, кримінальних, господарських та адміністративних судів. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до їх відання законодавчими актами, тобто діяти в межах встановленої компетенції.

Вирішуючи питання щодо визначення юрисдикції, в межах якої має розглядатись ця справа, суд виходить із таких міркувань.

Відповідно до ч.2 ст.4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Підвідомчість господарських справ установлено статтею 20 Господарського процесуального кодексу.

Так, пунктами 6, 10, 15 частини першої статті 20 цього Кодексу передбачено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; справи у спорах щодо оскарження актів (рішень) суб`єктів господарювання та їх органів, посадових та службових осіб у сфері організації та здійснення господарської діяльності, крім актів (рішень) суб`єктів владних повноважень, прийнятих на виконання їхніх владних управлінських функцій, та спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем; й інші справи у спорах між суб`єктами господарювання.

Натомість до адміністративних судів можуть бути оскаржені рішення (нормативно-правові акти чи індивідуальні акти), дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження (п.1 ч.1 ст.19 КАС України).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Згідно з п.2 ч.1 ст.4 КАС України публічно-правовий спір - спір, у якому:

хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

За змістом приписів п.7 ч.1 ст.4 КАС України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Виходячи з наведеного, до адміністративної юрисдикції належить справа, яка виникає зі спору в публічно-правових відносинах, що стосується цих відносин, коли один з його учасників є суб`єктом владних повноважень, здійснює владні управлінські функції, у цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує її права, свободи чи інтереси в межах публічно-правових відносин.

Натомість визначальними ознаками приватноправових відносин є юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням наявного приватного права певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії суб`єкта владних повноважень.

Отже, під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Якщо предметом спору є не стільки дії та рішення державного реєстратора як суб`єкта, наділеного владно-управлінськими функціями, скільки поновлення права власності позивача на нерухоме (рухоме) майно, а підставою позову є обґрунтування речового права на майно, то можна констатувати приватноправовий, а не публічно-правовий характер спірних правовідносин. Здійснення такого захисту судом залежить від вирішення питання про те, кому саме належить право власності (користування) спірним майном та правомірності набуття такого права.

Велика Палата Верховного Суду у постановах від 20.06.2018р. у справі №820/4146/17, від 18.09.2018р. у справі №823/235/16, від 29.08.2018р. у справі №807/719/15 звертає увагу, що оскарження рішення про державну реєстрацію, яке є наслідком реалізації сторонами у справі прав на спірне майно, підлягає розгляду за правилами господарського чи цивільного судочинства.

Отже, вирішуючи питання про розмежування юрисдикції, суди повинні звертати увагу на предмет обґрунтування позову, зміст спірних правовідносин та предмет оскарження.

У даному випадку предметом спору фактично є право власності на спірні транспортні засоби, позаяк позивач вважає себе їх добросовісним набувачем, який придбав їх за договорами купівлі-продажу, що не були безпосередньо визнані недійсними, на відміну від попередніх договорів купівлі-продажу цих транспортних засобів, укладених їх попереднім власником з іншими особами, до якого після вчинення відповідачем-1 оскаржуваних дій щодо скасування реєстраційних записів (перереєстрація автомобілів) від 30.12.2020 року про державну реєстрацію переходу права власності на транспортні засоби це право власності фактично і повернулося (відновилося).

Таким чином, виникнення спірних правовідносин обумовлено незгодою з протиправним, на думку позивача, скасуванням реєстратором записів про правомірність набуття ним у власність майна (транспортних засобів) та намаганням відновити порушене право власності на таке майно.

За таких підстав предметом судового розгляду в цій справі є не стільки дії та рішення реєстратора як суб`єкта, наділеного владно-управлінськими функціями, скільки поновлення права власності позивача на спірне майно, що свідчить про приватноправовий, а не публічно-правовий характер спірних правовідносин.

Тому такий спір є спором про цивільне право незалежно від того, чи здійснено реєстрацію прав на спірне майно з дотриманням реєстратором вимог законодавства, а також чи заявляються, окрім вимог про визнання неправомірними дій щодо скасування реєстраційних записів та зобов`язання поновити реєстрацію, вимоги про визнання недійсними (дійсними) правочинів, на підставі яких вчинено оскаржувані реєстраційні дії, здійснено оспорюваний реєстраційний запис. Зазначене свідчить про приватноправовий характер спору. Тим більше, що у такому спорі перед судом, який буде вирішувати спір, обов`язково постає питання правомірності укладення цивільно-правових договорів, на підставі яких відбулись реєстраційні дії, незалежно від того, чи заявив позивач вимогу щодо оскарження (визнання дійсними) таких договорів.

Оскільки у цій справі існує невирішений спір про право, то подальше оспорювання набуття особою цього права не може здійснюватися за правилами адміністративного судочинства у зв`язку з тим, що адміністративний суд позбавлений правових (законодавчих) можливостей установлювати (визнавати) належність права власності на певний об`єкт рухомого майна, отже, розгляд такої справи в порядку адміністративного судочинства не дозволяє остаточно вирішити спір між цими особами, внаслідок чого не виконується основне завдання судочинства.

Таким чином, суд доходить висновку, що у цій справі вимоги випливають із відносин, які мають приватноправовий характер, а оскаржувані дії реєстратора щодо скасування реєстраційних записів (перереєстрація автомобілів) від 30.12.2020 року про державну реєстрацію переходу до позивача права власності на спірні транспортні засоби, чим ТОВ «Санпро» фактично було позбавлено права власності на вказані вище транспортні засоби, є лише наслідком реалізації сторонами у справі прав на спірне майно, а тому така справа підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

При цьому, суд зауважує, що навіть у разі, якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, спричинених неправомірними, на думку особи, рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, і ці наслідки пов`язані поновленням порушеного права власності особи, то такі спори відносяться до захисту цивільних прав, незалежно від участі у справі суб`єктів владних повноважень як відповідача.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Згідно з ч.1 ст.239 КАС України якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Частиною 2 статті 239 КАС України встановлено, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що вказану справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, суд доходить висновку про закриття провадження у цій справі на підставі п.1 ч.1 ст.238 КАС України.

Керуючись п.1 ч.1 ст.238, ст. ст. 242-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Провадження у справі №160/10528/21 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Санпро» до Територіального сервісного центру МВС №1248 Регіонального сервісного центру Головного сервісного центру МВС в Дніпропетровській області (відповідач-1), Регіонального сервісного центру Головного сервісного центру МВС в Дніпропетровській області (філія ГСЦ МВС) (відповідач-2) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії закрити.

Роз`яснити позивачу, що він може звернутися з такою позовною заявою до відповідного господарського суду в порядку господарського процесуального законодавства.

Повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав відповідно до приписів ч.2 ст.239 КАС України не допускається.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до статті 256 КАС України та може бути оскаржена до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, встановлені статтями 295-297 КАС України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень КАС України.

Суддя: О.М. Турова