Справа № 640/20112/21
Суддя: Маруліна Л.О.
Дата ухвалення: 2021-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позову без розгляду

22 вересня 2021 року м. Київ№ 640/20112/21
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Маруліної Л.О., вирішуючи питання поновлення строку звернення до суду та клопотання про залишення позову без розгляду у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Транспортно-промислова компанія «Альтеко»

до відокремленого підрозділу ДПС України Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, Державної податкової служби України

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Транспортно-промислова компанія «Альтеко» (далі також - позивач, ТОВ «ТПК «Альтеко») звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві (далі також - відповідач 1), Державної податкової служби України (далі також - відповідач 2), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати Рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних № 2106087/42656486 від 05.11.2020 року про відмову в реєстрації Податкової накладної № 4 від 13.08.2020 р.;

- визнати протиправним та скасувати Рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі накладних про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних № 2106088/42656486 від 05.11.2020 року про відмову в реєстрації Податкової накладної 5 від 17.08.2020 р.;

- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 4 від 13.08.2020 р., подану Товариством з обмеженою відповідальністю «ТПК «Альтеко» (ідентифікаційний код 42656486), днем її подання.;

- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 5 від 17.08.2020 р., подану Товариством з обмеженою відповідальністю «ТПК «Альтеко» (ідентифікаційний код 42656486), днем її подання.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.07.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Позивачем до позовної заяви долучено клопотання про поновлення процесуального строку на подачу позовної заяви, разом з тим, суд для повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи дійшов висновку про вирішення питання поновлення строку на звернення до суду після надання відповідачами відзиву на позов.

Через канцелярію суду 27.08.2021 року відокремленим підрозділом ДПС України Головним управлінням ДПС у місті Києві (правонаступником відповідача 1) подано відзив на позовну заяву та клопотання про залишення позову без розгляду з підстав пропуску позивачем строку звернення до суду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 31.08.2021 року запропоновано ТОВ «Транспортно-промислова компанія «Альтеко» подати суду заяву про поновлення строку звернення до суду із зазначенням поважних причин його пропуску, докази направлення примірників якої відповідачам надати суду. Зобов`язано ТОВ «Транспортно-промислова компанія «Альтеко» подати відповідні пояснення із запереченнями на клопотання відповідача 1 про залишення позову без розгляду у разі, якщо позивач вважає строк звернення до суду дотриманим, докази направлення примірників яких відповідачам надати суду. Відповідні заяву або пояснення подати суду у строк до 13.09.2021 року. Клопотання ГУ ДПС у м. Києві про залишення позову без розгляду ухвалено вирішити після надходження від позивача заяви про поновлення строку звернення до суду або пояснень із заперечення на клопотання відповідача.

Через канцелярію суду 16.09.2021 року позивачем подано пояснення на клопотання відповідача 1 про залишення позову без розгляду, в яких позивачем підтримано обґрунтування, викладені у клопотання про поновлення процесуального строку на подачу позовної заяви.

Щодо процесуального правонаступництва відповідача у справі.

Відповідно до статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Відповідно до пункту 6 Порядку здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.10.2011 року № 1074, дія якого поширюється, в тому числі, і на територіальні органи міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, права та обов`язки органів виконавчої влади переходять в разі приєднання одного або кількох органів виконавчої влади до іншого орган виконавчої влади - до органу виконавчої влади, до якою приєднано один або кілька органів виконавчої влади.

На виконання Указу Президента України від 08.11.2019 року №837 "Про невідкладні заходи з проведення реформ та зміцнення держави" Кабінетом Міністрів України 30.09.2020 року прийнято постанову №893 "Про деякі питання територіальних органів ДПС", відповідно до якої територіальні органи ДПС перестануть існувати як юридичні особи публічного права.

З метою реалізації постанови Кабінету Міністрів України від 30.09.2020 року №893 "Про деякі питання територіальних органів ДПС", з урахуванням вимог Закону України від 30.09.2020 року №3166-VІ "Про центральні органи виконавчої влади" (зі змінами), Положенням про Державну податкову служб) України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.03.3019 року №227 (зі змінами), наказу ДПС України від 30.09.2020 року №529 "Про утворення територіальних органів ДПС", ДПС України наказом від 12.11.2020 року №643 затверджено Положення про Головне управління ДПС у м. Києві.

Територіальні органи Державної податкової служби, що ліквідуються відповідно до пункту 1 цієї постанови, продовжують здійснювати свої повноваження та функції до утворення Державною податковою службою територіальних органів згідно з абзацом четвертим пункту 3 цієї постанови та прийняття рішення про можливість забезпечення здійснення такими органами повноважень та функцій територіальних органів, що ліквідуються. Таке рішення приймається Державною податковою службою після здійснення заходів, пов`язаних із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань даних про територіальні органи Державної податкової служби, що будуть утворені згідно з абзацом четвертим пункту 3 цієї постанови, як відокремлені підрозділи юридичної особи публічного права, затвердженням положень про них, структур, штатних розписів, кошторисів та заповненням 30 відсотків вакансій.

Права та обов`язки територіальних органів Державної податкової служби, що ліквідуються відповідно до пункту 1 цієї постанови, переходять Державній податковій службі та її територіальним органам у межах, визначених положеннями про Державну податкову службу та її територіальні органи.

Відповідно до наказу Державної податкової служби України від 30.09.2020 року № 529 "Про утворення територіальних органів Державної податкової служби" утворено як відокремлені підрозділи Державної податкової служби територіальні органи за переліком згідно з додатком.

Серед переліку територіальних органів Державної податкової служби, що утворюються визначено Головне управління ДПС у м. Києві.

Відповідно до Положення про Головне управління ДПС у місті Києві, затвердженого наказом ДПС України від 12.11.2020 року №643 Головне управління ДПС у місті Києві (код ЄДРПОУ ВП: 44116011) є територіальним органом, утвореним на правах відокремленою підрозділу ДПС України, та є правонаступником прав та обов`язків ГУ ДПС у м. Києві ().

Відповідно до наказу ДПС України від 24.12.2020 року №755 "Про початок здійснення територіальними органами ДПС повноважень та функцій" з 01 січня 2021 року територіальні органи ДПС, утворені як її відокремлені підрозділи, розпочинають здійснення повноважень та функцій територіальних органів, що ліквідуються як юридичні особи.

Таким чином, з 01.01.2021 року ДПС України функціонує як єдина юридична особа, що складається з центрального апарату та територіальних органів, утворених як її відокремлені підрозділи (без статусу юридичних осіб).

Згідно з даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Міністерства юстиції України проведено державну реєстрацію відокремленою підрозділу Державної податкової служби України Головного управління ДПС у місті Києві (код ЄДРПОУ ВП: 44116011).

Отже, на теперішній час функції та повноваження Головного управління ДПС у місті Києві, перейшли до його правонаступника - відокремленого підрозділу Державної податкової служби України Головного управління ДПС у місті Києві (код ЄДПОУ ВП:44116011).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку здійснити заміну відповідача 1 на правонаступника.

Вирішуючи питання поновлення строку звернення до суду в призмі підстав, заявлених у клопотанні відповідача 1 про залишення позову без розгляду, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до частини першої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина друга статті 122 КАС України).

Відповідно до частини третьої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

У свою чергу, частиною четвертою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України регламентовано, що якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Згідно з пунктом 56.18 статті 56 Податкового кодексу України з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

Відповідно до статті 102 Податкового кодексу України строк давності становить 1095 днів.

За змістом статті 102 Податкового кодексу України вказаний строк застосовується під час нарахування грошових зобов`язань або під час провадження у справі про стягнення такого податку.

У даному ж випадку позивач оскаржує рішення контролюючого органу про відповідність/невідповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку, яке за своєю суттю не є рішенням про нарахування грошового зобов`язання.

Верховний Суд у постанові від 11.10.2019 у справі № 640/20468/18 здійснив правовий висновок, за яким рішення контролюючих органів, які не стосуються нарахування грошових зобов`язань платника податків, за умови попереднього використання позивачем досудового порядку вирішення спору (застосування процедури адміністративного оскарження - абзац третій пункту 56.18 статті 56 ПК України), оскаржуються в судовому порядку в такі строки:

а) тримісячний строк для звернення до суду встановлюється за умови, якщо рішення контролюючого органу за результатами розгляду скарги було прийнято та вручено платнику податків (скаржнику) у строки, встановлені ПК України. При цьому такий строк обчислюється з дня вручення скаржнику рішення за результатами розгляду його скарги на рішення контролюючого органу;

б) шестимісячний строк для звернення до суду встановлюється за умови, якщо рішення контролюючого органу за результатами розгляду скарги не було прийнято та/або вручено платнику податків (скаржнику) у строки, встановлені Податковим кодексом України. При цьому такий строк обчислюється з дня звернення скаржника до контролюючого органу із відповідною скаргою на його рішення.

Поряд з цим суд зазначає, що у справах за адміністративним позовом про оскарження рішення контролюючого органу про включення до переліку ризикових підприємств, про відмову в реєстрації податкової накладної застосовуються загальні строки звернення до суду, визначені нормами Кодексу адміністративного судочинства України, а не статтею 56 Податкового кодексу України.

Отже, строк звернення до суду з позовом про визнання протиправним і скасування рішень податкового органу про включення до переліку ризикових підприємств з похідною вимогою про зобов`язання її виключити з такого реєстру, у разі, коли платником податків не використовувалася процедура адміністративного оскарження таких рішень як досудового порядку вирішення спору, визначається частиною першою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України і становить шість місяців з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Ознайомившись із змістом позовної заяви встановлено, що згідно з квитанцією від 31.08.2020 року ТОВ «ТПК «Альтеко» податкову накладну №4 прийнято, реєстрація зупинена та відповідно до квитанції від 14.09.2020 року зупинено реєстрацію податкової накладної №5.

Рішеннями Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі накладних про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 05.11.2020 року № 2106087/42656486 та № 2106088/42656486 про відмову в реєстрації податкової накладної № 4 від 13.08.2020 р. та №5 від 17.08.2020 року відповідно.

Не погодившись із цими рішеннями, ТОВ «ТПК «Альтеко» оскаржено останні у адміністративному порядку, за результатами чого податковим органом винесені рішення від 27.11.2020 року №64958/42656486/2 та №64957/42656486/2, якими скарги позивача залишені без задоволення.

Отже, граничний термін оскарження рішень № 2106087/42656486 та № 2106088/42656486 від 05.11.2020 року про відмову в реєстрації податкових накладних №4 від 13.08.2020 року та №5 від 17.08.2020 року є 01.03.2021 року, в той час, як відповідно до відбитку штемпеля вхідної кореспонденції Окружного адміністративного суду міста Києва на позовній заяві, до суду із позовом ТОВ «ТПК «Альтеко» звернулося 19.07.2021 року, що свідчить про пропуск останнім тримісячного строку звернення із цією позовною заявою, та не заперечується позивачем.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду із цим позовом, ТОВ «ТПК «Альтеко» зазначено, що у зв`язку із епідемічною ситуацією що склалася в Україні, обмежувальними заходами впровадженими органами державної влади та з метою запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 директором ТОВ «ТПК «АЛЬТЕКО» видано наказ № 23/03 від 23.03.2020 року, яким запроваджено дистанційну роботу адміністративних працівників товариства (бухгалтера, менеджери) із 30.03.2020 року і до стабілізації ситуації пов`язаною із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19). Згідно із цим наказом, відповідних працівників товариства переведено на дистанційну роботу.

Разом з тим, суд бере до уваги наступне.

11.03.2020 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанови №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» (з урахуванням постанов № 239 від 25.03.2020 року, № 291 від 22.04.2020 року, № 343 від 04.05.2020 року) та № 392 від 20.05.2020 року «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів» (з урахуванням постанови № 500 від 17.06.2020 року), від 22.07.2020 року № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (з урахуванням постанови від 26.08.2020 року № 760), відповідно до яких установлено з 12 березня до 31 жовтня 2020 року на усій території України карантин.

Згідно з пунктом 3 Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

17.07.2020 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 18.06.2020 року №731, згідно з яким внесено зміни до пункту 3 Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України та визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

З матеріалів справи судом встановлено, що наказом директора ТОВ «ТПК «Альтеко» запроваджено з 30.03.2020 року і до стабілізації ситуації в країні із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) дистанційну роботу вдома працівникам ТОВ «ТРАНСПОРТНО-ГІРОМИСЛОВА КОМПАНІЯ «АЛЬТЕКО» які перебувають на посадах: менеджер по роботі із тендерами, головний бухгалтер, бухгалтер. Під час запровадження дистанційної роботи впродовж робочого часу, передбаченого правилами внутрішнього трудового розпорядку, працівники, які працюють на посадах зазначених в п. 1 даного Наказу, зобов`язані виконувати обов`язки визначені їх посадовими інструкціями, крім тих обов`язків, які неможливо здійснювати враховуючи дистанційний характер роботи.

Суд зауважує, що за період з 05.11.2020 року (дата винесення оскаржуваних рішень) по 01.03.2021 року (граничний строк подання позову), та з 01.03.2021 року по 19.07.2021 року (дата звернення позивача до суду із цим позовом), позивачем не надано жодних доказів, що товариство не працювало в звичайному режимі, а працівники перебували на самоізоляції.

Крім того, позивачем не надано доказів того, що ТОВ ««ТПК «Альтеко» зупинило свою діяльність, а його працівники не продовжували працювати, у тому числі, на робочих місцях.

Зокрема, суд бере до уваги те, що на дистанційну роботу наказом директора позивача переведено наступних осіб за посадами: менеджер по роботі із тендерами, головний бухгалтер, бухгалтер, проте, позивачем не надано доказів того, що саме працівниками за вказаними посадами здійснюється судовий супровід справ як функціональний обов`язок, учасником якого є ТОВ «ТПК «Альтеко».

Крім того, судом враховується, що під час дії наказу директора від 23.03.2020 року №23/03 «Про запровадження дистанційної роботи», позивачем здійснювалося адміністративне оскарження рішень, які є предметом розгляду справи №640/20112/21.

Позаяк, у суду відсутні підстави вважати поважними причини пропуску строку звернення до суду, вказані позивачем у клопотанні про поновлення строку звернення до суду.

Інших причин, окрім ускладнення роботи товариства у зв`язку із переведенням працівників на дистанційну роботу, позивачем не зазначено.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Ілхан проти Туреччини» зазначено, що правило встановлення обмежень звернення до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи (Ilhan v. Turkey № 22277/93).

Відтак, з метою забезпечення принципу правової визначеності та запобігання порушенню принципу верховенства права суди повинні досліджувати дотримання строку звернення до суду, причини його пропуску та послідовно застосовувати відповідні правові наслідки його спливу.

Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що саме строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності, остаточності та захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка б могла виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, які через сплив часу стали ненадійними та неповними (рішення від 09.01.2013 року у справі "Олександр Волков проти України" (п.137), рішення від 22.10.1996 року у справі "Стаббінгз та інші проти Сполученого Королівства" (п. 51).

Так, у справі Delcourt v. Belgium Суд зазначив, що у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення.

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що "стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Як свідчить вказана позиція Суду, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

В той же час у своїх рішеннях Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 § 1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати статті 6 § 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (див.Hans-Adam II of Liechtenstein v. Germany).

Подібний за змістом висновок наведено Європейським судом з прав людини в ухвалі щодо прийнятності від 30.08.2006 року (справа "Каменівська проти України"), згідно якої право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані...".

Згідно з пунктом 8 частини першої статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Враховуючи встановлені судом обставини, суд дійшов висновку, що позивачем пропущено тримісячний строк звернення до суду без поважних причин, позаяк у суду відсутні підстави для задоволення заяви позивача про поновлення строку звернення до суду з цим позовом.

На підставі зазначеного, суд дійшов висновку, що адміністративний позов поданий з порушенням строку, передбаченого для звернення до суду, та пропущений без поважних причин. З вказаних підстав клопотання відповідача - Головного управління ДПС у місті Києві про залишення позову без розгляду підлягає задоволенню, а позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ТПК «Альтеко» залишенню без розгляду.

Керуючись статтями 6, 9, 122, 123, пунктом 8 частини першої статті 240, статтями 241-243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

У Х В А Л И В:

1. У задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Транспортно-промислова компанія «Альтеко» про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду відмовити.

2. Клопотання відокремленого підрозділу ДПС України Головного управління Державної податкової служби у м. Києві від 27.08.2021 року про залишення позову без розгляду задовольнити.

3. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Транспортно-промислова компанія «Альтеко» до відокремленого підрозділу ДПС України Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішень від 05.11.2020 року № 2106087/42656486 та № 2106088/42656486, зобов`язання вчинити дії, залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції у порядку та строки, встановлені статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням положень підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції згідно з Законом України від 03.10.2017 року № 2147-VIII.

Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 246 Кодексу адміністративного судочинства України:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Транспортно-промислова компанія «Альтеко» (, адреса: 02055, м. Київ, вул. Княжий Затон, буд. 2/30, офіс 640);

Відповідач 1: відокремлений підрозділ ДПС України Головне управління Державної податкової служби у м. Києві (04116, м. Київ, вулиця Шолуденка, 33/19, код ЄДРПОУ ВП: 44116011);

Відповідач 2: Державна податкова служба України (, адреса: 04053, м. Київ, Львівська площа, 8).

Повну ухвалу складено 22.09.2021 року.

Суддя Л.О. Маруліна