Справа № 758/15003/19
Суддя: Ковбасюк О. О.
Дата ухвалення: 2021-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2021 року м. Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Ковбасюк О.О.,

за участю секретаря судового засідання Кулай О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора 2 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції в м. Києві, старшого лейтенанта поліції Сакуна Олександра Анатолійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

в с т а н о в и в:

У листопаді 2019 року позивач звернувся до суду з означеним адміністративним позовом, вказавши, що інспектором 2 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції в м. Києві, старшим лейтенантом поліції Сакуном О.А. відносно позивача було складено постанову серії ЕАК № 1739585 від 13.11.2019 року, якою накладене адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 126 КУпАП у виді штрафу в розмірі 425 грн. за те, що 13.11.2019 року позивач керував транспортним засобом ВАЗ 2101, номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Сошенка, 44 у м. Києві, без чинного поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п. 2.1. «r» Правил дорожнього руху. Позивач з вказаною постановою не погоджується з тих підстав, що працівники поліції не мали права вимагати пред`явлення поліса обов`язкового страхування, адже він не порушував правил дорожнього руху, а, відтак, зупинка транспортного засобу була безпідставною. Також, позивач стверджує, що фактично розгляду справи не відбувалося, не досліджувались докази, не роз`яснювались права, не надано можливість заявити клопотання, скористатись послугами адвоката, ознайомитись з доказами. З огляду на викладене, позивач просить визнати протиправною та скасувати оскаржувану постанову, а справу про адміністративне правопорушення закрити за відсутності події та складу адміністративного правопорушення. У зв`язку з цим з цим вважає постанову протиправною та просить її скасувати.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26 листопада 2019 року справу було передано у провадження судді Корнілової Ж.О.

В порядку повторного авторозподілу справи між суддями 23 вересня 2019 року справу передано у провадження судді Гребенюку В.В., а в подальшому згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18 січня 2021 року - у провадження судді Ковбасюк О.О.

Згідно з ухвалою судді Ковбасюк О.О. від 15 лютого 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та із встановленням відповідачу строку для пб одання відзиву на позовну заяву.

У судове засідання позивач не з`явився, про дату час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що постанова була винесена правомірно, у межах повноважень та у порядку, визначеному законом. Транспортний засіб позивача було зупинено на тій підставі, що за даними Моторно-транспортного бюро України (МТСБУ) на вказаний транспортним засіб не оформлено поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників ТЗ, що є порушенням п. 2.1. Правил дорожнього руху та ч. 1 ст. 126 КУпАП, а в силу п. 3 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортний засіб, якщо є інформація про причетність водія до вчинення адміністративного правопорушення. Крім того, положеннями ст. 21, ст. 53 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено обов`язок водія під час керування транспортним засобом мати при собі страховий поліс та пред`являти його на вимогу працівників підрозділів Національної поліції. З огляду на зазначене, просив відмовити у задоволенні позову.

Позивач надав відповідь на відзив, в якому зазначив, що відповідач не надав належних та допустимих доказів законності накладення адміністративного стягнення, оскільки наданий відповідачем витяг із сайту МТСБУ про відсутність страхового полісу на транспортний засіб ВАЗ 2101, номерний знак НОМЕР_1 , є недопустимим через відсутність відмітки про засвідчення вірності копії документу.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи, а тому суд, ухвалив здійснювати розгляд справи за відсутності учасників справи та на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи.

Вивчивши матеріали адміністративної справи, всебічно та повно з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності усі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини та дійшов наступних висновків.

13.11.2019 року інспектором 2 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції в м. Києві, старшим лейтенантом поліції Сакуном О.А. було складено постанову серії ЕАК № 1739585 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, в якій зазначено, що 13.11.2019 року о 00:55:16 позивач керував транспортним засобом ВАЗ 2101, номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Сошенка, 44 у м. Києві, без чинного поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п. 2.1. «r» Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 126 КУпАП. Вказаною постановою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу у розмірі 425 грн.

Надаючи правову оцінку обставинам та матеріалам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Положеннями ч. 1 ст. 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Положеннями ч.1 ст.5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України).

З аналізу вказаної норми слідує, що умовою надання адміністративним судом захисту прав є встановлення їх порушення відповідачем, який перебуває у відповідних публічних правовідносинах із позивачем, проте своїми протиправними рішеннями, діями (бездіяльністю) впливає на його обов`язки, права чи інтереси.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 КУпАП).

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Пунктом 1.9. Правил дорожнього руху передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Предметом розгляду у даній справі є постанова інспектора поліції по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху про накладення адміністративного стягнення передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП.

Згідно зі ст.213 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Суд зауважує, що позивач визначив відповідачем у справі інспектора 2 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції в м. Києві, старшого лейтенанта поліції Сакуна Олександра Анатолійовича.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року №580-VIII (далі - Закон №580-VIII) регламентовано, що поліція, відповідно до покладених на неї завдань, регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону № 580-VIII, у випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

У силу ч.ч. 1-2 ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (частини перша, друга і четверта статті 126).

За приписами ст. 222 КУпАП розгляд справ про адміністративні правопорушення правил дорожнього руху, зокрема ч.1 ст.126, покладено на органи Національної поліції.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Приписами ч.1 ст.1 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Згідно ч.1 ст.13 Закону України «Про Національну поліцію» систему поліції складають: 1) центральний орган управління поліцією; 2) територіальні органи поліції.

Територіальні органи поліції утворюються як юридичні особи публічного права в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах, районах у містах та як міжрегіональні (повноваження яких поширюються на декілька адміністративно-територіальних одиниць) територіальні органи у межах граничної чисельності поліції і коштів, визначених на її утримання (ч.1 ст.15 Закону України «Про Національну поліцію»).

Відповідно до ч.1 ст.17 цього Закону поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Приписами ч.3 ст.288 КУпАП визначено порядок оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, передбачено, що постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі можна оскаржити у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені ч.2 ст.122 КУпАП, інспектори відповідного орану поліції діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені органів Національної поліції, а саме - від імені Департаменту патрульної поліції Національної поліції України і її територіальних органів.

Отже, інспектор поліції не може виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який, зокрема положеннями ст.222 КУпАП покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративне правопорушення, передбачені зокрема ч.1 ст. 126 КУпАП.

Використання у зазначених вище нормах формулювань «від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення», «розгляд яких віднесено до відання органів, зазначених у ст.222 - 244-20 КУпАП» вказує на те, що відповідачем у таких справах, які розглядаються судом в порядку, визначеному КАС України, є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 17.09.2020 року у справі №742/2298/17 та від 26.12.2019 р. у справі за №724/716/16-а,

Так, Верховний Суд у вказаній справі виклав правовий висновок про те, що у справах про оскарження постанов про адміністративне правопорушення належним відповідачем у таких справах є саме орган, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

Згідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд звертає увагу на те, що органом Національної поліції, у даній справі, є Департамент патрульної поліції, від імені якого виступає інспектор 2 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції в м. Києві, старший лейтенант поліції Сакун Олександр Анатолійович, уповноважений накладати адміністративні стягнення та розглядати справи про адміністративні правопорушення.

Таким чином, позивачем заявлено позов до неналежного відповідача - інспектора 2 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції в м. Києві, старшого лейтенанта поліції Сакуна О.А.

Належним відповідачем у даній справі є Департамент патрульної поліції, тобто, відповідний суб`єкт владних повноважень від імені якого винесена постанова про накладення адміністративного стягнення, оскільки, Управління патрульної поліції у м. Києві є територіальним підрозділом Департаменту патрульної поліції, а інспектор - посадовою особою.

Відповідно до ст.ст. 25, 26, 42 Кодексу адміністративного судочинства України на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі.

За приписами ст. 48 КАС України, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача. Після заміни сторони, залучення другого відповідача розгляд адміністративної справи починається спочатку. Заміна відповідача допускається до ухвалення рішення судом першої інстанції.

Верховний суд у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 17 вересня 2020 року у справі №742/2298/17 зазначив наступне: «… позивач не завжди спроможний правильно визначити відповідача. Звертаючись до суду з адміністративним позовом, позивач зазначає відповідачем особу, яка, на його думку, повинна відповідати за позовом, проте під час розгляду справи він може заявити клопотання про заміну неналежного відповідача належним. Заміна відповідача може відбутися за клопотанням не лише позивача, а й будь-якої іншої особи, яка бере участь у справі, у тому числі, й за клопотанням самого відповідача, або навіть за ініціативою суду».

Отже, з наведеного слідує, що заміна неналежного відповідача або залучення співвідповідача може здійснюватися до ухвалення рішення у справі за наявності відповідного клопотання учасника справи та за згодою позивача.

Разом з тим, позивач відповідне клопотання не подав, у судове засідання не з`явився, що позбавило суд можливості з`ясувати його думку щодо заміни відповідача чи залучення співвідповідача.

Разом з тим, суд позбавлений можливості замінювати неналежного відповідача чи залучати співвідповідача за власною ініціативою без згоди позивача, оскільки тільки позивач вправі розпоряджатись своїми процесуальними правами.

З урахуванням зазначених вище норм законодавства та встановлених обставин справи, суд доходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до інспектора 2 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції в м. Києві, старшого лейтенанта поліції Сакуна Олександра Анатолійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, задоволенню не підлягають.

З цих підстав суд не вбачає необхідності надавати оцінку іншим аргументам та доказам сторін, оскільки пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною та достатньою підставою для відмови у задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 8, 9, 22, 72, 77, 90, 241-20400, 272, 286 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора 2 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції в м. Києві, старшого лейтенанта поліції Сакуна Олександра Анатолійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду через Подільський районний суд міста Києва.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

позивач - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;

відповідач - Інспектор 2 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції в м. Києві, старший лейтенант поліції Сакун Олександр Анатолійович, місцезнаходження органу: 03151, м. Київ, вул. Народного Ополчення, буд. 9; .

СуддяО. О. Ковбасюк