Справа № 160/17195/21
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2021-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА

22 вересня 2021 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду, через канцелярію суду, надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Губиниського селищного голови Єрьоменка Петра Володимировича, в якій позивач просить суд:
- визнати протиправним та скасувати розпорядження Губиниського селищного голови Єрьоменка Петра Володимировича «Про розгляд депутатського звернення» № 175 від 17 вересня 2021 року.
Так, разом із позовною заявою представником позивача (адвокат Донець С.О.) подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій заявник просить вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення дії розпорядження Губиниського селищного голови Єрьоменка Петра Володимировича «Про розгляд депутатського звернення» № 175 від 17 вересня 2021 року, до набрання законної сили рішення суду по справі.
В обґрунтування даної заяви представник позивача зазначив, що рішення органів місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції чи законам України зупиняється у встановленому законом порядку з одночасним зверненням до суду. Оскаржуване розпорядження Губиниського селищного голови Єрьоменка Петра Володимировича від 17 вересня 2021 року «Про розгляд депутатського звернення» № 175 має всі ознаки протиправності, та порушення прав, свобод або інтересів позивача у зв`язку з чим, підлягає зупиненню. Підставою видання спірного розпорядження є депутатське звернення, яке оформлене та подане в порушення вимог діючого законодавства України, з вимогою надання доручення відповідним співробітникам ради, щодо підготовки проекту рішення Губиниської селищної ради «Про підсумки роботи заступника голови Губиниської селищної ради з питань діяльності виконавчих органів Донця В.О.», а також про надання доручення відповідним співробітникам ради, щодо підготовки проекту рішення Губиниської селищної ради «Про припинення повноважень заступника голови Губиниської селищної ради з питань діяльності виконавчих органів Донця В.О.». Отже, спірне розпорядження змушені виконувати посадові особи органу місцевого самоврядування, зокрема секретар ради, щодо внесення до порядку денного найближчої сесії питання про звіт позивача та безпосередньо сам позивач по справі, який вимушений готувати звіт про виконану роботу, що не передбачено його посадовими обов`язками, та звітувати перед радою замість голови, що навпаки передбачено обов`язками саме голови селищної ради. За результатами сесії, яка можливо відбудеться в першій декаді жовтня 2021 року, тобто набагато раніше, а ніж буде прийняте судове раніше по справі, позивача може бути відсторонено від займаної посади, звільнено, притягнуто до відповідальності, що свідчить про реальність порушення прав позивача та необхідність їх захисту до вирішення справи по суті.
За правилами частини 1 статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
Згідно з частиною 2 статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову.
Таким чином, розгляд заяви про забезпечення позову у судовому засіданні здійснюється виключно у разі, якщо матеріали адміністративної справи та заяви про забезпечення позову перешкоджають можливості об`єктивного розгляду заяви без участі сторін.
Проте, у даному випадку, дослідивши матеріали позовної заяви та заяву про забезпечення позову, суд вважає за можливе розглянути вказану заяву без повідомлення учасників справи.
Розглянувши заяву представника позивача про забезпечення позову та вивчивши надані докази, суд зазначає наступне.
У відповідності до частин 1 та 2 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 151 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Значення цього інституту адміністративного процесуального права в тому, що ним захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення.
Мета забезпечення позову це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкоджання спричинення значної шкоди заявнику.
Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 "Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" в тій частині, яка стосується загальних положень застосування забезпечення позову, а також Постанови Пленуму Вищого адміністративного Суду України від 06 березня 2008 року № 2 "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства під час розгляду адміністративних справ" розглядаючи клопотання про забезпечення позову, суд (суддя) повинен з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, чи існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з таким клопотанням, позовним вимогам.
Слід зазначити, що підстави забезпечення позову, передбачені частиною 2 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, є оціночними, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.
Вирішуючи питання про забезпечення позову суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу. При цьому, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.
Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Підсумовуючи наведене, суд враховує, що при вирішенні питання про забезпечення позову необхідно здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Так, згідно із розпорядженням Губиниського селищного голови Єрьоменка Петра Володимировича № 175 від 17.09.2021 року «Про розгляд депутатського звернення» розпоряджено заступника селищного голови з питань діяльності виконавчих органів (з питань благоустрою та житлово-комунального господарства) Володимира Донця підготувати звіт про виконану роботу в період з 04.12.2020 року по теперішній час та доповісти на найближчій сесії ради. Секретарю Губиниської селищної ради Анастасії Педан внести в порядок денний найближчої сесії питання про звіт про виконану роботу заступника селищного голови з питань виконавчих органів (з питань благоустрою та житлово-комунального господарства) Володимира Донця. Контроль за виконанням цього розпорядження покладено на селищного голову.
Суд звертає увагу, що встановлення ознак протиправності рішення відповідача може бути встановлена судом тільки на підставі з`ясування фактичних обставин справи, оцінки належності, допустимості та достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за наслідком розгляду справи по суті.
На переконання суду, у разі забезпечення позову, суд фактично надасть правову оцінку правомірності розпорядженню, що є предметом оскарження до розгляду справи по суті, що у свою чергу суперечитиме завданням адміністративного судочинства та інституту забезпечення позову.
Суд зазначає, що припущення позивача про відсторонення від займаної посади, звільнення, притягнення до відповідальності, суд не може сприймати як обґрунтовану підставу для застосування заходів забезпечення позову.
Суд вважає за необхідне зазначити, що можливе настання негативних наслідків не є беззаперечним доказом для вжиття заходів забезпечення позову. Чинне законодавство передбачає можливий захист порушеного права, в тому числі шляхом оскарження відповідних рішень та дій суб`єкта владних повноважень, чи відшкодування шкоди, заподіяної вчиненими протиправними рішеннями, діями або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, що свідчить про наявність механізмів для відновлення порушених прав заявника, якщо таке буде встановлено при вирішенні спору по суті.
Таким чином, здійснивши оцінку обґрунтованості доводів представника позивача щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, з урахуванням розумності та обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову, предмету позову, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 150, 151, 153, 154, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Боженко