Справа № 2040/5144/18
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2021-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2021 р.Справа № 2040/5144/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бартош Н.С.,

Суддів: Григорова А.М. , Подобайло З.Г. ,

за участю секретаря судового засідання Щеглової А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю виробнича фірма "ХАРНЕТКАМ" на рішення Харківського окружного адміністративного суду (головуючий І інстанції Мельников Р.В.) від 01.10.2018 року (повний текст рішення складено 08.10.18 року) по справі № 2040/5144/18

за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

до Товариства з обмеженою відповідальністю виробнича фірма "ХАРНЕТКАМ"

про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Шевченківське об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просив стягнути з ТОВ "Харнеткам" на користь Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова (р/р НОМЕР_1 в філії ХОУ АТ "Ощадбанк", МФО 351823, ) заборгованість по сплаті фактичних витрат на виплату та доставку пенсій в сумі 104165,76 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на підприємстві відповідача працювала особа, якій призначено пенсію на пільгових умовах на підставі пункту а ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (список № 1). За січень 2018 року сума відшкодування витрат на виплату і доставку пенсій за вказаного працівника складає 96674,90 грн., за лютий 2018 року - 1523,45 грн., за березень 2018 року - 1523,45 грн., за квітень 2018 року - 1523,45 грн., за травень - 1523,45 грн., за червень 2018 року - 1523,45 грн. При цьому, позивачем в адміністративному позові вказано, що у відповідача до утворення заборгованості існувала переплата у розмірі 126,84 грн., у зв`язку з чим борг підприємства за період з січня 2018 року по червень 2018 року становить 104165,76 грн. В загальному розмірі сума відповідачем сплачена не була. У зв`язку з чим позивач просить стягнути таку у судовому порядку.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 01.10.2018 року по справі № 2040/5144/18 позовні вимоги задоволено.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 04.12.2020 р. замінено позивача - Шевченківське об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова на Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області.

Позивач подав письмові пояснення по справі, в яких просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

В судовому засіданні представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін у судовому засіданні, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ТОВ Харнеткам знаходиться на обліку в Шевченківському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України м. Харкова.

На підприємстві відповідача працювали особи, яким у зв`язку із набуттям права було призначено пенсію на пільгових умовах відповідно до п. "а" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення". Позивачем було направлено на адресу відповідача листа від 30.01.2018 р. № 1576-03-3/49, яким повідомлено, що на виконання ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду від 19.10.2017 р. по справі № 639/2469/17 було поновлено з 01.10.2010 р. виплату пільгової пенсії ОСОБА_1 (п/с 196708), яка працювала в ТОВ Харнеткам.

Також судом першої інстанції встановлено, що позивачем складено та направлено на адресу відповідача розрахунки про фактичні витрати на виплату та доставку пільгових пенсій, якими повідомлено про необхідність сплати фактичних витрат на виплату та доставку пенсій за списком № 1 за січень, лютий, березень, квітень, травень та червень 2018 року, а також повідомлення № 22-03/49 від 15.01.2018 р., № 155-03/49 від 08.02.2018 р., №266-03/49 від 05.03.2018 р., № 399-03/49 від 11.04.2018 р., № 489-09/49 від 07.05.2018 р., № 578-03/49 від 04.06.2018 р. Вказані повідомлення були вручені відповідачу, про що свідчать поштові повідомлення про вручення.

Враховуючи те, що відповідачем заборгованість зі сплати фактичних витрат на виплату та доставку пенсій за списком № 1 не сплачено, позивач звернувся до суду першої інстанції із вищевказаними позовними вимогами.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов до висновку, що ОСОБА_1 виникло право на поновлення виплати пільгової пенсії, що було встановлено постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 23.05.2018 року у справі № 639/2469/17, а тому у відповідача є обов`язок відшкодовувати Пенсійному фонду витрати на виплату та доставку пільгової пенсії ОСОБА_1 , в результаті невиконання якого утворилась заборгованість зі сплати фактичних витрат на виплату та доставку пенсій призначених відповідно до п. "а" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (список № 1) у загальному розмірі 104165,76 грн. за січень-червень 2018 року.

В доводах апеляційної скарги відповідач по справі послався на те, що відповідно до довідки № 34 від 09.06.2009 р. про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, ОСОБА_1 працювала повний робочий день в ТОВ ВФ «XAPHETKAM» за період з 04.01.1988 р. (цр. 381-к від 30.12.1987) по 08.01.1997 (пр. 1-к від 08.01.1997), ливарник пластмас, що передбачено Списком № 1 розділу 8 підрозділу Б код КП 1080Б000-17541 підстава Постанови від 11.03.1994 р. № 162 про затвердження списків виробництв, робот професій, посад та показників, які надають право на пільгове пенсійне забезпечення за період з 1988 по 1997. Відповідно до довідки № 22 від 24.06.2009 р. ОСОБА_1 працювала з 04.01.1988 р. по 08.01.1997 р. у виробничій фірмі «XAPHETKAM» за списком №1 на дільниці виробництва полімерів в якості ливарника пластмаси - 5-ти денний робочий тиждень, простоїв підприємства не було, відпусток за власний рахунок не було.

На підставі цього, апелянт зазначив, що УПФУ дійшов до висновку, що ОСОБА_1 має право на призначення пільгової пенсії на підставі запису у трудовій книжці ОСОБА_1 та двох довідок, а саме № 34 від 09.06.2009 р. та № 22 від 24.06.2009 р. Інших документів, які б підтверджували той факт, що ОСОБА_1 має право на призначення пільгової пенсії у ОСОБА_1 відсутні.

Натомість зазначені висновки є незаконними, оскільки ОСОБА_1 приховала той факт, що вказані довідки є недійсними, оскільки до них було внесена недостовірна інформація.

Так, вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 18.10.2010 р. по кримінальній справі № 1-823/10, що набрав законної сили, було визнано винною ОСОБА_2 у скоєнні злочину передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України. Згідно зазначеного вироку суду, ОСОБА_3 , працюючи на посаді головного бухгалтера ТОВ ПФ Xарнеткам, будучи посадовою особою, вчинила службове підроблення при наступних обставинах: 24.06.2009 р. ОСОБА_2 внесла до офіційного документу, а саме довідки № 22 від 24.06.2009 р. дані про те, що ОСОБА_1 у період з 04.01.1988 р. по 08.01.1997 р. працювала у виробничій фірмі Xарнеткам за списком № 1 на дільниці виробництва полімерів в якості ливарника пластмаси - 5-ти денний робочий тиждень, простоїв підприємства не було, відпусток за власний рахунок не було.

На підставі цієї довідки ОСОБА_1 , починаючи з 31.03.2009 р., призначена пенсія за віком на пільгових умовах по списку № 1 зі зменшенням пенсійного віку згідно Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування за наявності загального стажу роботи 17 років 3 місяці 21 день з яких на пільгових умовах за списком № 1 на посаді ливарника пластмас 9 років 5 днів.

При складанні довідки № 22 від 24.06.2009 р. на ім`я ОСОБА_1 ОСОБА_2 допустила службове підроблення, тобто внесла в офіційний документ необхідний для оформлення пільгової пенсії ОСОБА_1 недостовірні відомості, так як за час роботи ОСОБА_1 на посаді ливарника пластмас з 04.01.1988 р. по 08.01.1997 р. вона неодноразово брала відпустку за свій рахунок, у зв`язку з чим, загальний стаж роботи ОСОБА_1 на посаді ливарника пластмас склав сім з половиною років, тим самим пенсія за списком № 1 зі зменшенням пенсійного віку на підставі довідки, виданої ОСОБА_2 була їй призначена передчасно.

Згідно листа ТОВ ВФ Xарнеткам від 09.11.2011 р. № 52 на підставі подання Прокуратури Харківської області Жовтневого району м. Харкова про вжиття заходів за № 04-27-845 вих-10 від 19.08.2010 р., довідки видані ТОВ ВФ Xарнеткам ОСОБА_1 на право отримання пільгової пенсії за списком № 1 вважати недійсними: Довідка № 22 від 24.06.2009 р.; Довідка № 33 від 09.06.2009 р.; Довідка №34 від 09.06.2009 р. Замість вказаних довідок видаються дійсні: Довідка за № 50 від 09.11.2011 р.; Довідка за № 51 від 09.11.2011р.

Таким чином, апелянт вважає, що Шевченківське об`єднане ПФУ нарахувало ОСОБА_1 пенсію на підставі недійсних довідок, які були подані нею.

Також апелянт зазначив, що представником ОСОБА_1 10.03.2017 р. до управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Харкова було подано заяву, в якій просив зарахувати у стаж роботи ОСОБА_1 з 04.01.1988 р. по 08.01.1997 р. до Списку № 1 - 07 років 03 місяці 1 день, включити пільговий стаж роботи ОСОБА_1 за Списком № 1 - 07 років 03 місяці 1 день до загального стажу, та нарахувати і виплатити їй пенсію з дня її припинення - 01.10.2010 р., та додані до неї відповідні документи

Управлінням Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Харкова у відповідь на вказану заяву було повідомлено про неможливість зарахувати до пільгового стажу за Списком № 1 період роботи ОСОБА_1 з 04.01.1988 р. по 08.01.1997 р. та поновити виплату пенсії на підставі наданих довідок, оскільки вони оформлені не за встановленою формою та в них відсутні підстави для їх видачі. В подальшому, з невідомих апелянту причин, відповідач прийняв прямо протилежне рішення щодо нарахування вказаної пенсії.

Враховуючи той факт, що пільгового стажу у ОСОБА_1 не вистачає, що підтверджується вищезазначеними документами, а також той факт, що ОСОБА_1 подала до ПФУ підроблені документи, за фактами підробки яких є вирок суду, а також враховуючи, що позивач на вищезазначене уваги взагалі не звернув та не став перевіряти наявність у останньої необхідного трудового стажу, та незаконно зарахував до пільгового стажу за Списком № 1 період роботи ОСОБА_1 з 04.01.1988 р. по 08.01.1997 р. та незаконно поновив виплати ОСОБА_1 вказаної пільгової пенсії, апелянт вважає, що обов`язку щодо сплати фактичних витрат на виплату та доставку незаконно призначеної пенсії у ТОВ Харнеткам не виникло, а тому позов Шевченківського об`єднаного управління ПФУ м. Харкова не підлягає задоволенню.

Щодо посилань суду першої інстанції на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 23.05.2018 р. у справі № 639/2469/17, апелянт вказав на те, що суд першої інстанції сам посилається на той факт, що комісією з розгляду спірних питань при призначенні (перерахунку) пенсії Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова на засіданні, яке відбулось 10.11.2017 р. протокол № 32 комісією встановлено, що враховуючи постанову Жовтневого районного суду м. Харкова від 12.06.2017 р. по справі № 639/2469/17, якою Шевченківське об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова зобов`язане розглянути заяву в інтересах ОСОБА_1 про зарахування до пільгового стажу за Списком № 1 період роботи ОСОБА_1 з 04.01.1988 р. по 08.01.1997 р., поновлення виплати пільгової пенсії з прийняттям рішення за результатами її розгляду про поновлення виплати ОСОБА_1 пільгової пенсії з 01.10.2010 р. за Списком №1 згідно із Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", прийнято рішення поновити з 01.10.2010 р. ОСОБА_1 пільгову пенсію за Списком № 1 зарахувавши до пільгового стажу за Списком № 1 період роботи заявниці з 04.01.1988 р. по 08.01.1997 р.

Таким чином, оскільки постанова Харківського апеляційного адміністративного суду від 23.05.2018 р. у справі № 639/2469/17, якою постанову Жовтневого районного суду м. Харкова від 12.06.2017 р. по справі № 639/2469/17 було скасовано в частині зобов`язання Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова прийняти рішення за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про зарахування до пільгового стажу за Списком № 1 періоду роботи з 04.01.1988 р. по 08.01.1997 р., поновлення виплати пільгової пенсії з 01.10.2010 р. за Списком №1 згідно з Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", була прийнята набагато пізніше прийнятого комісією рішення 10.11.2017 р. протокол № 32 про поновлення з 01.10.2010 р. ОСОБА_1 пільгової пенси за Списком № 1 зарахувавши до пільгового стажу за Списком № 1 період роботи заявниці з 04.01.1988 р. по 08.01.1997 р., то в цьому випадку рішення комісії 10.11.2017 р. протокол № 32 є явно незаконним, оскільки було прийнято на виконання скасованого, в частині зобов`язання, рішення.

На підставі цього, апелянт вважає, що позивач зобов`язаний був, з урахуванням прийнятої постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 23.05.2018 р. у справі № 639/2469/17, повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо поновлення їй пенсії, натомість цього вчинено не було, що залишились поза увагою суду та зроблено висновки, які не відповідають дійсним обставинам справи.

В наданих до суду додаткових письмових поясненнях відповідач по справі послався на те, що постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 23.05.2018 року у справі № 639/2469/17, постанову Жовтневого районного суду м. Харкова від 12.06.2017р. по справі № 639/2469/17 було скасовано в частині зобов`язання Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова прийняти рішення за результатами розгляду заяви ОСОБА_4 про зарахування до пільгового стажу за Списком №1 періоду роботи з 04.01.1988р. по 08.01.1997р., поновлення виплати пільгової пенсії з 01.10.2010р. за Списком №1 згідно з Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

На виконання зазначеної постанови апеляційного суду, відповідачем було закрито особистий рахунок та припинено виплату' пенсії ОСОБА_1 ще з 01.07.2018 р.

Цей факт підтверджується тим, що ОСОБА_1 знову звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Шевченківського об`єднаного управління ПФУ м. Харкова з позовом про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

В своєму позові ОСОБА_1 прямо зазначає про те, що Шевченківським об`єднаним управлінням ПФУ м. Харкова у листі від 26.10.2018 р., на виконання постанови Харківського апеляційного адміністративного суду було закрито особистий рахунок та припинено виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.07.2018 р. Також зазначено, що у відповідача відсутній зазначений лист відповідача, оскільки останній знаходиться у ОСОБА_1 , а тому надати його до суду відповідач не має можливості, а тому також прошу з`ясувати у позивача зазначену обставину.

Таким чином, відповідач вже після виплати ОСОБА_1 пенсії в сумі 104165 грн., ще до ухвалення оскаржуваного рішення, виконав постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 23.05.2018 року у справі № 639/2469/17 та припинив виплату пільгової пенсії ОСОБА_1 , тобто визнав, що ОСОБА_1 не має права на призначення та виплату останній пільгової пенсії.

З урахуванням вищезазначеного вважає, позивач будучи безумовно обізнаний про припинення виплати пільгової пенсії ОСОБА_1 незаконно та безпідставно звернувся до відповідача про стягнення заборгованість по сплаті фактичних витрат на виплату та доставку пенсій в сумі 104165,76 грн., які були проведенні відповідачем без належної правової підстави, а також вважає, що в цьому випадку, позивач звернувся з позовом не до належного відповідача, оскільки вказані грошові кошти є фактично безпідставно набутими ОСОБА_1 .

В наданих до суду додаткових письмових поясненнях відповідач по справі послався на те, що навіть якщо припустити, що посада яку обіймала ОСОБА_1 відноситься до списку № 1, то у цьому разі в неї також не вистачає трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах, оскільки трудовий стаж ОСОБА_1 складає 7 років 3 місяці і 1 день, а для призначення пенсії за списком № 1 працівнику необхідно мати стаж на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці 7 років і 6 місяців.

Крім того, відповідач послався на те, що відповідно до трудової книжки ОСОБА_1 працювала у відповідача з 04.01.1988 по 08.01.1997. Відповідно до наказів, долучених до матеріалів справи, ОСОБА_1 за період праці у відповідача була в відпустках за свій рахунок, тобто не працювала повний робочий день, у загальній кількості 683 дні. Виходячи із вищевикладеного і того, що ОСОБА_1 була у відпустках за особистий рахунок за час роботи у Відповідача 683 дні, цей період не було зараховано до її стажу, оскільки у цей час вона не працювала взагалі. З урахуванням вищенаведених обставин, відповідач вважає, що загальний стаж роботи ОСОБА_1 у відповідача складає 7 років 3 місяці 1 день, і ця обставина також встановлена по справі № 639/2469/17.

Щодо вказаних вище доводів апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Між сторонами виникли правовідносини, щодо наявності обов`язку підприємства по відшкодуванню витрат Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до призначених до ч. 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" в частині пенсій, призначених відповідно до п. "а" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Відповідно до ст. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абз. 1 цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, крім тих, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону.

Відповідно до п. "а" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Таким чином, витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до п. "а" ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення підлягають відшкодуванню відповідно до Закону України Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування. Обов`язок підприємств та організацій з відшкодування понесених ПФУ після 1 січня 2004 року витрат на виплату і доставку зазначених пенсій не пов`язаний із датою призначення такої пенсії чи часом набуття необхідного для цього пільгового стажу.

Винятком із цього правила є лише відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій особам, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, призначених з урахуванням вимог ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Порядок відшкодування підприємствами витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, визначено розділом 6 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 р. № 21-1 та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 16.01.2004 р. за № 64/8663.

Згідно з п. 6.1 Інструкції про порядок обчислення і сплати внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до п. 2 Прикінцевих положень Закону.

Відповідно до вимог п.п. 6.4 та 6.5 Інструкції - розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами надходження доходів органів Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини другої Прикінцевих положень Закону (згідно з додатками 6 та 7) які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих пенсій. Розрахунки складаються на підставі відомостей відділів з призначення пенсій орган Пенсійного фонду України, які подаються згідно з додатком 08 до 01 січня поточного року та протягом 10 днів з дня прийняття рішення про призначення нової пенсії.

Згідно п. 6.8 Інструкції, підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Отже, підставою для відшкодування підприємством органам Пенсійного фонду витрат на виплату та доставку пільгових пенсій є розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за відповідний період.

При цьому, обов`язок здійснювати відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій, призначеної на пільгових умовах особі, яка має стаж, що дає право на призначення цієї пенсій, належить або підприємству, на якому працювала така особа, або його правонаступнику.

З наведених вище доводів апеляційної скарги вбачається, що відповідачем не оспорюється сума відшкодування витрат на виплату і доставку пільгових пенсій, а ставиться під сумнів право особи, що працювала на підприємстві відповідача, на отримання пільгової пенсії, та як наслідок, обов`язку ТОВ Харнеткам відшкодовувати органу Пенсійного фонду України ці витрати.

Судовим розглядом встановлено, що Постановою Жовтневого районного суду міста Харкова від 12.06.2017 року по справі № 639/2469/17 частково задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 до Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова про визнання незаконною відмови суб`єкта владних повноважень зарахувати до пільгового стажу за Списком № 1 період роботи з 04.01.1988 по 08.01.1997, поновлення виплати пільгової пенсії та зобов`язання вчинити певні дії.

Визнано дії управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Харкова щодо відмови зарахувати до пільгового стажу за Списком № 1 період роботи ОСОБА_1 з 04.01.1988 по 08.01.1997, поновлення виплати пільгової пенсії - протиправними.

Зобов`язано Шевченківське об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова розглянути заяву в інтересах ОСОБА_1 про зарахування до пільгового лажу за Списком № 1 період роботи ОСОБА_1 з 04.01.1988 по 08.01.1997, поновлення виплати пільгової пенсії з прийняттям рішення за результатами її розгляду про поновлення виплати ОСОБА_1 пільгової пенсії з 01.10.2010 за Списком № 1 згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 19.10.2017 по справі № 639/2469/17 апеляційні скарги позивача та відповідача залишені без задоволення, а постанова Жовтневого районного суду міста Харкова від 12.06.2017 року по справі № 639/2469 17 залишена без змін.

На виконання постанови Жовтневого районного суду м. Харкова від 12.06.2017 року та ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду від 19.10.2017 по справі № 639/2469/17, комісією з розгляду спірних питань при призначенні (перерахунку) пенсій Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова було прийнято рішення від 10.11.2017 про поновлення виплати ОСОБА_1 пільгової пенсії з 01.10.2010 за Списком № 1 згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із зарахуванням до пільгового стажу за Списком №1 період роботи з 04.01.1988 по 08.01.1997.

Таким чином, в січні 2018 року Шевченківським об`єднаним управлінням Пенсійного зонду України м. Харкова було виплачено пенсію ОСОБА_1 , починаючи з 01.10.2010 по січень 2018 року включно в сумі 95917,60 грн.

Оскільки з 01.10.2010 ОСОБА_1 було поновлено виплату пільгової пенсії за Списком № 1 згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне врахування», ТОВ ВФ «Харнеткам» як підприємству, на якому набула пільгового стажу ОСОБА_1 , в січні 2018 року було виставлено для відшкодування витрати на виплату та доставку пільгової пенсії в сумі 96675.35 грн. за лютий 2018 року - 1523,45 грн., за березень 2018 року 1523,45 грн., за квітень 2018 року - 1523,45 грн., за травень 2018 року 1523,45 грн., за червень 2018 року 1523,45 грн. До утворення заборгованості у відповідача існувала переплата в розмірі 126,84 грн., таким чином борг за період з січня 2018 року по червень 2018 року становить 104165,76 грн.

В подальшому, дізнавшись про поновлення виплати пенсії ОСОБА_1 , ТОВ ВФ Харнеткам» подало апеляційну скаргу на постанову Жовтневого районного суду м. Харкова в д 12.06.2017 року по справі № 639/2469/17.

За результатами розгляду апеляційної скарги ТОВ ВФ «Харнеткам» на постанову Жовтневого районного суду м. Харкова від 12.06.2017 року по справі № 639/2469/17, Харківським апеляційним адміністративним судом прийнято постанову, якою скарга була задоволена, а постанова Жовтневого районного суду и Харкова від 12.06.2017 по справі № 639/2469/17 скасована в частині зобов`язання Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова прийняти рішення за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про зарахування до пільгового стажу за Списком № 1 періоду роботи з 04.01.1988 по 08.01.1997, поновлення виплати пільгової пенсії з 01.10.2010 р. за Списком № 1 згідно із Законом України «Про Загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

На виконання вказаної вище постанови, Шевченківським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України м. Харкова було закрито особовий рахунок та припинено виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.07.2018 року.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного від 17.04.2019 р. було зупинено провадження у справі № 2040/5144/18 до вирішення Харківським окружним адміністративним судом справи № 520/3701/19, предметом спору якої було визнання протиправним та скасування рішення Шевченківського ОУПФУ м. Харкова в особі Комісії з розгляду спірних питань при призначенні (перерахунку) пенсії Шевченківського ОУПФУ м. Харкова від 10.11.2017 р. протокол № 32 про поновлення з 01.10.2010 р. ОСОБА_1 пільгової пенсії за Списком № 1, зарахувавши до пільгового стажу за Списком №1 період роботи заявниці з 04.01.1988 р. по 08.01.1997 р.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 21.05.2019 р., залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 26.09.2019 р. позовні вимоги залишено без задоволення.

В постанові Другого апеляційного адміністративного суду від 26.09.2019 р. у справі № 520/3701/19 суд дійшов висновку, що у відповідача - Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова, були не лише підстави, але й обов`язок, покладений на Шевченківське ОУПФУ м. Харкова судовим рішенням у справі № 639/2469/17 для прийняття спірного рішення від 10.11.2017 № 32 про поновлення ОСОБА_1 з 01.10.2010 пільгової пенсії, а тому підстави для його скасування у суду відсутні.

Таким чином, судовими рішеннями у справі № 639/2469/17 встановлено, що ОСОБА_1 у період з 04.01.1988 по 08.01.1997 працювала на ТОВ ВФ «Харнеткам» за Списком № 1 і мас право на пенсійне забезпечення у порядку абз.1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах. Судовими рішеннями у справі № 520/3701/19 підтверджено правомірність дій Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова щодо поновлення з 01.10.2010 ОСОБА_1 пільгової пенсії за Списком № 1, зарахувавши до пільгового стажу за Списком № 1 період роботи заявниці з 04.01.1988 по 08.01.1997.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Щодо посилань представника відповідача на те, що відсутні довідки, видані підприємством, в яких зазначалось, що ОСОБА_1 працювала саме за Списком № 1 колегія суддів вважає безпідставними, оскільки в судових рішеннях у справі № 520/3701/19 перелічені довідки, які видало ТОВ ВФ «Харнеткам» ОСОБА_1 в 2011, 2014, 2015, 2016 роках. При цьому, позивачем до матеріалів справи долучено копії довідок, виданих ТОВ ВФ «Харнеткам» в 2011 році на заміну недійсних довідок, що підтверджують пільговий стаж по Списку № 1 ОСОБА_1 . В 2011 році, на заміну довідки № 34 від 09.06.2009 ОСОБА_1 відповідачем було видано довідку № 53 від 09.11.2011, в якій також зазначено, що ОСОБА_1 у період з 04.01.1988 по 08.01.1987 працювала ливарником пластмас, готувала матеріал для литва по рецептурі, посада передбачена Списком 1 розділу 8 підрозділ Б код 1080Б000-17541, підстава - постанова КМУ від 11.03.1994 № 162.

Судовим розглядом також встановлено, що ТОВ ВФ «Харнеткам» зверталось із заявою про перегляд постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 23.05.2018 по справі № 639/2469/17 за нововиявленими обставинами. Як на підставу перегляду постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 23.05.2018 по справі № 639/2469/17 за нововиявленими обставинами ТОВ ВФ «Харнеткам» зазначало про отримання від Головного управління Держпраці у Харківській області листа № В-208/02.02/12-08/1807 від 23.02.2021, в якому зазначено, що посада ливарник пластмас, яку обіймала ОСОБА_1 , передбачена списком № 2.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 17.05.2021 у справі № 639/2469/17 відмовлено в задоволенні заяви ТОВ ВФ «Харнеткам» про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 23.05.2018 р.

На підставі цього, колегія суддів дійшла до висновку, що доводи апелянта, зазначені ним в додаткових письмових поясненнях, про те, що фактичні витрати на виплату та доставку пенсії в сумі 104165,76 грн. були проведені без належної правової підстави є безпідставними.

Також безпідставними є доводи відповідача, наведені ним в додаткових письмових поясненнях, про те, що позивач звернувся і даним позовом не до належного відповідача, оскільки вказані грошові кошти є фактично безпідставно набутими ОСОБА_1 .

Так, судовим розглядом встановлено, що на виконання постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 23.05.2018 у справі № 639/2469/17, Шевченківським об`єднаним управління Пенсійного фонду України м. Харкова було закрито особовий рахунок та припинено виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.07.2018 року.

Не погодившись із закриттям особового рахунку та припиненням виплати пенсії з 01.07.2018, ОСОБА_1 звернулась до суду за захистом порушених, на її думку, прав.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 10.05.2019 по справі № 520/111/19 адміністративний позов ОСОБА_1 до Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ТОВ ВФ «Харнеткам» про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано дії Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова щодо закриття особового рахунку та припинення виплати позивачу пенсії з 01.07.2018 протиправними. В задоволенні позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено. Вказане судове рішення набрало чинності 05.07.2019.

Як вказував позивач, оскільки рішення суду не містило зобов`язання поновити виплату пенсії, виплата не була поновлена.

Разом з тим, не погодившись із тим, що виплата пенсії з 01.07.2018 не була поновлена, ОСОБА_1 звернулась до суду за захистом порушених, на її думку, прав.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 23.01.2020 по справі № 520/13759/19 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, третя особа - ТОВ ВФ «Харнеткам» про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено у повному обсязі.

Скасовано Розпорядження начальника відділу УПФУ без номеру та без дати, яким закрито особовий рахунок та припинено виплату ОСОБА_1 пенсії згідно рішення апеляційного суду з 01.07.2018.

Визнано бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, яка полягає у не поновленні та невиплаті з 01.07.2018 року ОСОБА_1 пенсії протиправною.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області поновити та виплатити ОСОБА_1 пенсію з 01.07.2018 року.

На вказане судове рішення ТОВ ВФ «Харнеткам» було подано апеляційну скаргу але постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 03.06.2020 по справі № 520/13759/19 апеляційну скаргу залишено без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.01.2020 по справі № 520/13759/19 залишено без змін.

Таким чином, станом на травень 2021 року ОСОБА_1 виплачується пенсія в віком на пільгових умовах за Списком № 1, розмір пенсії з 01.03.2021 становить 1946,29 грн., у зв`язку з чим колегія суддів дійшла до висновку, що позивач правомірно виставив відповідачу для відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій в сумі 104165,76 грн.

Що стосується посилання апелянта на те, що рішення комісії 10.11.2017 р. - протокол № 32 є явно незаконним, колегія суддів зазначає, що це рішення органу Пенсійного фонду України не є предметом розгляду в межах спірних правовідносин, а тому судом оцінка правомірності чи неправомірності його прийняття не може бути надана при вирішенні цієї справи.

Крім того, колегія суддів зазначає, що предметом спору у справі № 2040/5144/18 є невідшкодуваня відповідачем фактичних витрат на виплату та доставку пільгової пенсії, призначеної за списком № 1 ОСОБА_1 , виплаченої за період з 01.10.2011 по 30.06.2018, а не питання правомірності чи неправомірності призначення цій особі пільгової пенсії за віком. Поновлення виплати пенсії з 01.10.2011 р. проведено на виконання постанови Жовтневого районного суду м. Харкова від 12.06.2017 р. та ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду від 19.10.2017 р. по справі № 639/2469/17.

З урахуванням того, що рішенням суду, яке набрало законної сили підтверджено пільговий стаж роботи ОСОБА_1 за період роботи з 04.01.1988 р. по 08.01.1997 р., а отже у неї виникло право на поновлення виплати пільгової пенсії та виплату пенсії їй було поновлено та пенсія виплачувалася органом Пенсійного фонду України, вимоги позивача щодо наявності підстав для стягнення з відповідача витрат на виплату і доставку пільгових пенсій у розмірі 104165,76 грн. є правомірними.

Положеннями ч. 2 ст. 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У пункті 50 рішення Європейського суду з прав людини «Щокін проти України» (№ 23759/03 та № 37943/06) зазначено про те, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Говорячи про «закон», стаття 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року посилається на ту саму концепцію, що міститься в інших положеннях цієї Конвенції (див. рішення у справі «Шпачек s.r.о.» проти Чеської Республіки» (SPACEK, s.r.o. v. THE CZECH REPUBLIC № 26449/95). Ця концепція вимагає, перш за все, щоб такі заходи мали підстави в національному законодавстві. Вона також відсилає до якості такого закону, вимагаючи, щоб він був доступним для зацікавлених осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні (див. рішення у справі «Бейелер проти Італії» (Beyeler v. Italy № 33202/96).

Колегія суддів враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (Заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява N 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують з наведених вище підстав.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Враховуючи те, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.10.2018 року по справі № 2040/5144/18 прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не виявила підстав для його скасування.

Відповідно до ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню: 1) рішення, ухвали суду першої інстанції та постанови, ухвали суду апеляційної інстанції у справах, рішення у яких підлягають перегляду в апеляційному порядку Верховним Судом; 2) судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю виробнича фірма "ХАРНЕТКАМ" залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.10.2018 року по справі №2040/5144/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)Н.С. Бартош
Судді(підпис) (підпис) А.М. Григоров З.Г. Подобайло

Повний текст постанови складено 21.09.2021 року