Справа № 440/4714/21
Суддя: С.С. Бойко
Дата ухвалення: 2021-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2021 року м. ПолтаваСправа № 440/4714/21

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бойка С.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки),

В С Т А Н О В И В:

12 травня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 21.04.2021 №Ф-8140-51/1292.

Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначив, що 28.04.2021 він отримав вимогу Головного управління ДПС у Полтавській області про сплату боргу (недоїмки) від 21.04.2021 №Ф-8140-51/1292, відповідно до якої станом на 31.03.2021 заборгованість зі сплати єдиного внеску, штрафів, пені становить 9595,30 грн.

Позивач зазначає, що згідно Єдиного реєстру адвокатів України позивач з 2011 року і по даний час обліковується в Раді адвокатів Полтавської області. Також вказує, що він не є платником ЄСВ на підставі ч.4 ст.7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", оскільки з 01.02.2019 він є інвалідом другої групи, що підтверджується пенсійним посвідченням серії НОМЕР_1 , виданим Пенсійним фондом України. Позивач вважає вказану вимогу протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 17.05.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за цим позовом, а її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників (у порядку письмового провадження).

17.02.2021 представником відповідача подано відзив на адміністративний позов. У відзиві зазначено, що відповідно до реєстраційних даних картки особового рахунку автоматизованих інформаційних систем, платник перебуває на обліку в органах ГУ ДПС, як фізична особа, яка займається незалежною професійною діяльністю (адвокат, який здійснює індивідуальну адвокатську діяльність) та зареєстрований платником єдиного внеску на загально обов`язкове державне соціальне страхування. Також позивач має право на заняття адвокатською діяльністю, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру адвокатів України.

Відповідно до інтегрованої картки платника податків з нарахування ЄСВ за 2018 - 2020 роки у позивача обліковується недоїмка в сумі 9595,30 грн. Відповідно до ч. 4 ст. 4 Закону звільняються від сплати за себе єдиного внеску, особи, фізичні особи підприємці, в тому числі що обрали спрощену систему оподаткування та члени фермерського господарства, якщо вони не належать до осіб, які підлягають страхуванню на інших підставах, якщо вони отримують пенсію за віком або с особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування. Тобто, зі змісту ч. 4 ст. 4 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" вбачається, що пільги не застосовуються до осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, у тому числі адвокатську.

Зазначені позивачем зміни в законодавстві, щодо звільнення від сплати ЄСВ осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, у тому числі адвокатську, набрали чинності лише з 01.01.2021, а тому не можуть бути застосовані до позивача. Тому, відповідачем було сформовано оскаржувану вимогу, виходячи з розміру мінімального страхового внеску.

Враховуючи наведене, представник відповідача вважає, що ними правомірно сформовано оскаржувану вимогу та просить суд відмовити в задоволенні позову.

Ухвалою суду від 19.07.2021 замінено відповідача з Головного управління ДПС у Полтавській області () на його правонаступника в особі Головного управління ДПС у Полтавській області (код ЄДРПОУ відокремленого підрозділу 44057192).

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

На підставі рішення Полтавської обласної КДКА №24 від 26.08.2011 ОСОБА_1 видано свідоцтво серії 1038 від 26.08.2011 про право на зайняття адвокатською діяльністю.

Крім того, згідно відомостей Єдиного державного реєстру адвокатів України, право на заняття адвокатською діяльністю ОСОБА_1 не зупинялось.

Згідно інформаційних систем ДПС з 04.10.2011 ОСОБА_1 до часу розгляду справи судом перебуває на обліку як фізична особа, яка здійснює незалежну професійну діяльність «адвокат».

Відомості щодо того, що позивач був зареєстрований як фізична особа-підприємець у базах даних податкового органу відсутні.

Згідно довідки медико-соціальної експертної комісії серії АВ №0021214 від 06.02.2019 позивачу з 06.02.2019 встановлено 2 групу інвалідності безстроково.

01.04.2019 позивачу видано пенсійне посвідчення серії НОМЕР_1 , вид пенсії: по інвалідності.

21.04.2021 ГУ ДПС у Полтавській області винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) зі сплати ЄВ в сумі 9595,30 грн №Ф-8140-51/1292, відповідно до якої у позивача наявна заборгованість зі сплати єдиного внеску, відповідно до статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Не погоджуючись з вищевказаною вимогою, позивач звернувся до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд керується такими мотивами.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні регулюються Законом України від 05.07.2012 року № 5076 -УІ "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі - Закон №5076), статтею 1 якого визначено що, адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Адвокатською діяльністю визнається незалежна професійна діяльність адвоката зі здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Відповідно до пп. 14.1.226 п. 14.1 ст. 14 ПК України, самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.

Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем (за виключенням випадку, передбаченого пунктом 65.9 статті 65 цього Кодексу) та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

Відповідно до пункту 63.2 статті 63 ПК України, взяттю на облік або реєстрації у контролюючих органах підлягають всі платники податків. Взяття на облік у контролюючих органах юридичних осіб, їх відокремлених підрозділів, у тому числі юридичних осіб - нерезидентів, які відкривають рахунки у банках України, а також самозайнятих осіб здійснюється незалежно від наявності обов`язку щодо сплати того або іншого податку та збору.

Абзацом другим пункту 63.5 статті 65 ПК України, передбачено, що фізичні особи - підприємці та особи, які мають намір провадити незалежну професійну діяльність, підлягають взяттю на облік як самозайняті особи у контролюючих органах згідно з цим Кодексом.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 №2464 зі змінами та доповненнями (далі - Закон №2464), платниками єдиного внеску є особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Судом встановлено, що позивач перебуває на обліку в контролюючому органі як особа, яка провадять незалежну професійну діяльність.

Таким чином, позивач є платником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону №2464.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначено Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року № 2464-VI (далі - Закон № 2464-VI ).

П. 2 ч. 1 ст. 1 Закону № 2464-VI визначено, що єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (надалі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону № 2464-VI єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць. У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Таким чином, особи які здійснюють незалежну професійну діяльність є платниками єдиного внеску та повинні сплачувати його навіть і у разі не отримання прибутку від діяльності у сумі не меншій ніж розмір мінімального страхового внеску.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 6 Закону № 2464-VI передбачено, що платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок (абзац 3 частини 8 статті 9 Закону).

Орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату (частина 4 статті 25 Закону).

Відповідно до ч.4 ст.4 Закону № 2464-VI особи, зазначені у пунктах 4, 5 та 51 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або за вислугу років, або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Частиною 5 Закону № 2464-VI визначено, що особи, зазначені у пункті 5 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску за умови взяття їх на облік фізичних осіб - підприємців та провадження ними одного виду діяльності одночасно як осіб, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої цієї статті.

Разом з тим, суд звертає увагу, що зміни до ч.4 ст.4 щодо розповсюдження звільнення від сплати єдиного внеску на осіб, які здійснюють незалежну професійну діяльність та які є пенсіонерами чи особами з інвалідністю, внесені п.1 Розділу І Закону України № 592-IX від 13.05.2020.

Відповідно до п.1 Розділу II «Прикінцеві положення» Закону України № 592-IX від 13.05.2020 цей Закон набирає чинності з 1 січня 2021 року, крім пункту 5 розділу I цього Закону, що набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування.

Згідно даних інтегрованої картки платника податків, витяг з якої залучений до матеріалів справи, станом на 31.05.2021, сума заборгованості, без врахування штрафних санкцій та пені, становить 9595,30 грн., яка виникла за рахунок щоквартальних нарахувань:

- по строку сплати 19.04.2018, в сумі 2457,18 грн., за 1-квартал 2018 року, сплата відсутня

- по строку сплати 02.05.2018, в сумі 8448,00 грн., за 2017 рік, сплата відсутня

- по строку сплати 19.07.2018, в сумі 2457,18 грн., за 2-квартал 2018 року, сплата відсутня

- по строку сплати 19.10.2018 в сумі 2457,18 грн., за 3-квартал 2018 року, сплата відсутня

- по строку сплати 21.01.2019 в сумі 2457,18 грн., за 4-квартал 2018 року, сплата відсутня

- 01.03.2019 платником самостійно сплачено 15819,50 грн.

- по строку сплати 19.04.2019 в сумі 2754,18 грн., за 1-квартал 2019 року, сплата відсутня

- по строку сплати 19.07.2019 в сумі 2754,18 грн., за 2-квартал 2019 року, сплата відсутня

- по строку сплати 21.10.2019 в сумі 2754,18 грн., за 3-квартал 2019 року, сплата відсутня

- по строку сплати 20.01.2020 в сумі 2754,18 грн., за 4-квартал 2019 року, сплата відсутня

- по строку сплати 21.04.2020 в сумі 2078,12 грн., за 1-квартал 2020 року, сплата відсутня

- по строку сплати 20.07.2020 в сумі 1039,06 грн., за 2-квартал 2020 року, сплата відсутня

- по строку сплати 19.10.2020 в сумі 3178,12 грн., за 3-квартал 2020 року, сплата відсутня

- по строку сплати 19.01.2021 в сумі 3300,00 грн., за 4-квартал 2020 року, сплата відсутня

- 23.03.2021 платником самостійно сплачено 13473,94 грн.

Таким чином, зміни щодо звільнення осіб, які здійснюють незалежну професійну діяльність, від сплати єдиного внеску якщо вони отримують пенсію за віком або за вислугу років, або є особами з інвалідністю, не можуть бути застосовані до позивача, оскільки єдиний внесок у спірній вимозі нарахований йому за період січень 2018 року - грудень 2020 року (з урахуванням сплати 13473,94 грн).

Крім того, судом встановлено, що позивач не був зареєстрований як фізична особа-підприємець, а тому в даному випадку відсутній подвійний облік платника та положення ч.5 ст.4 Закону № 2464-VI також не розповсюджуються на позивача.

Таким чином, аргументи позивача щодо звільнення його від сплати єдиного внеску як особи яка є пенсіонером та має інвалідність не знайшли свого підтвердження.

Враховуючи вищенаведене, при наявності статусу «Фізична особа з інвалідністю» ОСОБА_1 має право користуватися пільгою по сплаті єдиного внеску та поданні звітності з 01 січня 2021 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій, суд приходить до переконання про відмову у задоволенні позову з підстав зазначених у позовній заяві.

У відповідності до ст. 139 КАС України, судові витрати не підлягають відшкодуванню.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 241-246, 255, 295 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 ) до Головного управління ДПС у Полтавській області (вул. Європейська, 4, м. Полтава, 36014, ) про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.С. Бойко