Справа № 480/3897/21
Суддя: О.А. Прилипчук
Дата ухвалення: 2021-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 вересня 2021 року Справа № 480/3897/21
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Прилипчука О.А.,
за участю секретаря судового засідання - Волкової Ю.В.,
представника позивача - Школа І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Українсько-Голландська Агрокомпанія"
до Шосткинської міської ради Сумської області
про визнання протиправним та нечинним рішення,-
В С Т А Н О В И В:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Українсько-Голландська Агрокомпанія" звернулось до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Шосткинської міської ради Сумської області, в якій просить:
1. Визнати протиправним та нечинним рішення III сесії VIII скликання Шосткинської міської ради від 16.04.2021 року Про затвердження Положення Про надання в оренду нерозподілених (невитребуваних) земельних часток (паїв), та не успадкованих земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що входять до складу спадщини (яка може бути визнана відумерлою спадщиною).
Позивач вважає, що при прийнятті вищезазначеного рішення відповідачем було порушено процедуру прийняття такого рішення, а саме: всупереч нормам Закону України Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності, відповідач, нехтуючи принципами державної регуляторної політики, проігнорувавши вимоги ст.ст. 7, 8, 9, 13 даного Закону:
а) не вніс проект рішення в план діяльності з підготовки проектів регуляторних актів з подальшим обов`язковим оприлюдненням, що підтверджується планом діяльності з підготовки проектів регуляторних актів на 2021 рік, розміщеним на сайті відповідача.
б) не оприлюднив проект регуляторного акту ані в друкованих ЗМІ, ані на офіційній сторінці відповідача в мережі Інтернет, тим самим не надав можливості позивачу та іншим суб`єктам господарювання викласти свою думку щодо змісту проекту регуляторного акту;
в) не отримав від позивача та інших суб`єктів господарювання, зауважень і пропозицій до проекту рішення;
г) не розробив аналіз регуляторного впливу;
д) не було забезпечено позивачу можливості брати участь у підготовці аналізу регуляторного впливу;
е) при представленні на пленарному засіданні сесії ради проекту регуляторного акта не були оголошені висновки постійної комісії про відповідність проекту регуляторного акта вимогам ст.ст.4, 8 Закону, а також пропозиції уповноваженого органу разом з рішенням постійної комісії щодо їх врахування.
Тим самим, відповідач позбавив позивача можливості ознайомитися з текстом проекту рішення та викласти свої зауваження та пропозиції.
Крім цього, відповідач всупереч Конституції України, Земельного кодексу України, Закону України Про захист економічної конкуренції, прийнятим рішенням змінив пріоритет у наданні першочергового права на надання в оренду вищезазначених земельних ділянок, надавши перевагу землекористувачам, кінцевим бенефіціаром яких є громадянами України, які протягом останніх 5 (п`яти) років проживають та ведуть діяльність на території Шосткинської міської територіальної громади. Тим самим, відповідач, нехтуючи Конституційними гарантіями свободи підприємницької діяльності, загальними принципами земельного законодавства, протиправно звузив коло осіб, які можуть отримати в оренду нерозподілені (невитребувані) земельні частки (паї), та не успадковані земельні ділянки, обмежившись вищезазначеною категорією землекористувачів.
З даного положення, затвердженого оскаржуваним рішенням випливає, що всі інші особи (кінцеві бенефіціари яких є громадянами України, які протягом останніх 5 (п`яти) років не проживають, та/або не ведуть діяльність на території Шосткинської міської територіальної громади, або іноземці), які виявлять бажання отримати в оренду нерозподілені (невитребувані) земельні частки (паї), та не успадковані земельні ділянки, не зможуть реалізувати своє право за умови участі зацікавлених осіб, які наділені переважним правом згідно даного положення, затвердженого оскаржуваним рішенням.
Також дане положення, затверджене оскаржуваним рішенням, позбавляє всіх інших осіб, яким належить право користування істотною частиною масиву земель сільськогосподарського призначення в розумінні ст. 37-1 Земельного кодексу України, та яким гарантоване Земельним кодексом першочергове право орендувати інші земельні ділянки, що знаходяться в одному масиві, переважного права отримати в оренду вищезазначені земельні ділянки, за умови участі зацікавлених осіб, які наділені переважним правом згідно даного положення, затвердженого оскаржуваним рішенням.
Враховуючи вищезазначене, позивач просить визнати протиправним та нечинним рішення III сесії VIII скликання Шосткинської міської ради від 16.04.2021 року Про затвердження Положення Про надання в оренду нерозподілених (невитребуваних) земельних часток (паїв), та не успадкованих земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що входять до складу спадщини (яка може бути визнана відумерлою спадщиною).
Ухвалою суду від 12.05.2021 відкрито провадження в даній справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
07.07.2021 продовжено строк розгляду справи у підготовчому провадження.
21.07.2021 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду.
Відповідач відзив на позовну заяву не надав.
В судовому засіданні 08.09.2021 представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Заслухавши доводи представника позивача, дослідивши матеріали адміністративної справи, позовну заяву, зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні відносини, суд виходить з наступних підстав та мотивів.
Судом встановлено, що рішенням III сесії VIII скликання Шосткинської міської ради від 16.04.2021 року Про затвердження Положення «Про надання в оренду нерозподілених (невитребуваних) земельних часток (паїв), та не успадкованих земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що входять до складу спадщини (яка може бути визнана відумерлою спадщиною)», було затверджено відповідне положення (а.с. 11-13).
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.
Згідно статті 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.
Відповідно до частини першої статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" місцева рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.
Судом встановлено, що рішенням III сесії VIII скликання Шосткинської міської ради від 16.04.2021 року Про затвердження Положення «Про надання в оренду нерозподілених (невитребуваних) земельних часток (паїв), та не успадкованих земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що входять до складу спадщини (яка може бути визнана відумерлою спадщиною)», було затверджено відповідне положення (а.с. 11-13).
Так, пунктом 2.2. Положення «Про надання в оренду нерозподілених (невитребуваних) земельних часток (паїв), та не успадкованих земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що входять до складу спадщини (яка може бути визнана відумерлою спадщиною)» яке затверджено оскаржуваним рішенням, передбачено, що першочергове право на надання в оренду вищезазначених земельних ділянок мають землекористувачі (фермерські господарства, місцеві мешканці), кінцевим бенефіціаром яких с громадянами України, які протягом останніх 5(п`яти) років проживають та ведуть діяльність на території Шосткинської міської територіальної громади.
Згідно ст.42 Конституції України кожен має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом. Держава забезпечує захист конкуренції у підприємницькій діяльності. Не допускаються зловживання монопольним становищем на ринку, неправомірне обмеження конкуренції та недобросовісна конкуренція. Види і межі монополії визначаються законом.
Згідно ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Частиною 2 ст.1285 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі відсутності спадкоємців або виконавця заповіту особою, яка управляє спадщиною, до складу якої входить земельна ділянка, є сільська, селищна, міська рада за місцезнаходженням такої земельної ділянки.
Ст.4 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендодавцем земельної ділянки, що входить до складу спадщини, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття після спливу шести місяців з дня відкриття спадщини, є особа, яка управляє спадщиною.
Виходячи зі змісту ч.3, 4.6 ст.19 Закону України «Про оренду землі» особа, яка управляє спадщиною, у складі якої є земельна ділянка сільськогосподарського призначення, що не перебуває в оренді, має право передати таку земельну ділянку в оренду на строк, визначений сторонами, який не може бути меншим як 7 років, без права на поновлення договору оренди землі.
У відповідності до ст.13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» нерозподілені земельні ділянки, невитребувані частки (паї) після формування їх у земельні ділянки за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради можуть передаватися в оренду для використання за цільовим призначенням на строк до дня державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку, про що зазначається у договорі оренди земельної ділянки.
Згідно ст.5 Земельного кодексу України, принципами земельного законодавства, є, зокрема: невтручання держави в здійснення громадянами, юридичними особами та територіальними громадами своїх прав щодо володіння, користування і розпорядження землею, крім випадків, передбачених законом; забезпечення раціонального використання та охорони земель; забезпечення гарантій прав на землю.
Відповідно до ч.4 ст.37-1 Земельного кодексу України, особа, якій належить право користування істотною частиною масиву земель сільськогосподарського призначення, має право орендувати інші земельні ділянки сільськогосподарського призначення, розташовані у такому масиві. Право оренди землі набувається в порядку, встановленому Законом України "Про оренду землі". Особою, якій належить право користування істотною частиною масиву земель сільськогосподарського призначення, є землекористувач, якому належить право користування (оренда, емфітевзис) земельними ділянками, розташованими у масиві земель сільськогосподарського призначення, загальною площею не менш як 75 відсотків усіх земель масиву.
Також, згідно ст.4 ЗУ «Про захист економічної конкуренції», суб`єкти господарювання, органи влади, органи місцевого самоврядування, а також органи адміністративно-господарського управління та контролю зобов`язані сприяти розвитку конкуренції та не вчиняти будь-яких неправомірних дій, які можуть мати негативний вплив на конкуренцію.
Статтею 15 даного Закону передбачено, що антиконкурентними діями органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю є прийняття будь-яких актів (рішень, наказів, розпоряджень, постанов тощо), надання письмових чи усних вказівок, укладення угод або будь-які інші дії чи бездіяльність органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно- господарського управління та контролю (колегіального органу чи посадової особи), які призвели або можуть призвести до недопущення, усунення, обмеження чи спотворення конкуренції. Антиконкурентними діями органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, зокрема, визнаються, надання окремим суб`єктам господарювання або групам суб`єктів господарювання пільг чи інших переваг, які ставлять їх у привілейоване становище стосовно конкурентів, що призводить або може призвести до недопущення, усунення, обмеження чи спотворення конкуренції.
Ч.З ст.15 даного Закону передбачено, що вчинення антиконкурентних дій органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю забороняється і тягне за собою відповідальність згідно з законом.
Отже, Шосткинська міська рада всупереч Конституції України, Земельного кодексу України, ЗУ «Про захист економічної конкуренції», оскаржуваним рішенням змінив пріоритет у наданні першочергового права на надання в оренду вищезазначених земельних ділянок, надавши перевагу землекористувачам, кінцевим бенефіціаром яких є громадянами України, які протягом останніх 5 (п`яти) років проживають та ведуть діяльність на території Шосткинської міської територіальної громади.
Таким чином, відповідачем звужено коло осіб, які можуть отримати в оренду нерозподілені (невитребувані) земельні частки (паї), та не успадковані земельні ділянки, обмежившись вищезазначеною категорією землекористувачів.
Отже, з наведеного положення, вбачається що всі інші особи (кінцеві бенефіціари яких є громадянами України, які протягом останніх 5 (п`яти) років не проживають, та/або не ведуть діяльність на території Шосткинської міської територіальної громади, або іноземці), які виявлять бажання отримати в оренду нерозподілені (невитребувані) земельні частки (паї), та не успадковані земельні ділянки, не зможуть реалізувати своє право за умови участі зацікавлених осіб, які наділені переважним правом згідно даного положення, затвердженого оскаржуваним рішенням.
Також наведене положення, позбавляє всіх інших осіб, яким належить право користування істотною частиною масиву земель сільськогосподарського призначення в розумінні ст.37-1 Земельного кодексу України, та яким гарантоване Земельним кодексом першочергове право орендувати інші земельні ділянки, що знаходяться в одному масиві, переважного права отримати в оренду вищезазначені земельні ділянки, за умови участі зацікавлених осіб, які наділені переважним правом згідно даного положення, затвердженого оскаржуваним рішенням.
Щодо порушення процедури прийняття оскаржуваного рішення, суд зазначає наступне.
Ч.5 статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування нормативно- правового характеру набирають чинності з дня їх офіційного оприлюднення, якщо органом чи посадовою особою не встановлено пізніший строк введення цих актів у дію.
Відповідно до ч,12 цієї статті, акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування, які відповідно до закону є регуляторними актами, розробляються, розглядаються, приймаються та оприлюднюються у порядку, встановленому Законом України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".
Згідно ст.1 ЗУ «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» визначено, що регуляторний акт, це прийнятий уповноваженим регуляторним органом нормативно-правовий акт, який або окремі положення якого спрямовані на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб`єктами господарювання; прийнятий уповноваженим регуляторним органом інший офіційний письмовий документ, який встановлює, змінює чи скасовує норми права, застосовується неодноразово та щодо невизначеного кола осіб і який або окремі положення якого спрямовані на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб`єктами господарювання, незалежно від того, чи вважається цей документ відповідно до закону, що регулює відносини у певній сфері, нормативно-правовим актом.
З аналізу наведених вище правових норм слідує, що регуляторний акт має наступні ознаки: 1) приймається уповноваженим регуляторним органом; 2) спрямований на регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторним органом та суб`єктом господарської діяльності; 3) розрахований на довгострокове та неодноразове застосування, прийнятий щодо невизначеного кола суб`єктів.
Так, судом встановлено, що рішенням III сесії VIII скликання Шосткинської міської ради від 16.04.2021 року Про затвердження Положення «Про надання в оренду нерозподілених (невитребуваних) земельних часток (паїв), та не успадкованих земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що входять до складу спадщини (яка може бути визнана відумерлою спадщиною)», було затверджено відповідне положення (а.с. 11-13).
Оскільки дане Положення, затверджене рішенням відповідача, направлене на правове регулювання господарських відносин між відповідачем та невизначеним колом суб`єктів господарювання, щодо встановлення процедури надання сільськогосподарським товаровиробникам в оренду нерозподілених (невитребуваних) земельних часток (паїв), та не успадкованих земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що входять до складу спадщини (яка може бути визнана відумерлою спадщиною), а тому суд приходить висновку, що оскаржуване рішення про затвердження Положення є регуляторним актом, а відповідач - регуляторним органом.
Статтею 4 ЗУ «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» визначено принципи державної регуляторної політики:
- збалансованість - забезпечення у регуляторній діяльності балансу інтересів суб`єктів господарювання, громадян та держави;
- прозорість та врахування громадської думки - відкритість для фізичних та юридичних осіб, їх об`єднань дій регуляторних органів на всіх етапах їх регуляторної діяльності;
- обов`язковий розгляд регуляторними органами ініціатив, зауважень та пропозицій, наданих у встановленому законом порядку фізичними та юридичними особами, їх об`єднаннями, обов`язковість і своєчасність доведення прийнятих регуляторних актів до відома фізичних та юридичних осіб, їх об`єднань, інформування громадськості про здійснення регуляторної діяльності.
Відповідно до ст. 6 ЗУ «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», суб`єкти господарювання, серед іншого, мають право подавати зауваження та пропозиції щодо оприлюднених проектів регуляторних актів, брати участь у відкритих обговореннях питань, пов`язаних з регуляторною діяльністю; бути залученими регуляторними органами до підготовки аналізів регуляторного впливу, експертних висновків щодо регуляторного впливу та виконання заходів з відстеження результативності регуляторних актів.
Згідно ст.7 ЗУ «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» регуляторні органи затверджують плани діяльності з підготовки ними проектів регуляторних актів на наступний календарний рік не пізніше 15 грудня поточного року, якщо інше не встановлено законом. План діяльності з підготовки проектів регуляторних актів повинен містити визначення видів і назв проектів, цілей їх прийняття, строків підготовки проектів, найменування органів та підрозділів, відповідальних за розроблення проектів регуляторних актів. Затверджені плани діяльності з підготовки проектів регуляторних актів, а також зміни до них оприлюднюються у спосіб, передбачений статтею 13 цього Закону, не пізніш як у десятиденний строк після їх затвердження. Якщо регуляторний орган готує або розглядає проект регуляторного акта, який не внесений до затвердженого цим регуляторним органом плану діяльності з підготовки проектів регуляторних актів, цей орган повинен внести відповідні зміни до плану не пізніше десяти робочих днів з дня початку підготовки цього проекту або з дня внесення проекту на розгляд до цього регуляторного органу, але не пізніше дня оприлюднення цього проекту.
Згідно ст.8 ЗУ «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», стосовно кожного проекту регуляторного акта його розробником готується аналіз регуляторного впливу, який готується до оприлюднення проекту регуляторного акта з метою одержання зауважень та пропозицій.
Розробник проекту регуляторного акта при підготовці аналізу регуляторного впливу повинен, серед іншого:
-визначити та проаналізувати проблему, яку пропонується розв`язати шляхом державного регулювання господарських відносин, а також оцінити важливість цієї проблеми;
-обґрунтувати, чому визначена проблема не може бути розв`язана за допомогою діючих регуляторних актів, та розглянути можливість внесення змін до них;
-визначити очікувані результати прийняття запропонованого регуляторного акта, утому числі здійснити розрахунок очікуваних витрат та вигод суб`єктів господарювання, громадян та держави внаслідок дії регуляторного акта;
-визначити цілі державного регулювання;
- визначити та оцінити усі прийнятні альтернативні способи досягнення встановлених цілей, у тому числі ті з них, які не передбачають безпосереднього державного регулювання господарських відносин;
- аргументувати переваги обраного способу досягнення встановлених цілей;
- описати механізми і заходи, які забезпечать розв`язання визначеної проблеми шляхом прийняття запропонованого регуляторного акта;
- обґрунтувати можливість досягнення встановлених цілей уразі прийняття запропонованого регуляторного акта;
- оцінити ризик впливу зовнішніх чинників на дію запропонованого регуляторного акта.
Згідно ст.9 ЗУ «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської
діяльності» кожен проект регуляторного акта оприлюднюється з метою одержання зауважень і пропозицій від фізичних та юридичних осіб, їх об`єднань. Про оприлюднення проекту регуляторного акта з метою одержання зауважень і пропозицій розробник цього проекту повідомляє у спосіб, передбачений статтею 13 цього Закону.
Згідно ст.13 ЗУ «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» план діяльності регуляторного органу з підготовки проектів регуляторних актів та зміни до нього оприлюднюються шляхом опублікування в друкованих засобах масової інформації цього регуляторного органу, а у разі їх відсутності - у друкованих засобах масової інформації, визначених цим регуляторним органом, та/або шляхом розміщення плану та змін до нього на офіційній сторінці відповідного регуляторного органу в мережі Інтернет. Повідомлення про оприлюднення проекту регуляторного акта з метою одержання зауважень і пропозицій, проект регуляторного акта та відповідний аналіз регуляторного впливу оприлюднюються шляхом опублікування в друкованих засобах масової інформації розробника цього проекту, а у разі їх відсутності - у друкованих засобах масової інформації, визначених розробником цього проекту, та/або шляхом розміщення на офіційній сторінці розробника проекту регуляторного акта в мережі Інтернет.
Згідно ст. 34 ЗУ «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», при представленні на пленарному засіданні сесії ради проекту регуляторного акта голова відповідальної постійної комісії доповідає висновки цієї постійної комісії про відповідність проекту регуляторного акта вимогам ст.ст.4, 8 цього Закону, а також пропозиції уповноваженого органу разом з рішенням постійної комісії щодо їх врахування.
Відповідно до ст. 36 ЗУ «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» регуляторний акт не може бути прийнятий або схвалений уповноваженим на це органом чи посадовою особою місцевого самоврядування, якщо наявна хоча б одна з таких обставин:
- відсутній аналіз регуляторного впливу;
- проект регуляторного акта не був оприлюднений.
Також, в матеріалах справи відсутні докази, що відповідачем було оприлюднено проект регуляторного акту в друкованих ЗМІ або на офіційній сторінці відповідача в мережі Інтернет що підтверджується роздруківкою офіційної сторінки відповідача в мережі Інтернет розділ «Проекти другого пленарного засідання III сесії ШМР VIII скликання, посилання:httos://shostka-rada.Qov.ua/provektv-druciocio-olenarnocio-zasidannva-iii-sesivi-shmr-viii-cklvkannva/ .
Виходячи з вищевикладеного, суд приходить висновку, що відповідачем було фактично позбавлено позивача можливості ознайомитися з текстом проекту рішення та викласти свої зауваження та пропозиції.
Також, суд спростовує доводи представника відповідача щодо відсутності порушеного права у позивача у зв`язку із прийняттям оскаржуваного рішення, виходячи з наступного.
За положеннями частини 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Таким чином у кожному випадку порушення суб`єктом владних повноважень прав та свобод фізичних та юридичних осіб, за умови звернення останніх до суду, суд зобов`язаний перевірити такі рішення, дії чи бездіяльність на предмет дотримання вимог ч. 2 ст. 2 КАС України, та у разі необхідності захистити право особи шляхом розгляду та вирішення адміністративної справи відповідно до вимог закону.
При цьому для захисту судом прав позивача необхідно встановити, що рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень завдали безпосередньої шкоди правам особи (позивача), тобто дії/бездіяльність повинні бути вчинені/не вчинені відносно конкретної особи, яка звернулась до суду. Крім того такі рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень повинні породжувати для позивача певні негативні наслідки.
Саме за таких умов між суб`єктом владних повноважень та особою, що завернулась до суду виникають спірні правовідносини, які підлягають захисту адміністративним судом.
Згідно ч.2 ст.264 Кодексу адміністративного судочинства України право оскаржити нормативно - правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб`єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт. З цього випливає, що при оскарженні нормативно-правового акту особа має довести, що вона є дійсним чи потенційним учасником правовідносин, які таким актом врегульовано.
Судом встановлено, що позивач є сільськогосподарським товаровиробником, та з 2008 року орендує землі на території Шосткинської міської ради Шосткинського району, що підтверджується Податковою декларацією платника єдиного податку четвертої групи та додатків до неї (відомостей про наявність земельних ділянок), та довідкою Шосткинської районної державної адміністрації за вих..№07-15/1864 від 04.08.2020 року (а.с.31-32)
Згідно відомостей у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, основним видом господарської діяльності Позивача є за кодом КВЕД: 01.11. «Вирощування зернових культур (окрім рису), бобових культур і насіння олійних культур». Кінцевими бенефіціарними власниками позивача є іноземці, громадяни Королівства Нідерланди та Німеччини (а.с.27-28).
Таким чином, прийняте відповідачем Положення, що затверджене Рішенням, порушує права позивача, як землекористувача, на отримання в оренду нерозподілених (невитребуваних) земельних часток (паїв), та не успадкованих земельних ділянок через встановлені положенням обмеження щодо бенефіціарних власників, що полягає в наданні переваги фізичним та/або юридичним особам, які не є іноземцями та протягом останніх 5 (п`яти) років проживають та ведуть діяльність на території Шосткинської міської територіальної громади. Також позивач, як особа, якій може належати право користування істотною частиною масиву земель сільськогосподарського призначення в розумінні ст.37-1 Земельного кодексу України, позбавляється переважного права отримати в оренду вищезазначені земельні ділянки за умови участі зацікавлених осіб, які наділені переважним правом згідно даного Положення, затвердженого оскаржуваним Рішенням.
На підставі ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 10 ст. 59 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.
Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Проте, відповідачем не було виконано покладений на нього обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення.
Відповідно до ч. 9 ст. 264 та ч. 1 ст. 265 КАС України, суд може визнати нормативно-правовий акт протиправним (незаконним чи таким, що не відповідає правовому акту вищої юридичної сили) та нечинним повністю або в окремій його частині. Резолютивна частина рішення суду про визнання нормативно-правового акта протиправним та нечинним невідкладно публікується відповідачем у виданні, в якому його було офіційно оприлюднено, після набрання рішенням законної сили.
У зв`язку з викладеним, суд вважає за потрібне визнати повністю протиправним (незаконним) та нечинним оскаржуване рішення.
Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Тому, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Шосткинської міської ради Сумської області 2270,00 грн. судового збору, сплаченого згідно з платіжним дорученням від 28.04.2021 р. № 1661 (а.с. 10).
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Українсько-Голландська Агрокомпанія" до Шосткинської міської ради Сумської області про визнання протиправним та нечинним рішення задовольнити.
Визнати протиправним та нечинним рішення III сесії VIII скликання Шосткинської міської ради від 16.04.2021 року Про затвердження Положення Про надання в оренду нерозподілених (невитребуваних) земельних часток (паїв), та не успадкованих земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що входять до складу спадщини (яка може бути визнана відумерлою спадщиною).
Відповідно до ч.1 ст.265 Кодексу адміністративного судочинства України, зобов`язати Шосткинську міську раду Сумської області опублікувати резолютивну частину даного рішення суду у виданні, у якому вказане оскаржуване рішення Шосткинської міської ради Сумської області було офіційно оприлюднено, після набрання даним судовим рішенням законної сили.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 20.09.2021.

Суддя О.А. Прилипчук