Справа № 400/5468/21
Суддя: Біоносенко В. В.
Дата ухвалення: 2021-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

21 вересня 2021 р. № 400/5468/21
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Біоносенка В.В. розглянув в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до відповідача:Дорошівської сільської ради, вул. Миру, 65,Дорошівка,Вознесенський район, Миколаївська область,56570,
про:визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом до Дорошівської сільської ради з вимогами визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо неприйняття рішення за його заявою від 19.03.2021 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, зобов`язати Дорошівську сільську раду Вознесенського району Миколаївської області повторно розглянути його заяву від 19.03.2021 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтував тим, що 19.03.2021 звернувся до відповідача з приводу надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Станом на час звернення до суду, всупереч вимогами Земельного кодексу України, його заява залишається не розглянута відповідачем.

Відповідач позов не визнав, надіслав відзив, в якому визнав, що заява позивача досі не розглянута. Але пояснив це тим, що рішення приймається на сесії депутатами та це рішення не набрало необхідної кількості голосів.

В судове засідання 16.08.2021 представник позивача та відповідача не з`явились.

Суд розглянув справу 21.09.2021 в порядку в порядку спрощеного провадження без проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами, відповідно до регламенту визначеному в ухвалі про відкриття провадження від 19.07.2021.

Дослідив матеріали справи, суд встановив наступне.

19.03.2021 до Дорошівської сільської ради надійшла заява ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

27.05.2021 на засіданні VIII позачергової сесії 8 скликання Дорошівської сільської ради розглянуто заяву ОСОБА_1 . Рішення не прийнято, так як не отримало необхідної кількості депутатських голосів на підтримку.

Згідно п. «б» ч. 1 ст. 121 Земельного кодексу України Громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Відповідно до ст.33 Земельного кодексу України земельні ділянки, призначені для ведення особистого селянського господарства, можуть передаватися громадянами у користування юридичним особам України і використовуватися ними для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства без зміни цільового призначення цих земельних ділянок.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами врегульовано ст. 118 Земельного кодексу України.

Згідно з ч.6,7 ст.118 Земельного Кодексу України передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Тобто, відповідно до ч.7 ст.118 Земельного кодексу України підставою для відмови у надання дозволу на розроблення проекту землеустрою може бути лише невідповідність місце розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Стаття 118 Земельного кодексу України, чітко визначає, що питання надання дозволу на розроблення проекту землеустрою повинно бути вирішено протягом одного місяця.

У цьому випадку з моменту прийняття відповідачем заяви позивача пройшло вже майже шість місяців, що в декілька разів перевищує передбачений законом строк.

Суд не знаходить аргументів для виправдання зволіканню відповідача у вирішення питання позивача, та дійшов висновку про необхідність задоволення позову у повному обсязі.

Сплачена позивачем сума судового збору в сумі 908 грн відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Також позивачем заявлено клопотання про стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу в розмірі 2500,00 гривень.

На підтвердження понесення позивачем судових витрат на правову допомогу в розмірі 2500,00 грн. надано: копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю МК №240, копія договору про надання професійної правничої допомоги від 15.06.20211, квитанція до прибуткового ордеру від 15.06.2021 на суму 2500,00 грн.

Частиною 2 ст. 134 КАС України передбачено, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно ч. 5 ст. 134 КАС України, витрати на правничу допомогу мають бути підтверджені належними доказами та бути співмірними із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Аналіз вищезазначених положень КАС України дає підстави вважати, що розмір таких витрат визначається на підставі доказів, підтверджуючих понесені стороною витрати та доказів, що підтверджують відповідність цих витрат фактично виконаній адвокатом роботі.

Положеннями ст. 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі Баришевський проти України (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі Двойних проти України (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі Меріт проти України (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

При визначенні суми відшкодування судових витрат суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені договором про надання правничої допомоги, платіжними документами про оплату таких послуг, розрахунками таких витрат тощо.

В даному випадку сума витрат на правову допомогу в розмірі 2500,00 грн є цілком розумною, виходячи з предмету розгляду даної справи, а саме визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії. Фактичне понесення позивачем суми витрат на правову допомогу підтверджено наявними у справі доказами.

Аналіз наведених вище норм дає підстави вважати, що розмір витрат на професійну правничу допомогу повинен бути пропорційним до предмету спору та співмірним до тих витрат, які поніс позивач, в зв`язку з прийняттям відповідачем протиправного рішення.

З урахуванням матеріалів справи, суд дійшов висновку, що сума витрат позивача на правову допомогу в розмірі 2500,00 грн є цілком співмірною та пропорційною предмету розгляду справи.

Таким чином, понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу підлягають відшкодуванню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 2500,00 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246, 263 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 НОМЕР_1 ) до Дорошівської сільської ради (вул. Миру, 65,Дорошівка,Вознесенський район, Миколаївська область,562) задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною бездіяльність Дорошівської сільської ради щодо неприйняття рішення за заявою ОСОБА_1 від 19.03.2021 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

3. Зобов`язати Дорошівську сільську раду Вознесенського району Миколаївської області (вул. Миру, 65, Дорошівка, Вознесенський район, Миколаївська область, 56570, 04376222) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) від 19.03.2021 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Дорошівської сільської ради (вул. Миру, 65,Дорошівка,Вознесенський район, Миколаївська область,562) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 НОМЕР_1 ) судові витрати на професійну правову допомогу в розмірі 2500,00 грн (дві тисячі п`ятсот гривень 00 копійок).

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Дорошівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області (вул. Миру, 65, Дорошівка, Вознесенський район, Миколаївська область, 56570, 04376222) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) судовий збір в розмірі 908,00 грн. (девятсот вісім гривень 00 копійок).

6. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В. В. Біоносенко