Справа № 161/8458/21
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2021-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2021 рокуЛьвівСправа № 161/8458/21 пров. № А/857/14799/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.

суддів Гудима Л.Я., Довгополова О.М.

з участю секретаря судового засідання Хітрень О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 червня 2021 року у справі № 161/8458/21 (головуюча суддя Івасюка Л.В., м. Луцьк) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора взводу №1 роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області ДПП Кічкірук Ярослава Віталійовича, Управління патрульної поліції в Житомирській області ДПП, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до інспектора взводу №1 роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області ДПП Кічкірук Ярослава Віталійовича, Управління патрульної поліції в Житомирській області ДПП, Департаменту патрульної поліції, в якому просив: а) визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕАН №4167247 від 06.05.2021, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн;

б) закрити провадження в адміністративній справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Рішенням від 30 червня 2021 року Луцький міськрайонний суд Волинської області позов задовольнив частково.

Скасував постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН № 4167247 від 06.05.2021, винесену інспектором взводу № 1 роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Кічкірука Ярослава Віталійовича про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.4 ст.122 КУпАП, та накладення адміністративного стягнення.

В іншій частині позовних вимог відмовив.

Справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.122 КУпАП, відносно ОСОБА_1 направив до Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на новий розгляд.

Стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в користь ОСОБА_1 понесені судові витрати щодо сплати судового збору в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні 00 копійок.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції подало апеляційну скаргу, оскільки вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник вказує на те, що суд першої інстанції не надав належної правової оцінки обставинам справи та доказам, поданим на підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення та його вини.

Інспектор дотримався процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, зокрема, роз`яснив водію причину зупинки транспортного засобу, ознайомив з відеозаписом з приладу Tru Cam LTI 20/20 (серійний номер ТС001090), а також пред`явив свідоцтво про повірку №22-01/20581 від 01.12.2020.

Водію також було роз`яснено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Позивач мав можливість на місці ознайомитися з усіма наявними матеріалами, надати пояснення, докази, заявити клопотання та отримати правову допомогу.

Відеозаписами, доданими до відзиву на позовну заяву підтверджується, що інспектор жодним чином не перешкоджав водію скористатися правовою допомогою, запропонував зателефонувати на гарячу лінію надання безоплатної правової допомоги, проте водій знехтував своїм правом та не скористався ним.

З огляду на викладене, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні адміністративного позову.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому спростовує доводи відповідача про невідповідність рішення суду першої інстанції нормам матеріального та процесуального права. Просить відхилити апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд встановив та матеріалами справи підтверджується, що 06.05.2021 інспектором УПП в Житомирській області Кічкіруком Я.В. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАН № 4167247, якою застосовано до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.122 КУпАП.

Відповідно до вказаної постанови ОСОБА_1 06.05.2021 о 10 год. 46 хв., керуючи автомобілем марки «Jeep Cherokee», д.н.з. НОМЕР_1 , не виконав вимогу дорожнього знаку п.5.45 ПДР «початок населеного пункту», рухався зі швидкістю 122 км/год., перевищивши встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункту на 72 км/год., чим порушив п. 12.4 ПДР. Перевищення швидкості зафіксоване за допомогою лазерного вимірювача швидкості Tru Cam LTI 20/20 (серійний номер ТС001090).

Не погодившись із вказаною постановою, вважаючи її протиправною, ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом.

Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції керувався тим, що оскільки інспектором УПП в Житомирській області Кічкіруком Я.В. було допущено порушення процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.122 КУпАП, відносно позивача, зокрема в частині надання останньому права на правову допомогу, однак це не виключає можливу наявність в його діях складу адміністративного правопорушення за даною нормою, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову. Скасував оскаржувану постанову і направив справу на новий розгляд до компетентного органу - Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, враховуючи межі перегляду, передбачені ст. 308 КАС України, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до ч. 5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно з п. 8.1 Правил дорожнього руху України регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Пункт 1.10 ПДР визначає значення термінів, зокрема: населений пункт - забудована територія, в`їзди на яку і виїзди з якої позначаються дорожніми знаками 5.45 "Населений пункт", 5.46 "Кінець населеного пункту", 5.47 "Населений пункт", 5.48 "Кінець населеного пункту".

Пункт 4 ПДР України передбачає, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год.

Частина 4 статті 122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Зі змісту оскаржуваної постанови слідує, що позивач в зоні дії дорожнього знаку 5.45 «населений пункт» порушив швидкісний режим, визначений п. 12.4 ПДР України. Швидкість вимірювалась приладом TruCam LTI 20/20, серійний номер ТС001090.

Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №22-01/20581 від 01.12.2020, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam LTI 20/20 №ТС001090, засіб вимірювальної техніки відповідає вимогам технічної документації на вимірювач. Свідоцтво чинне до 01.12.2021.

Сертифікатом серії А №006694, виданим 29.08.2012 затверджено тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCam», який зареєстровано в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У3197-12. Також матеріали справи містять експертний висновок щодо використання вказаного технічного засобу, зареєстрований в Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України від 11.06.2020.

Лазерний вимірювач швидкості TruCam LT1 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.

Отже, посилання позивача на те, що вимірювання швидкості здійснювалося вимірювачем TruCam невідомої серії, прилад не включений до номерів зразків об`єктів експертизи, а тому результати вимірювання не можуть братися до уваги, колегія суддів відхиляє з огляду на наведені вище документальні докази правомірності використання такого, а також з огляду на те, що будь-які належні і допустимі докази, які б спростовували правильність здійснених технічним засобом вимірювань швидкості, позивачем надано не було.

У матеріалах справи наявний фотознімок приладу TruCam серійний номер №ТС001090, на якому зафіксовано, що автомобіль позивача, д.н.з. НОМЕР_1 , 06.05.2021 о 10 год. 46 хв. рухався зі швидкістю 122 км/год., що на 73км/год. перевищує допустиму швидкість.

Підсумовуючи встановлені обставини справи, колегія суддів вважає, що вчинення позивачем правопорушення, передбачене с.4 ст.122 КУпАП, в повній мірі підтверджується належними та допустимими доказами.

Щодо покликань позивача на ненадання йому інспектором можливості реалізувати право на юридичну допомогу, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Положеннями КУпАП України, що стосуються розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачено спеціальну, спрощену процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності винесення постанови на місці вчинення правопорушення.

Тобто, провадження у справі про адміністративне правопорушення у порядку та за правилами, встановленими розділом ІV КпАП України, не здійснювалося. Оскаржувана постанова складена на місці вчинення правопорушення, відповідно до положень ч. 4 ст. 258 КпАП України.

Європейський суд з прав людини в пункті 32 справи «Максименко проти України» обґрунтував необхідність забезпечення юридичної допомоги у випадку, коли інтереси правосуддя вимагають, щоб цій особі була надана така допомога. Інтереси правосуддя вимагають забезпечення обов`язкового представництва у випадку, коли йдеться про позбавлення особи свободи.

Санкція ст. 122 КпАП України не передбачає застосування адміністративного арешту. Таким чином, відсутність захисника при складанні оскаржуваної постанови не суперечить інтересам правосуддя, оскільки позивач реалізував право на оскарження постанови про адміністративне правопорушення, відтак, подальший захист прав і свобод особи може бути забезпечено в суді при оскарженні дій та рішень суб`єкта владних повноважень.

Так, законодавством у даній категорії справ передбачено здійснювати розгляд справи на місці вчинення правопорушення.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що законом не визнана обов`язкова участь адвоката у випадку розгляду справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення.

Колегія суддів також зазначає, що в ході розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідач не перешкоджав реалізації права на отримання правової допомоги на місці розгляду справи чи в телефонному режимі.

Таким чином, відповідачем було забезпечено позивачу можливість реалізації прав, визначених ст. 268 КУпАП, при розгляді справи.

Отже, апелянтом доведено правомірність своїх дій щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності. В той час, позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Підсумовуючи наведене, враховуючи те, що обставини, вказані в постанові про адміністративне правопорушення мали місце, відсутність будь-яких інших аргументованих доказів щодо незаконності дій відповідача при притягненні позивача до адміністративної відповідальності, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН №4167247 від 06 травня 2021 року, та, відповідно відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Суд першої інстанції на вказані обставини не звернув належної уваги, а тому дійшов помилкового висновку, що є протилежним наведеному вище.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства (КАС) України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ч.1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, неповно з`ясував обставини справи, що мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального права, та дійшов помилкового висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

За таких обставин колегія суддів вважає правильним скасувати судове рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 243, 271, 272, 286, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції задовольнити.

Скасувати рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 червня 2021 року у справі № 161/8458/21 та ухвалити постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В. В. Святецький
судді Л. Я. Гудим
О. М. Довгополов
Повне судове рішення складено 20.09.2021.

У зв`язку з перебуванням судді Гудима Л.Я. у відпустці постанова в повному обсязі складена 20 вересня 2021 року.