Справа № 640/6621/19
Суддя: Файдюк Віталій Васильович
Дата ухвалення: 2021-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/6621/19 Суддя (судді) першої інстанції: Клименчук Н.М.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого суддів Файдюка В.В.,

Суддів Мєзєнцева Є.І.,

Собківа Я.М.,

При секретарі Шепель О.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 квітня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі відповідач, Департамент), в якому просив:

- скасувати рішення Комісії для розгляду питань, пов`язаних із встановленням статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, при Департаменті соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради, оформлене протоколом засідання такої комісії від 12 лютого 2018 року №1, в частині відмови ОСОБА_1 у встановлені статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській атомній електростанції та видачі посвідчення категорії 2;

- зобов`язати Департамент соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської адміністрації) повторно розглянути питання та прийняти рішення про встановлення ОСОБА_1 статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській атомній електростанції та видати відповідне посвідчення категорії 2, з урахуванням наведених у тексті судового рішення висновків суду.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач під час проходження військової служби брав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. У листопаді 2017 року позивач звернувся до відповідача з заявою про встановлення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та видачі посвідчення категорії 2, однак отримав безпідставну відмову.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 квітня 2021 року даний адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції з мотивів порушення судом норм матеріального і процесуального права та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому він просить відмовити у її задоволенні та наполягає на законності оскаржуваного рішення.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що Комісія для розгляду питань, пов`язаних із встановленням статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи відмовила ОСОБА_1 у встановленні статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 2, оскільки архівні довідки Галузевого державного архіву Міністерства оборони України не підтверджували його перебування у відрядженнях для участі у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Відповідно до п.3 ч.1 статті 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Приймаючи до уваги, що в суді першої інстанції справа розглядалась в порядку спрощеного провадження, враховуючи, що за наявними у справі матеріалами її може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів та з огляду на відсутність необхідності розглядати справу у судовому засіданні, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, переглянувши судове рішення суду першої інстанції у відповідності до ч.1 ст.308 КАС України в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 під час проходження військової служби в Збройних силах СРСР брав участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в період з 08 травня 1986 року по 12 травня 1986 року та з 28 травня 1986 року по 05 червня 1986 року.

Вказане підтверджується копією військового квитка серії НОМЕР_1 .

Крім того, позивачу встановлено ІІ групу інвалідності як учаснику ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС, що підтверджується ви копією посвідчення, виданого Радянським РВК м. Єревану від 31 травня 1991 року.

10 листопада 2017 року позивач звернувся до Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про встановлення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та видачі посвідчення категорії 2.

Згідно витягу з протоколу засідання Комісії для розгляду питань, пов`язаних із встановленням статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 12 лютого 2018 року № 1, розглянувши матеріали справи ОСОБА_1 , вирішено відмовити у встановленні статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 2. Вказано, що архівні довідки Галузевого державного архіву Міністерства оборони України не підтверджують перебування у відрядженнях для участі у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС ОСОБА_1 .

Вказаний витягу з протоколу отримано позивачем разом з листом Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 21 грудня 2018 року № 051/45(з)-005/3, в якому ОСОБА_1 були роз`яснені підстави для прийняття такого рішення.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, вважаючи його протиправним, а свої права порушеними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, дійшов висновку, що рішення Комісії для розгляду питань, пов`язаних із встановленням статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, при Департаменті соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), оформлене протоколом засідання такої комісії від 12 лютого 2018 року №1, визначеним у ч. 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям не відповідає, позаяк прийняте непропорційно та без з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Колегія суддів погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-XII, який спрямований на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розв`язання пов`язаних з нею проблем медичного і соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території; громадян, які постраждали внаслідок інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та розв`язання пов`язаних з цим проблем медичного і соціального характеру.

Статтею 9 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, є:

1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків;

2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи;

3) громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації інших ядерних аварій та їх наслідків, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт;

4) громадяни, які постраждали від радіоактивного опромінення внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, що сталося не з вини потерпілих.

Відповідно до статті 10 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 4 ч. 1 статті 14 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року - незалежно від кількості робочих днів, відносяться до другої категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Статтею 15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами.

Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 1, 4 статті 65 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України.

Видача посвідчень провадиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 1992 року № 501 затверджений Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської (далі - Порядок № 501).

Пунктом 3 Порядку № 501 передбачено, що інвалідам з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілим від Чорнобильської катастрофи, щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворим внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу, віднесеним до категорії 1, а також учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 р. - незалежно від кількості робочих днів, з 1 липня до 31 грудня 1986 р. - не менше 5, а у 1987 році - не менше 14 календарних днів, віднесених до категорії 2, видаються посвідчення синього кольору, серія А.

Згідно пункту 12 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 року № 51, спірні питання щодо визначення статусу осіб, які брали участь у проведенні робіт з евакуації людей і майна із зони відчуження, розглядаються комісіями при Київській і Житомирській облдержадміністраціях на підставі відповідних письмових підтверджень, виданих керівниками підприємств, організацій та установ, які направляли цих осіб на роботу до зони відчуження, або керівниками місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування за місцем виконання робіт.

Спірні питання щодо визначення статусу осіб, евакуйованих із зони відчуження в 1986 році, розглядаються відповідними комісіями Київської і Житомирської облдержадміністрацій на підставі довідок та інших документів, що засвідчують факт перебування в населеному пункті, віднесеному до зони відчуження, виданих місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування.

Спірні питання визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, вирішуються комісією при МНС, до складу якої, крім спеціалістів зазначеного Міністерства включаються спеціалісти МОЗ, Мінпраці, Мінюсту, Держкомгідромету та Київської облдержадміністрації за поданням Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій.

Рішення зазначених комісій є підставою для видачі посвідчень відповідної категорії.

У разі встановлення цими комісіями факту необґрунтованої видачі посвідчення відповідної категорії посвідчення на підставі рішення комісії підлягає вилученню.

Отже, як вірно зазначено судом першої інстанції, з наведених правових норм вбачається, що громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії на Чорнобильській АЕС, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів вважаються учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Підставою для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є довідка підприємств, установ та організацій (військкоматів) про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, що містить відомості про період роботи (служби) у зоні відчуження.

Учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів є у розумінні Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» постраждалими від Чорнобильської катастрофи категорії 2.

Статус особи, постраждалої від Чорнобильської катастрофи категорії 2 підтверджується посвідченням коричневого кольору, серії А, яке дає право на пільги, передбачені вказаним законом.

Відповідно до військового квитка позивача серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 брав участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в період з 08 травня 1986 року по 12 травня 1986 року та з 28 травня 1986 року по 05 червня 1986 року, всього 14 календарних днів. Також наведене підтверджується довідкою Радянського РВК м. Єревану від 12 квітня 1992 року. Крім того, з наданої відповідачем копії особової справи ОСОБА_1 вбачається, що в ній міститься копія картки обліку доз радіоактивного випромінювання (у період з 08 травня 1986 року по 06 жовтня 1986 року частково співпадає з періодом, зазначеним у військовому квитку), та службова характеристика від 30 жовтня 1987 року № 8/375.

Наведені обставини, на переконання колегії суддів, свідчать про наявність документального підтвердження факту роботи ОСОБА_1 в зоні відчуження, в тому числі, під час проходження строкової військової служби. Тому відповідач необґрунтовано не взяв до уваги вказані документи, якими підтверджується факт роботи позивача в зоні відчуження після аварії на Чорнобильській АЕС, у тому числі, до 01 липня 1986 року.

Слід зазначити, що у листі, надісланому у відповідь на інформаційний запит позивача, Департамент соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) обґрунтував свою відмову з посиланням на абз. 6, 7 та 8 пункту 10 Порядку, якими передбачено, що посвідчення видаються учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС на підставі одного з таких документів: а) посвідчення про відрядження в зону відчуження; б) військового квитка і довідки командира військової частини або архіву про участь у ліквідації наслідків аварії у зоні відчуження; в) довідки про підвищену оплату праці в зоні відчуження (із зазначенням кількості днів і населеного пункту).

Однак, на думку суду, таке обґрунтування відмови у встановлені статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та видачі посвідчення категорії 2 є безпідставним, оскільки на позивача розповсюджується саме абз. 15 пункту 10 Порядку, оскільки він є особою, які працювала з моменту аварії до 01 липня 1986 року.

Крім того, доводи скаржника про те, що в архівних довідках Галузевого Державного архіву Міністерства оборони України не міститься підтвердження перебування ОСОБА_1 у відрядженнях для участі у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, на які, як на підставу відмови у встановленні позивачу статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській атомній електростанції та видачі відповідного посвідчення категорії 2 спирається відповідач, є недоречними, оскільки позивач не є особою, відповідальною за збереження необхідних документів військової частини відповідними органами. Згідно чинного законодавства відповідальність за незбереження документації на підприємстві, установі, організації, в даному випадку, у військовій частині НОМЕР_2 , у складі якої ОСОБА_1 приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, не може бути покладена на позивача, і він не повинен нести негативні наслідки незбереження таких документів у вигляді відмови у встановленні йому статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та видачі відповідного посвідчення категорії 2.

Більше того, вказані довідки Галузевого Державного архіву Міністерства оборони України жодним чином не спростовують довідку Радянського РВК м. Єревану від 12 квітня 1992 року. При цьому, відповідачем не надано пояснень щодо того, що він надав перевагу саме довідці Галузевого Державного архіву Міністерства оборони України, залишивши поза увагою довідку Радянського РВК м. Єревану.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно протиправності рішення Комісії для розгляду питань, пов`язаних із встановленням статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, при Департаменті соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) щодо відмови ОСОБА_1 у встановленні статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській атомній електростанції та видачі посвідчення ІІ категорії.

Приймаючи до уваги те, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду доводами апелянта не спростовані, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 246, 308, 315, 316, 321, 325, 329, 331 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 квітня 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків передбачених п. 2 ч. 5 статті 328 КАС України.

Повний текст рішення виготовлено 21 вересня 2021 року.

Головуючий суддя: В.В. Файдюк

Судді: Є.І. Мєзєнцев

Я.М. Собків