Справа № 640/26298/21
Суддя: Добрівська Н.А.
Дата ухвалення: 2021-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

20 вересня 2021 року м. Київ № 640/26298/21

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Добрівська Н.А., ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї матеріалами

за позовомТовариство з обмеженою відповідальністю «Полтавська аграрно-інвестиційна компанія»
до 1. Головного управління ДПС у Полтавській області, 2. Державної податкової служби України
про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Полтавська аграрно-інвестиційна компанія» (36020, м. Полтава, вул. Соборності, 19) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління ДПС у Полтавській області (36014, м. Полтава, вул. Європейська, 4), Державної податкової служби України (04053, м. Київ, Львівська пл.8), з вимогами:

- визнати протиправним та скасувати рішення №15055 від 02.02.2021 Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області про відповідність ТОВ «Полтавська аграрно-інвестиційна компанія» критеріям ризиковості платника податку на підставі п. 8 Критеріїв ризиковості платника податку;

- зобов`язати Головне управління Державної податкової служби у Полтавській області виключити ТОВ «Полтавська аграрно-інвестиційна компанія» з переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості платника податку.

- визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області про відмову в реєстрації податкових накладних TOB «Полтавська аграрно-інвестиційна компанія», а саме:

Рішення №2782823/43259742 від 18.06.21 про відмову в реєстрації ПН №1 від 16.05.21;

Рішення №2782834/43259742 від 18.06.21 про відмову в реєстрації ПН №2 від 16.05.21;

Рішення №2782812/43259742 від 18.06.21 про відмову в реєстрації ПН №3 від 16.05.21;

Рішення №2782811/43259742 від 18.06.21 про відмову в реєстрації ПН №4 від 16.05.21;

Рішення №2782813/43259742 від 18.06.21 про відмову в реєстрації ПН №5 від 16.05.21;

Рішення №2782806/43259742 від 18.06.21 про відмову в реєстрації ПН №6 від 16.05.21;

Рішення №2782785/43259742 від 18.06.21 про відмову в реєстрації ПН №7 від 16.05.21;

Рішення №2782825/43259742 від 18.06.21 про відмову в реєстрації ПН №8 від 17.05.21;

Рішення №2782795/43259742 від 18.06.21 про відмову в реєстрації ПН №9 від 17.05.21;

Рішення №2782794/43259742 від 18.06.21 про відмову в реєстрації ПН №10 від 17.05.21;

Рішення №2782784/43259742 від 18.06.21 про відмову в реєстрації ПН №11 від 17.05.21;

Рішення №2782827/43259742 від 18.06.21 про відмову в реєстрації ПН №12 від 17.05.21;

Рішення №2782836/43259742 від 18.06.21 про відмову в реєстрації ПН №13 від 17.05.21;

Рішення №2782793/43259742 від 18.06.21 про відмову в реєстрації ПН №14 від 17.05.21;

Рішення №2782835/43259742 від 18.06.21 про відмову в реєстрації ПН №15 від 17.05.21;

Рішення №2782824/43259742 від 18.06.21 про відмову в реєстрації ПН №16 від 18.05.21;

Рішення №2782805/43259742 від 18.06.21 про відмову в реєстрації ПН №17 від 18.05.21;

Рішення №2782838/43259742 від 18.06.21 про відмову в реєстрації ПН №18 від 18.05.21;

Рішення №2782848/43259742 від 18.06.21 про відмову в реєстрації ПН №19 від 18.05.21;

Рішення №2782807/43259742 від 18.06.21 про відмову в реєстрації ПН №20 від 18.05.21;

Рішення №2782817/43259742 від 18.06.21 про відмову в реєстрації ПН №21 від 18.05.21;

Рішення №2782796/43259742 від 18.06.21 про відмову в реєстрації ПН №22 від 18.05.21;

Рішення №2782803/43259742 від 18.06.21 про відмову в реєстрації ПН №23 від 19.05.21;

Рішення №2782814/43259742 від 18.06.21 про відмову в реєстрації ПН №24 від 19.05.21;

Рішення №2782816/43259742 від 18.06.21 про відмову в реєстрації ПН №25 від 19.05.21;

Рішення №2782840/43259742 від 18.06.21 про відмову в реєстрації ПН №26 від 19.05.21;

Рішення №2782804/43259742 від 18.06.21 про відмову в реєстрації ПН №27 від 19.05.21;

Рішення №2782826/43259742 від 18.06.21 про відмову в реєстрації ПН №28 від 19.05.21;

Рішення №2782842/43259742 від 18.06.21 про відмову в реєстрації ПН №29 від 19.05.21;

Рішення №2782839/43259742 від 18.06.21 про відмову в реєстрації ПН №30 від 19.05.21;

Рішення №2782800/43259742 від 18.06.21 про відмову в реєстрації ПН №31 від 20.05.21;

Рішення №2782815/43259742 від 18.06.21 про відмову в реєстрації ПН №32 від 20.05.21;

Рішення №2782843/43259742 від 18.06.21 про відмову в реєстрації ПН №33 від 20.05.21;

Рішення №2782849/43259742 від 18.06.21 про відмову в реєстрації ПН №34 від 20.05.21;

Рішення №2782830/43259742 від 18.06.21 про відмову в реєстрації ПН №35 від 20.05.21;

Рішення №2782852/43259742 від 18.06.21 про відмову в реєстрації ПН №36 від 20.05.21;

Рішення №2782819/43259742 від 18.06.21 про відмову в реєстрації ПН №37 від 21.05.21;

Рішення №2782844/43259742 від 18.06.21 про відмову в реєстрації ПН №38 від 21.05.21;

Рішення №2782831/43259742 від 18.06.21 про відмову в реєстрації ПН №39 від 21.05.21;

Рішення №2782820/43259742 від 18.06.21 про відмову в реєстрації ПН №40 від 21.05.21;

Рішення №2782853/43259742 від 18.06.21 про відмову в реєстрації ПН №41 від 21.05.21;

Рішення №2782850/43259742 від 18.06.21 про відмову в реєстрації ПН №42 від 21.05.21;

Рішення №2782808/43259742 від 18.06.21 про відмову в реєстрації ПН №43 від 21.05.21;

Рішення №2782832/43259742 від 18.06.21 про відмову в реєстрації ПН №44 від 21.05.21;

Рішення №2782799/43259742 від 18.06.21 про відмову в реєстрації ПН №45 від 21.05.21;

Рішення №2782818/43259742 від 18.06.21 про відмову в реєстрації ПН №46 від 22.05.21;

Рішення №2782828/43259742 від 18.06.21 про відмову в реєстрації ПН №47 від 22.05.21;

Рішення №2782790/43259742 від 18.06.21 про відмову в реєстрації ПН №48 від 22.05.21;

Рішення №2782854/43259742 від 18.06.21 про відмову в реєстрації ПН №49 від 22.05.21;

Рішення №2782851/43259742 від 18.06.21 про відмову в реєстрації ПН №50 від 22.05.21;

Рішення №2782786/43259742 від 18.06.21 про відмову в реєстрації ПН №51 від 23.05.21;

Рішення №2782855/43259742 від 18.06.21 про відмову в реєстрації ПН №52 від 23.05.21;

Рішення №2782791/43259742 від 18.06.21 про відмову в реєстрації ПН №53 від 23.05.21;

Рішення №2782787/43259742 від 18.06.21 про відмову в реєстрації ПН №54 від 23.05.21;

Рішення №2782809/43259742 від 18.06.21 про відмову в реєстрації ПН №55 від 23.05.21;

Рішення №2782829/43259742 від 18.06.21 про відмову в реєстрації ПН №56 від 24.05.21;

Рішення №2782821/43259742 від 18.06.21 про відмову в реєстрації ПН №57 від 24.05.21;

Рішення №2782847/43259742 від 18.06.21 про відмову в реєстрації ПН №58 від 24.05.21;

Рішення №2782802/43259742 від 18.06.21 про відмову в реєстрації ПН №59 від 24.05.21;

Рішення №2782846/43259742 від 18.06.21 про відмову в реєстрації ПН №60 від 24.05.21;

Рішення №2782792/43259742 від 18.06.21 про відмову в реєстрації ПН №61 від 25.05.21;

Рішення №2782822/43259742 від 18.06.21 про відмову в реєстрації ПН №62 від 25.05.21;

Рішення №2782789/43259742 від 18.06.21 про відмову в реєстрації ПН №63 від 25.05.21;

Рішення №2782833/43259742 від 18.06.21 про відмову в реєстрації ПН №64 від 25.05.21;

Рішення №2782845/43259742 від 18.06.21 про відмову в реєстрації ПН №65 від 25.05.21;

Рішення №2782788/43259742 від 18.06.21 про відмову в реєстрації ПН №66 від 26.05.21;

Рішення №2782810/43259742 від 18.06.21 про відмову в реєстрації ПН №67 від 26.05.21;

Рішення №2782856/43259742 від 18.06.21 про відмову в реєстрації ПН №68 від 26.05.21;

Рішення №2782801/43259742 від 18.06.21 про відмову в реєстрації ПН №69 від 26.05.21.

- зобов`язати Державну податкову службу України здійснити реєстрацію податкових накладних, виписаних TOB «Полтавська аграрно-інвестиційна компанія» в адресу TOB «Ордер Систем», а саме: №1 від 16.05.21 на суму 488841,12 грн, №2 від 16.05.21 на суму 498259,80 грн, №3 від 16.05.21 на суму 503492,40 грн, №4 від 16.05.21 на суму 486864,36 грн, №5 від 16.05.21 на суму 518143,68 грн, №6 від 16.05.21 на суму 501283,08 грн, №7 від 16.05.21 на суму 491748,12 грн, №8 від 17.05.21 на суму 495701,64 грн, №9 від 17.05.21 на суму 532678,68 грн, №10 від 17.05.21 на суму 474189,84 грн, №11 від 17.05.21 на суму 540702,00 грн, №12 від 17.05.21 на суму 509306,40 грн, №13 від 17.05.21 на суму 499190,04 грн, №14 від 17.05.21 на суму 501864,48 грн, №15 від 17.05.21 на суму 511980,84 грн, №16 від 18.05.21 на суму 491631,84 грн, №17 від 18.05.21 на суму 512213,40 грн, №18 від 18.05.21 на суму 539539,20 грн, №19 від 18.05.21 на суму 516283,20 грн, №20 від 18.05.21 на суму 519887,88 грн, №21 від 18.05.21 на суму 498143,52 грн, №22 від 18.05.21 на суму 511166,88 грн, №23 від 19.05.21 на суму 537911,28 грн, №24 від 19.05.21 на суму 495352,80 грн, №25 від 19.05.21 на суму 462794,40 грн, №26 від 19.05.21 на суму 491631,84 грн, №27 від 19.05.21 на суму 519422,76 грн, №28 від 19.05.21 на суму 506864,52 грн, №29 від 19.05.21 на суму 515004,12 грн, №30 від 19.05.21 на суму 497794,68 грн, №31 від 20.05.21 на суму 501050,52 грн, №32 від 20.05.21 на суму 506283,12 грн, №33 від 20.05.21 на суму 489655,08 грн, №34 від 20.05.21 на суму 520934,40 грн, №35 від 20.05.21 на суму 483841,08 грн, №36 від 20.05.21 на суму 505004,04 грн, №37 від 21.05.21 на суму 495934,20 грн, №38 від 21.05.21 на суму 504073,80 грн, №39 від 21.05.21 на суму 498492,36 грн, №40 від 21.05.21 на суму 535469,40 грн, №41 від 21.05.21 на суму 476980,56 грн, №42 від 21.05.21 на суму 543492,72 грн, №43 від 21.05.21 на суму 521166,96 грн, №44 від 21.05.21 на суму 489189,96 грн, №45 від 21.05.21 на суму 507678,48 грн, №46 від 22.05.21 на суму 494422,56 грн, №47 від 22.05.21 на суму 515004,12 грн, №48 від 22.05.21 на суму 542329,92 грн, №49 від 22.05.21 на суму 519073,92 грн, №50 від 22.05.21 на суму 540702,00 грн, №51 від 23.05.21 на суму 498143,52 грн, №52 від 23.05.21 на суму 465585,12 грн, №53 від 23.05.21 на суму 494422,56 грн, №54 від 23.05.21 на суму 503841,24 грн, №55 від 23.05.21 на суму 509073,84 грн, №56 від 24.05.21 на суму 515701,80 грн, №57 від 24.05.21 на суму 523725,12 грн, №58 від 24.05.21 на суму 506864,52 грн, №59 від 24.05.21 на суму 501283,08 грн, №60 від 24.05.21 на суму 538260,12 грн, №61 від 25.05.21 на суму 479771,28 грн, №62 від 25.05.21 на суму 546283,44 грн, №63 від 25.05.21 на суму 497213,28 грн, №64 від 25.05.21 на суму 517794,84 грн, №65 від 25.05.21 на суму 473027,04 грн, №66 від 26.05.21 на суму 521864,64 грн, №67 від 26.05.21 на суму 543492,72 грн, №68 від 26.05.21 на суму 500934,24 грн, №69 від 26.05.21 на суму 444189,60 грн, датою їх фактичного подання на реєстрацію до ЄРПН.

Згідно п.3 ч.1 ст.171 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Відповідно до п.4, п.5 ч.5 ст.160 КАС України у позовній заяві зазначаються: зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Крім того, п.8 ч.5 ст.160 КАС України в позовній заяві зазначаються перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності), зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Також, згідно ч.4 ст.161 Кодексу адміністративного судочинства України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

У ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України вказано, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч.1 ст.94 КАС України).

Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не визначено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього (ч.2 ст.94 КАС України).

Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством (ч.4 ст.94 КАС України).

Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу.

Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення (ч.5 ст.94 КАС України).

Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги (ч.6 ст.94 КАС України).

Водночас, до позовної заяви не додано жодного доказу на обґрунтування позовних вимог, або належних доказів на підтвердження наявності поважних причин неможливості надання таких документів, а саме, існування обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами.

Згідно ч.3 ст.161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

У преамбулі Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року №3674-VI (надалі - Закон №3674-VI) визначено правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Відповідно до ч.1 ст.6 Закону №3674-VІ судовий збір перераховується у безготівковій або готівковій формі.

Згідно ч.2 ст.4 Закону №3674-VI, за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано суб`єктом владних повноважень, юридичною особою або фізичною особою - підприємцем, ставка судового збору встановлюється у розмірі - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до абз.2 ч.3 ст.6 Закону №3674-VI у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» установлено у 2021 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі для працездатних осіб з 1 січня 2021 року - 2270,00 гривень.

Даний позов містить сімдесят вимог немайнового характеру.

В контексті наведеного вище позивачем має бути сплачено судовий збір у розмірі по 2270,00 грн за кожну вимогу немайнового характеру(загальна сума, що підлягає сплаті за подання даного позову - 158 900,00 грн).

Разом з тим, доказів на підтвердження сплати судового збору у належному розмірі позивачем до позовної заяви не додано.

Отже, позивачу необхідно сплатити судовий збір у розмірі 158 900,00 грн.

Процесуальна природа та призначення строків звернення до суду зумовлюють при вирішенні питання їх застосування до спірних правовідносин необхідність звертати увагу не лише на визначені в нормативних приписах відповідних статей загальні темпоральні характеристики умов реалізації права на судовий захист - строк звернення та момент обчислення його початку, але й природу спірних правовідносин щодо захисту прав, свобод та інтересів, у яких особа звертається до суду.

Визначення строку звернення до адміністративного суду в системному зв`язку з принципом правової визначеності слугує меті забезпечення передбачуваності для відповідача (як правило, суб`єкта владних повноважень в адміністративних справах) та інших осіб того, що зі спливом установленого проміжку часу прийняте рішення, здійснена дія (бездіяльність) не матимуть поворотної дії в часі та не потребуватимуть скасування, а правові наслідки прийнятого рішення або вчиненої дії (бездіяльності) не будуть відмінені у зв`язку з таким скасуванням. Тобто встановлені строки звернення до адміністративного суду сприяють уникненню ситуації правової невизначеності щодо статусу рішень, дій (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень.

Загальні норми процедури судового оскарження в рамках розгляду публічно-правових спорів регулюються КАС України.

Згідно із частиною першою статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до абзацу першого частини другої статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Зазначена норма встановлює загальний строк звернення до адміністративного суду в публічно-правових спорах. Водночас, за умови використання позивачем досудового порядку вирішення спору у випадках, коли законом передбачена така можливість або обов`язок, Кодексом адміністративного судочинства України встановлено скорочений строк звернення до суду.

Так, відповідно до частини четвертої статті 122 КАС України якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень. Якщо рішення за результатами розгляду скарги позивача на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень не було прийнято та (або) вручено суб`єктом владних повноважень позивачу у строки, встановлені законом, то для звернення до адміністративного суду встановлюється шестимісячний строк, який обчислюється з дня звернення позивача до суб`єкта владних повноважень із відповідною скаргою на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Як уже зазначено, частина перша статті 122 КАС України передбачає можливість встановлення строків звернення до адміністративного суду іншими законами.

Спеціальним нормативно-правовим актом, який встановлює окремі правила та положення для регулювання відносин оподаткування та захисту прав учасників податкових відносин, в тому числі захисту порушеного права в судовому порядку, є Податковий кодекс України (надалі - ПК України).

Статтею 56 ПК України визначено порядок оскарження рішень контролюючих органів. Так, відповідно до пункту 56.1 статті 56 ПК України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку. Пунктом 56.18 статті 56 ПК України визначено, що з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення. Рішення контролюючого органу, оскаржене в судовому порядку, не підлягає адміністративному оскарженню. Процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору.

Відповідно до пункту 102.1 статті 102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку. У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов`язань за такою податковою декларацією протягом 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку.

Пунктом 102.2 статті 102 ПК України визначені випадки, коли грошове зобов`язання може бути нараховане або провадження у справі про стягнення такого податку може бути розпочате без дотримання строку давності, визначеного в абзаці першому пункту 102.1 цієї статті.

Отже, пунктом 56.18 статті 56 ПК України встановлено спеціальний строк у податкових правовідносинах, протягом якого за загальним правилом платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу. Водночас пунктом 56.19 статті 56 ПК України, за умови використання платником податків досудового порядку вирішення спору, яким вважається адміністративне оскарження відповідного рішення контролюючого органу, встановлено скорочений строк звернення до суду.

Так, відповідно до пункту 56.19 статті 56 ПК України в разі, коли до подання позовної заяви проводилася процедура адміністративного оскарження, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті.

Дослідження змісту аналізованих приписів статей ПК України та статті 122 КАС України вказує на те, що на сьогодні є підхід, відповідно до якого строки звернення до суду після застосування досудового порядку вирішення спору є коротшими, ніж звичайні строки. При цьому є різні правові режими щодо оскарження податкових повідомлень-рішень і рішень контролюючих органів про нарахування грошових зобов`язань та інших рішень контролюючих органів, що не пов`язані з їх нарахуванням, саме в частині різної тривалості скорочених строків оскарження при попередньому використанні досудового порядку вирішення спору.

Варто звернути увагу, що Законом України від 24.10.2013 року № 657-VII «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо обліку та реєстрації платників податків та удосконалення деяких положень» (далі - Закон № 657-VII) були внесені зміни до абзацу першого пункту 56.18 статті 56 ПК України шляхом виключення в ньому положення про нарахування грошового зобов`язання та поширення застосування спеціального тривалішого строку на оскарження будь-яких рішень контролюючих органів, з урахуванням строку давності, визначеного статтею 102 ПК України. Водночас до пункту 56.19 статті 56 ПК України аналогічні зміни не були внесені.

Також, судом звернуто увагу на те, що частина четверта статті 99 КАС України, як і пункт 56.19 статті 56 ПК України, визначали єдиний місячний строк звернення до суду у випадку, якщо законом була передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком. Водночас норма пункту 56.19 статті 56 ПК України була та залишається спеціальною нормою, яка регулює визначену її предметом групу правовідносин - оскарження податкових повідомлень-рішень та інших рішень контролюючих органів про нарахування грошових зобов`язань.

Спеціальні строки для звернення до суду з позовом про скасування рішень контролюючих органів, що не пов`язані з нарахуванням грошових зобов`язань, зокрема рішення про відмову в реєстрації податкової накладної в ЄРПН та зобов`язання її зареєструвати, після проведення процедури адміністративного оскарження та отримання рішення про залишення скарги без задоволення, нормами ПК України не визначені, тобто не врегульовують спірне в цій справі питання.

Різниця природи рішень контролюючого органу (щодо нарахування грошових зобов`язань або інші рішення) об`єктивно здатна впливати та зумовлювати різницю в підходах щодо встановлення строків звернення до суду про їх оскарження.

Застосування скорочених строків звернення при використанні досудового порядку врегулювання спорів у податкових правовідносинах установлено законом, зумовлено легітимною метою оперативного забезпечення настання правової визначеності для особи - платника податків та у діяльності суб`єктів владних повноважень - контролюючих органів, що кореспондується із встановленим алгоритмом і строками адміністрування податків для забезпечення належного виконання конституційного податкового обов`язку і має пропорційний характер, оскільки скорочення строку звернення не впливає на реалізацію особою права на судовий захист у зв`язку з достатністю часу на підготовку й оформлення правової позиції, ознайомлення з позицією контролюючого органу, залучення за потреби правових і фінансових консультантів в межах процедури адміністративного оскарження, у той час, як скорочені строки забезпечують досягнення зазначеної мети й завдань функціонування податкової системи держави.

Більш скорочені строки звернення до суду у випадку попередньої реалізації досудових процедур полягають у забезпеченні наступності юрисдикційних проваджень (адміністративних і судових) та пов`язанні з необхідністю мінімізувати темпоральний проміжок між досудовими процедурами та судовим провадженням.

Конституційний Суд України рішенням від 13.12.2011 року № 17-рп/2011 за результатами оцінки конституційності норми частини четвертої статті 99 КАС України у чинній на той час редакції (про скорочені строки звернення до адміністративного суду в разі попереднього використання можливостей досудового порядку вирішення спору) підтвердив її конституційність як такої, що забезпечує оперативність розгляду судової справи і жодною мірою не обмежує суб`єктів щодо права на судовий захист; нею скорочено строки здійснення окремих процесуальних дій, а змісту та обсягу конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя не звужено (абзаци шостий, чотирнадцятий пункту 6.1).

Отже, із прийняттям чинної редакції КАС України та відмінним правовим регулюванням, визначеним частиною четвертою статті 122 КАС України, інші рішення контролюючих органів, які не стосуються нарахування грошових зобов`язань платника податків, за умови попереднього використання позивачем досудового порядку вирішення спору (застосування процедури адміністративного оскарження - абзац третій пункту 56.18 статті 56 ПК України), оскаржуються в судовому порядку в такі строки:

а) тримісячний строк для звернення до суду встановлюється за умови, якщо рішення контролюючого органу за результатами розгляду скарги було прийнято та вручено платнику податків (скаржнику) у строки, встановлені ПК України. При цьому такий строк обчислюється з дня вручення скаржнику рішення за результатами розгляду його скарги на рішення контролюючого органу;

б) шестимісячний строк для звернення до суду встановлюється за умови, якщо рішення контролюючого органу за результатами розгляду скарги не було прийнято та/або вручено платнику податків (скаржнику) у строки, встановлені ПК України. При цьому такий строк обчислюється з дня звернення скаржника до контролюючого органу із відповідною скаргою на його рішення.

Аналогічний підхід щодо застосування норм процесуального права у подібних правовідносинах наведений у постанові Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду від 11.10.2019 року у справі №640/20468/18.

При цьому слід зазначити, що день, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли особа дізналась про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення її прав, свобод чи інтересів.

Якщо цей день встановити точно неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав, є, зокрема, умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

Відповідно до ч.1 ст.123 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Як вбачається з позовної заяви, позивач звернувся з позовом про оскарження рішення №15055 від 02.02.2021.

Одночасно, суд вказує на те, що дану позовну заяву направлено через поштове відділення до суду позивачем 15.09.2021 (направлено через поштове відділення).

Таким чином, враховуючи дату звернення позивача до суду з даним позовом 15.09.2021 (направлено через поштове відділення), позивачу необхідно надати пояснення про те, коли йому стало відомо про порушення своїх прав (свобод чи інтересів), та надати докази на підтвердження такої інформації, а також, заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з посиланням на обставини, які перешкоджали позивачу звернутись до суду із відповідним позовом з дотриманням строку, встановленого законодавством, навести доводи на обґрунтування поважності причин пропуску строку та надати докази на підтвердження таких доводів.

Водночас, суд попереджає позивача про те, що якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву (ч.2 ст.123 КАС України).

Відповідно до ч.1 ст.169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Згідно ч.2 ст.169 Кодексу адміністративного судочинства України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Враховуючи вищевикладене, позовна заява підлягає залишенню без руху із встановленням позивачу строку для усунення недоліків шляхом подання до суду доказів на обґрунтування позовних вимог, або належних доказів на підтвердження наявності поважних причин неможливості надання таких документів, а саме, існування обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами, з відповідними копіями для направлення відповідачам; належних доказів на підтвердження сплати судового збору у розмірі 158 900,00 грн (отримувач коштів - ГУК у м.Києві/Печерс.р-н/22030101; код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783; банк отримувача - Казначейство України (ел. адм. подат.); код банку отримувача (МФО) - 899998; рахунок отримувача - UA4026007; код класифікації доходів бюджету - 22030101); подання до суду пояснень про те, коли йому стало відомо про порушення своїх прав (свобод чи інтересів), та надати докази на підтвердження такої інформації, а також, заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з посиланням на обставини, які перешкоджали позивачу звернутись до суду із відповідним позовом з дотриманням строку, встановленого законодавством, навести доводи на обґрунтування поважності причин пропуску строку та надати докази на підтвердження таких доводів.

Відповідно до ч.3 ст.169 Кодексу адміністративного судочинства України якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до адміністративного суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 171 цього Кодексу.

З огляду на зазначене та керуючись ст.160, ст.161, ч.1 ст.169, ст.243, ст.248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя -

У Х В А Л И В:

1. Позовну заяву Товариство з обмеженою відповідальністю «Полтавська аграрно-інвестиційна компанія» залишити без руху.

2. Встановити позивачу десятиденний строк з дня одержання даної ухвали для усунення недоліків.

3. Попередити позивача про те, що у випадку неусунення недоліків позовної заяви позовна заява буде повернута йому відповідно до п.1 ч.4 ст.169 Кодексу адміністративного судочинства України.

4. Копію ухвали невідкладно надіслати особам, що звернулися із позовною заявою.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили відповідно до ч.1 ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.А. Добрівська