Справа № 200/5530/21
Суддя: Арестова Л.В.
Дата ухвалення: 2021-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2021 р. Справа№200/5530/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Арествої Л.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (у порядку письмового провадження) адміністративну справу за позовом Приватного акціонерного товариства Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча (місцезнаходження: вул. Левченка, буд. 1, м. Маріуполь, Донецька область; ) до Азовської митниці Держмитслужби (місцезнаходження: пр.-т. Луніна, буд. 1, м. Маріуполь, Донецька область; ) про визнання протиправними та скасування рішення та картки відмови,-

В С Т А Н О В И В:

06 травня 2021 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча (далі по тексту - ПРАТ ММК ім. Ілліча, позивач) до Азовської митниці Державної митної служби (далі по тексту відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA700100/2020/000024/1 від 05.11.2020 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA700100/2020/00057 від 05.11.2020 року.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що митна вартість товару визначена за основним методом - першим (за ціною договору (контракту) підтвердження митної вартості товару позивачем надано всі наявні документи, за якими визначено митну вартість товару.

Позивач посилався на вимоги Митного кодексу України (далі МК України), якими визначені вимоги до декларанта стосовно формування та підтвердження митної вартості товарів. Вважає, що відповідач неправомірно визначив митну вартість, врахувавши, що за результатом перевірки встановлено, що продавець "Metinvest international SA" і покупець "ПрАТ "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" є пов`язаними особами, що вплинуло на заявлену декларантом митну вартість. Також, відповідачем неправомірно враховано обставина наявності різних підписів уповноважених осіб у зовнішньоекономічному договорі купівлі-продажу товарів MISA-ILYICH 05-19-AYD від 16.05.2019 року, додатку 19 (специфікація) від 08.10.2020 року та комерційному рахунку N 93539123 від 11.10.2020 року.

На переконання позивача, надані до митної декларації документи не містили будь-яких розбіжностей, а тому наявні підстави для розрахунку митної вартості товару шляхом застосування першого методу, вважає, що рішення про коригування митної вартості товарів № UA700100/2020/000024/1 від 05.11.2020 та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA700100/2020/00057 від 05.11.2020 року, є протиправними, та такими, що підлягають скасуванню.

Відповідачем на позовну заяву надано відзив, в якому відповідач зазначив, що оскаржуване рішення є законним. При прийнятті оскаржуваного рішення № UA700100/2020/000024/1 від 05.11.2020 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA700100/2020/00057 від 05.11.2020 відповідачем було встановлено, що позивачем було занижено митну вартість товару, в зв`язку з чим було донараховано вартість товару. Митна вартість товару визначалась відповідачем з використанням другорядного методу обрахунку відповідно до частини 2 Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійснені контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджений наказом Державної фіскальної служби від 11 вересня 2015 року N 689.

Згідно відомостям, наведених у наданій позивачем митної декларації № UА 700100/2020/005890, що продавець "Metinvest international SA" і покупець "ПрАТ "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" є пов`язаними особами в розумінні статті 15 Угоди. Вказаний факт підтверджено декларантом в графі 9 (а) декларації митної вартості, що вплинуло на визначення митної вартості товару, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою від 11 травня 2021 року подана позовна заява залишена без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам ст. 161 Кодексу адміністративного судочинства України із наданням строку для усунення недоліків позовної заяви.

01 червня 2021 року до суду надійшла заява позивача від 09/5530/26/05 від 26.05.2021 р. про усунення недоліків позовної заяви.

З 28.05.2021 по 22.06.2021 рр. суддя Арестова Л.В. знаходилась у відпустці.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 23.06.2021 р. відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою суду від 14.07.2021 р. відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження позивача по адміністративній справі за позовом Приватного акціонерного товариства Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча до Азовської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішення та картки відмови.

З 16.08.2021 по 07.09.2021 рр. суддя Арестова Л.В. знаходилась у відпустці.

Ухвалою суду від 20.09.2021 року відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про залучення другого відповідача.

Суд, дослідивши докази, викладені в заяві по суті справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, відзив на нього, та докази на їх підтвердження, встановив наступне.

Приватне акціонерне товариство "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча (ідентифікаційний код 00191129) зареєстроване як юридична особа, місцезнаходження - Донецька область, м. Маріуполь, вул. Левченка, буд. 1.

16 травня 2019 року між Metinvest international SA, як продавцем, та приватним акціонерним товариством "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча", як покупцем, укладений контракт MISA-ILYICH 05-19-AYD на постачання вапняка флюсового, за умовами якого обумовлено, що кількість, ціна та технічні характеристики товару, а також його упаковка, маркування, зазначаються в специфікаціях та додатках до договору.

01 липня 2019 року між сторонами вищевказаного контракту були укладені зміни № 1, стосовно умов приймання товару за якістю та кількістю та зміни його вартості.

29 квітня 2020 року між зазначеними сторонами прийняті зміни № 2 до контракту стосовно продовження строку його дії до 30 квітня 2021 року.

08 жовтня 2020 року до вищевказаного контракту MISA-ILYICH 05-19-AYD від 16.05.2019 року між сторонами складена та підписана специфікація № 19 на постачання товару - вапняку флюсового у кількості 13600,00 МТ /- 10 % за ціною 12,92 доларів США за 1 кг на загальну суму 175 712,00 доларів США на умовах CIF FO-Маріуполь, згідно Incoterms 2010.

Згідно із договором доручення N 3664 від 31.12.2013 року про надання послуг з митного декларування товарів, укладеним між Публічним акціонерним товариством "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча, як замовником та ТОВ "Метинвест-Шиппінг", як декларантом, замовник доручив, а декларант прийняв на себе зобов`язання з митного декларування товарів замовника, що переміщуються через митний кордон України.

Додатковою угодою № 4/1 від 12 травня 2016 року було внесено зміни до основного договору стосовно зміни назви замовника - Публічне акціонерне товариство "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" замінено на Приватне акціонерне товариство "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" (а. с. 76).

Додатковими угодами № 2 від 24 листопада 2015 року, № 6/1 від 28 листопада 2016 року, № 7 від 17 листопада 2017 року, № 9 від 21 листопада 2018 року, № 12 від 17 листопада 2020 року продовжено строк дії договору № 3664 від 31.12.2013 року до 31.12.2016 р., до 31.12.2017 р., до 31.12.2018 р., до 31.12.2019 р., до 31.12.2021 р. відповідно.

Додатковими угодами № 8 від 14 травня 2018 року та № 10 від 20 листопада 2019 року внесені зміни до повноважень декларанта та змінено реквізити сторін договору N 3663 від 31.12.2013 р.

Декларантом ТОВ "Метинвест-Шиппінг" в інтересах ПрАТ "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" подано митну декларацію від 05.11.2020 року № UA 700100/2020/005890 з метою здійснення митного контролю та митного оформлення товару: вапняку флюсового подрібненого. Додатково додано: декларація митної вартості (в рамках вимог пункту 3 частини 5 статт і 52 МК), зовнішньоекономічний контракт від 16.05.2019 року № MISA-ILYICH 05-19-AYD із змінами від 01.07.2019 року № 1, від 29.04.2020 року № 2; специфікація до зовнішньоекономічного контракту від 08.10.2020 року № 19; сертифікат ваги від 21.10.2020 року № UAMMTJ20003535; сертифікат якості від 21.10.2020 № UAMMTJ20003535; сертифікат якості від 16.10.2020 № ; рахунок-фактура (Commercial invoice) від 11.10.2020 № 93539123; коносамент (Bill of lading) від 29.08.2020 № 1; розрахунок вартості продукту (калькуляція) від 13.10.2020 б/н фірми «METINVEST INTERNATIONAL SA» (Швейцарія); договір (угода, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається, від 01.05.2020 №CTR між фірмою «AYDIN MADENCILIK INS A AT ASFALT NAKLIYE TURIZM TAAHHUT TIC.SAN.DIS.TIC.LTD.STI.» (Туреччина) та фірмою «METINVEST INTERNATIONAL SA» (Швейцарія); рахунок із третіми особами від 06.10.2020 № IHR096 фірми «AYDIN MADENCILIK INSAAT ASFALT NAKLIYE TURIZM TAAHHUT TIC.SAN.DIS.TIC.LTD.STI.» (Туреччина) фірмі «METINVEST INTERNATIONAL SA» (Швейцарія); страховий поліс від 11.10.2020 № ТС 7318; лист ПрАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» від 13.10.2020 № 05/2648 про взаємопов`язаність продавця та покупця; митна декларація країни відправлення від 07.10.2020 № 20160400ЕХ092917.

За результатом обробки зазначеної декларації посадовою особою відповідача складено повідомлення декларанту № 123471 (05.11.2020 року о 09:24), в якому зазначено, що відповідно до ст. 54 Митного кодексу України за результатом опрацювання документів, поданих разом із митною декларацією від 05.11.2020 року № UA700100/2020/005890 виявлено, що зовнішньоекономічний договір купівлі-продажу товарів N MISA-ILYICH 05-19-AYD від 16.05.2019 року, додаток № 19 (специфікація) від 08.10.2020 та комерційний рахунок № 93539123 від 11.10.2020 засвідчені різними підписами та печатками уповноваженої особи. Наданий контракт між третіми особами від 01.05.2020 № СTR, інвойс від 06.10.2020 р. № IHR096, прайс-лист від 12.06.2020 № б/н підписані різними особами від компанії "AYDIN MADENCILIK INSAAT ASFALT NAKLIYE TURIZM TAAHHUT TIC.SAN.DIS.TIC.LTD.STI", виникає питання щодо повноважень вказаних осіб на підпис відповідних документів. В декларації митної вартості від 05.11.2020 № UA700100/2020/005890 зазначено, що покупець ПрАТ "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" та продавець Metinvest international SA (Швейцарія) є пов`язаними особами,

Відповідач вважає, що існуючий взаємозв`язок між продавцем та покупцем вплинув на задекларовану декларантом митну вартість, у зв`язку із чим, декларанта зобов`язано протягом 10 календарних днів надати додаткові документи: виписку з бухгалтерської документації, банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, специфікації, прейскуранти виробника товару, висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини, переклад МД країни відправлення, довідкову інформацію щодо вартості у країні експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам.

За результатом обробки наданих документів посадовими особами відповідача складено повідомлення декларанту № 123473 (05.11.2021 року о 11:02), в якому зазначено, що відповідно до ст. 54 Митного кодексу України за результатом опрацювання документів, поданих разом із митною декларацією від 05.11.2020 року № UA700100/2020/005890 виявлено, що в надісланій ціновій довідці від 29.10.2020 № Е-105 експерт здійснив експертний аналіз, в ході якого проаналізовано ринок продукції, об`яви фірм з пропозиціями продажу. Для цього використовувалась інформація, що міститься в мережі Інтернет. Відповідно до п.56 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою КМУ від 10.09.2003 №1440, звіт про оцінку майна, повинен містити: виклад змісту застосованих методичних підходів, методів та оціночних процедур, а також відповідних розрахунків, за допомогою яких підготовлено висновок про вартість майна. Однак цінова довідка від 29.10.2020 №Е-105 не містять методів та оціночних процедур, розрахунків, за допомогою яких підготовлено висновок про вартість майна. Відповідно до п.54 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою КМУ від 10.09.2003 №1440, зібрані оцінювачем вихідні дані та інша інформація повинні відображатися у звіті про оцінку майна з посиланнями на джерело їх отримання та.у додатках до нього. Однак цінова довідка від від 29.10.2020 №Е-105 не містять додатки з вихідними даними 1 що були використані в процесі проведення оцінки.

Також, зазначено, що зовнішньоекономічний договір купівлі-продажу товарів № MISA-ILYICH 05-19-AYD від 16.05.2019 року, додаток № 19 (специфікація) від 08.10.2020 та комерційний рахунок № 93539123 від 11.10.2020 засвідчені різними підписами та печатками уповноваженої особи. Наданий контракт між третіми особами від 01.05.2020 N СTR, інвойс від 06.10.2020 р. № IHR096, прайс-лист від 12.06.2020 № б/н підписані різними особами від компанії "AYDIN MADENCILIK INSAAT ASFALT NAKLIYE TURIZM TAAHHUT TIC.SAN.DIS.TIC.LTD.STI", виникає питання щодо повноважень вказаних осіб на підпис відповідних документів. В декларації митної вартості від 05.11.2020 № UA700100/2020/005890 зазначено, що покупець ПрАТ "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" та продавець Metinvest international SA (Швейцарія) є пов`язані особи, що впливає на правильність визначення митної вартості товару. а також вказано, що митному органу не надані документи відповідно до його повідомлення декларанту № 123471 (05.11.2020 року 09:24).

Азовською митницею Держмитслужби виписана картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA700100/2020/00057.

05 листопада 2020 року Азовською митницею Держмитслужби прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UА 700100/2020/000024/1 з огляду на встановлені розбіжності у заявленій ціні товару. Рішення мотивоване обставинами, що є ідентичними до обставин, зазначенних митним органом в своїх повідомленнях декларанту № 123471 (05.11.2020 року о 09:24) та № 123473 (05.11.2021 року о 11:02), а також, визначена вапняка флюсового подрібненого - 21,17 долл. США.

05 листопада 2020 року для випуску товару у вільний обіг було подано в порядку електронного декларування митну декларацію № UA 700100/2020/005908 з метою здійснення митного контролю та митного оформлення товару, випуску товару у вільний обіг: вапняк флюсовий подрібнений, внаслідок чого, під гарантійні зобов`язання, товар був випущений у вільний обіг.

28 січня 2021 року Азовською митницею Держмитслужби листом № 7.1-08-1/7.1-28-09/13/497 за результатами розгляду звернення ТОВ "Метінвест-Шиппінг" із долученими додатковими документами щодо підтвердження митної вартості, зазначено про відсутність підстав для прийняття рішення щодо можливості застосування митної вартості товару, заявленої декларантом.

Позивач не погоджується з прийнятими відповідачем рішеннями про коригування митної вартості товарів № UА 700100/2020/000024/1 від 05.11.2020 року та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UА 700100/2020/00057 від 05.11.2020 року, у зв`язку із чим звернувся до суду із даним позовом.

За відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Азовська митниця Держмитслужби (, адреса зареєстрованого місцезнаходження юридичної особи: Донецька область, м. Маріуполь, пр. Адмірала Луніна, буд. 1), який є належним відповідачем у справі.

Дослідивши спірні правовідносини та надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно дост. 248 Митного кодексу України, митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії (частина перша статті 257 Митного кодексу України).

Статтею 49 Митного кодексу України передбачено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

При цьому ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (частина п`ята статті 58 Митного кодексу України).

Відповідно до частини першої статті 57 Митного кодексу України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Таким чином, методи визначення митної вартості товарів можуть бути підрозділені на: а) основний; б) другорядні. При цьому потрібно зауважити, що митним законодавством передбачена ціла система другорядних методів. Під час визначення митної вартості товарів учасник митних відносин може застосувати тільки один із різновидів методів - основний метод або ж конкретний другорядний метод. Застосування методу визначення вартості товарів повинно бути обґрунтованим.

Суд звертає увагу на те, що пріоритетним до застосування є саме основний метод. Це у свою чергу обумовлює необхідність, у випадку наявності достатніх підстав, застосовувати в першочерговому порядку основний метод визначення митної вартості товару. Тільки у випадку відсутності необхідних умов для застосування основного методу, повинні застосовуватися методи закріплені приписами пункту другого частини першої статті 57 Митного кодексу України, які застосовуються у субсидіарному порядку - учасник митних відносин обирає один із системи другорядних методів. Про субсидіарний характер застосування другорядних методів свідчить зміст положень частини третьої статті 58 Митного кодексу України.

Відповідно до положень частини першої статті 58 Митного кодексу України, основний метод визначення митної вартості товарів застосовується у випадку дотримання наступних умов: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів. При цьому важливо відмітити, що основний метод, не застосовується у наступних випадках: а) якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні; б) відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні (відповідно до частини другої статті 58 Митного кодексу України). Кожен із вище означених випадків може бути як самостійною підставою для незастосування основного методу, так й розглядатися в їх сукупності.

Згідно із частиною другою статті 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За правилами частини третьої статті 58 Митного кодексу України, у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Тобто, документальне підтвердження в аспекті відповідних митних процедур має своїм завданням підтвердити: а) заявлену митну вартість товарів; б) обраний суб`єктом господарювання метод визначення такої вартості.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (частина друга статті 53 Митного кодексу України). Саме в рамках приписів частини другої статті 53 Митного кодексу України отримує свою безпосередню формалізацію перелік основних документів для підтвердження належності: а) визначення митної вартості товарів; б) обрання методу визначення митної вартості товарів.

Відповідно до частини п`ятої статті 53 Митного кодексу України, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Зі змісту статті 53 Митного кодексу України слідує, що законом визначений вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Дана норма кореспондує й з положеннями частини третьої статті 318 Митного кодексу України, якими закріплено, що митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Водночас частиною третьою статті 53 Митного кодексу України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Саме в рамках частини третьої статті 53 Митного кодексу України отримує свою безпосередню формалізацію система додаткових документів, які можуть запитуватися контролюючим органом (факультативний перелік додаткових документів - у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, визначається частиною четвертою статті 53 Митного кодексу України). При цьому, витребування додаткових документів має субсидіарний характер. Всі документи, як основні, так і додаткові повинні оцінюватися системно. Контролюючий орган не може формулювати власну позицію на одному конкретному документі, при цьому безпідставно не враховуючи інші.

Отже, митним органом можуть бути витребувані додаткові документи: 1) у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки; 2) якщо такі документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів; 3) якщо такі документи не містять відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Вказані обставини є виключними підставами для витребування додаткових документів. Водночас тлумачення таких підстав контролюючим органом без належного обґрунтування є протиправним.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Із системного аналізу приписів Розділу III ("Митна вартість товарів та методи її визначення") Митного кодексу України випливає, що в аспекті реалізації процедур із визначення митної вартості товарів основоположну роль відіграє принцип обґрунтованості. Так, зокрема, митний орган повинен дотримуватися вимог принципу обґрунтованості при: а) встановлені належного до застосування методу визначення митної вартості товарів; б) встановлені достатнього переліку документів для цілей визначення митної вартості товарів.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що органи доходів і зборів мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Відповідно до ч. 2ст. 55 Митного кодексу України, прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування;

5) інформацію про:

а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів;

у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті;

б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Верховний Суд у постанові від 14 травня 2019 року в справі № 820/2474/16 зазначив, що наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає органу доходів і зборів право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитися у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Верховний Суд також звернув увагу на те, що вимоги законодавства зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані її складові, та які саме документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Частина 2 ст. 53 Митного кодексу України містить перелік обов`язкових документів, які повинні надаватися на підтвердження митної вартості товарів.

У картці відмови № UA700100/2020/00057 вказано про відмову в митному оформленні (випуску) товарів у зв`язку з не підтвердженням митної вартості.

Під час дослідження первинних документів, суд дійшов висновку що безпідставним є твердження відповідача про виявлені розбіжності, оскільки доказів на підтвердження відмінностей або підробки в підписах продавця в контракті та специфікаціях суду не надано.

Разом з тим, митний орган дійшов помилкового висновку про необхідність надання позивачем банківських платіжних документів, що стосуються оцінюваного товару, адже ненадання таких документів у разі несплати рахунку за товар не може бути підставою для сумнівів саме у правильності визначення митної вартості товару.

Отже, суд зазначає, що при поданні митної декларації позивачем було надано документи, що підтверджують вартість товару за ціною договору (контракту) та не містять числових розбіжностей.

При цьому, як свідчать матеріали справи, у повідомленні декларанту відповідач навів, зокрема, таку розбіжність - невідповідність підписів продавця у комерційному рахунку, контракті та специфікації, що ніяк не впливає на рівень митної вартості товару.

Крім цього, згідно з ч. 4 ст. ст. 53 МК України, декларант надає додаткові документи, якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість.

Той факт, що продавець і покупець пов`язані між собою особи, сам по собі не може бути підставою для розгляду вартості операції як неприйнятної.

У таких випадках необхідно розглянути обставини продажу та прийняти вартість операції за умови, що взаємовідносини покупця і продавця не вплинули на ціну оцінюваних товарів (ч. 12 ст. 58 МК України).

При цьому, згідно з ч. ч. 13-15 ст. 58 МК України орган доходів і зборів повинен надати декларанту або уповноваженій ним особі свої письмові обґрунтування, що такий вплив мав місце, адже у разі відсутності обґрунтувань з боку органу доходів і зборів необхідно вважати, що взаємовідносини, зазначені у частині дванадцятій цієї статті, не вплинули на ціну оцінюваних товарів.

Проте, відповідач не надав позивачу обґрунтування підстав вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що відповідач не надав суду доказів та аргументованих пояснень з приводу того, що позивачем заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів; не довів суду невідповідність обраного позивачем методу визначення митної вартості товарів; не посилався та не підтвердив суду надходження офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Отже, враховуючи те, що позивачем надано всі необхідні документи для визначення митної вартості імпортованого товару за першим методом, відмова митного органу у митному оформленні товару та подальше коригування його вартості за допомогою другорядного (резервного) методу є протиправними.

З огляду на вищевикладене, суд приходить висновку, що рішення про коригування митної вартості товарів № UA 700100/2020/000024/1 від 05.11.2020 року та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA 700100/2020/00057 від 05.11.2020 року є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Відповідно до ч. 1ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Позивачем надані суду належні докази в підтвердження обставин, на яких ґрунтуються його вимоги. Надані позивачем до митного оформлення товару документи не містять суперечностей чи ознак підробки, а також містять всі необхідні відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

Згідно із ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Митним органом як суб`єктом владних повноважень, не наведено обґрунтованих доводів причин за яких представлені декларантом на час здійснення митного оформлення документи, які базувалися на об`єктивних даних, не могли бути підставою для визначення митної вартості за першим основним методом її визначення, а саме за ціною договору (контракту); не зазначено обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано із застосуванням основного методу; не наведено умов, що унеможливлювали використання обраного декларантом методу визначення митної вартості при наданні декларантом документів, достатніх для підтвердження заявленої митної вартості, за відсутності обґрунтованого сумніву щодо достовірності поданих документів.

Частинами 2, 3 статті 57 Митного кодексу України встановлено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На підставі викладеного, зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності та з урахуванням того, що позивачем доведено правомірність пред`явленого позову, а відповідачем доводи позовної заяви не були спростовані, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно платіжного доручення № від 26.04.2021 року позивачем за подання адміністративного позову сплачено судовий збір в сумі 15275,88 грн.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 15 275,88 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 5-10, 72-90, 139, 242-246, 205, 250, 255, 257-263, 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" (місцезнаходження: 87504, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Левченка, буд. 1, ) до Азовської митниці Держмитслужби (місцезнаходження: 87510, Донецька область, м. Маріуполь, пр. Адмірала Луніна, буд. 1, ) про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Азовської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів № UА 700100/2020/000024/1 від 05.11.2020 року.

Визнати протиправним та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА 700100/2020/00057 від 05.11.2020 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Азовської митниці Держмитслужби (місцезнаходження: 87510, Донецька область, м. Маріуполь, пр. Адмірала Луніна, буд. 1, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" (місцезнаходження: 87504, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Левченка, буд. 1, ) судовий збір в сумі 15 275 (п`ятнадцять тисяч двісті сімдесят п`ять) гривень 88 (вісімдесят вісім) копійок.

Повний текст судового рішення виготовлений та підписаний 20.09.2021 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Донецький окружний адміністративний суд.

Суддя Л.В. Арестова