Справа № 200/5458/21
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2021-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2021 року справа №200/5458/21

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Компанієць І.Д., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника позивача Гуревича Родіона Геннадійовича на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 09 липня 2021 року (повне судове рішення складено 09 липня 2021 року у м. Слов`янську) у справі № 200/5458/21 (суддя в І інстанції Христофоров А.Б.) за позовом ОСОБА_1 до Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про скасування рішення, зобов`язати вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

Гуревич Р.Г., який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (далі Управління), в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Управління № 60/1 від 10 грудня 2020 року про відмову позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за його заявою від 10 липня 2019 року за № 3848 згідно ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов`язати відповідача призначити позивачеві пенсію за віком на пільгових умовах із урахуванням періоду його роботи з 01 січня 1999 року по 30 листопада 2016 року на підприємстві ПАТ «ДТЕК Шахта Комсомолець Донбасу» та з урахуванням його виходів у шахту у відповідності до довідки табелю від 28 вересня 2016 року № 03-2986 згідно до його заяви від 10 липня 2019 року.

В обґрунтування позову зазначив, що рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 17 грудня 2019 року його позовні вимоги до Управління про визнання протиправним та скасувати рішення пенсійного органу від 24.07.2019 № 60 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно зі ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за заявою позивача від 10.07.2019 № 3848 та зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 10.07.2019 № 3848 згідно зі ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням періоду роботи з 22.03.1994 по 31.12.1998 на ПАТ «ДТЕК Шахта Комсомолець Донбасу» задоволені частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення відповідача від 24.07.2019 № 60 «Про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах», прийняте щодо позивача.

Зобов`язано відповідача повторно розглянути заяву позивача від 10.07.2019 № 3848 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 1 ч. 2 ст.114 розд. XIV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням правової оцінки, що була надана судом у зазначеному рішенні.

Проте, зазначив представник позивача, відповідач від 12.03.2020 прийняв рішення №60/1 про відмову в призначенні йому пенсії на пільгових умовах, яким було позивачу повторно відмовлено у призначенні пенсії на пільгових умовах.

Так, рішенням від 12.03.2020 позивачу не зараховані до стажу роботи періоди його роботи з 01.01.1999 по 30.11.2016 через відсутність довідки пільгового характеру перереєстрованого підприємства ПрАТ «ДТЕК «Шахта Комсомолець Донбасу», крім того відсутня сплата страхових внесків за період 01.12.2016 по 28.02.2017.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 21 вересня 2020 року, зазначив представник позивача, позовні вимоги до Управління про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії були задоволені.

Визнано протиправним та скасовано рішення Управління №60/1 від 12 березня 2020 року про відмову в призначенні йому пенсії за віком на пільгових умовах за його заявою від 10 липня 2019 року за №3848 згідно ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та зобов`язано відповідача призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах із урахуванням періоду роботи позивача з 01.01.1999 по 30.11.2016 на підприємстві ПАТ «ДТЕК Шахта Комсомолець Донбасу» та з урахуванням його виходів у шахту у відповідності до довідки - табелю від 28.09.2016 № 03-2986 згідно до заяви від 10 липня 2019 року.

Проте, відповідач знов прийняв рішення № 60/02 від 10.12.2020, яким позивачу вдруге відмовив в призначенні пенсії на пільгових умовах, з тих підстав, що заявлена в суді довідка пільгового характеру роботи від 28.09.2016 03-2986 ні при первинному зверненні позивача, ні на момент прийняття рішень про відмову в призначенні пенсії від 24 липня 2019 року № 60 та від 12 березня 2020 року № 60/1 ним не надавались.

Таке рішення позивач та представник позивача вважали протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Спірне рішення відповідача, що прийняте на виконання рішення Донецького окружного адміністративного від 21 вересня 2020 року у справі № 200/7156/20-а, позивач вважав протиправним, а тому вимушений вкотре звернутись з цим позовом до суду.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 09 липня 2021 року закрито провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління про визнання протиправним та скасувати рішення № 60/1 від 10 грудня 2020 року про відмову позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за його заявою від 10 липня 2019 року за № 3848 згідно ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та зобов`язання Управління призначити позивачеві пенсію за віком на пільгових умовах із урахуванням періоду його роботи з 01 січня 1999 року по 30 листопада 2016 року на підприємстві ПАТ «ДТЕК Шахта Комсомолець Донбасу» та з урахуванням його виходів у шахту у відповідності до довідки табелю від 28 вересня 2016 року № 03-2986 згідно до його заяви від 10 липня 2019 року.

Не погодившись з таким судовим рішенням, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу місцевого суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги висловлено доводи, аналогічні наведеним в позовній заяві. Представник позивача зазначив, що без скасування рішення Управління № 60/2 про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах від 10.12.2020, за яким позивачу вдруге відмовлено у призначенні пенсії, повноцінний захист прав позивача буде неможливий, натомість суд безпідставно обмежив позивача у доступі до правосуддя.

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п.2 ч.1 ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах заяви і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

10 липня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Управління із заявою № 3848 про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Управління від 24 липня 2019 року № 60 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з недостатністю на час звернення необхідного пільгового стажу роботи.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 17 грудня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління - задоволені частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення відповідача від 24.07.2019 року № 60 «Про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах», прийняте щодо позивача.

Зобов`язано Управління повторно розглянути заяву позивача від 10 липня 2019 року № 3848 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 розд. XIV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням правової оцінки, що була надана судом у зазначеному рішенні.

Відповідач, на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 17 грудня 2019 року, 12 березня 2020 року прийняв рішення № 60/1, яким повторно відмовив позивачу.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 21 вересня 2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління - задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Управління № 60/1 від 12 березня 2020 року про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 за його заявою від 10 липня 2019 року за № 3848 згідно ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язано Управління призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах із урахуванням періоду роботи позивача з 01.01.1999 по 30.11.2016 на підприємстві ПАТ «ДТЕК Шахта Комсомолець Донбасу» та з урахуванням його виходів у шахту у відповідності до довідки - табелю від 28.09.2016 №03-2986 згідно до заяви від 10 липня 2019 року.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21 вересня 2020 року у справі № 200/7651/20-а набрало законної сили 24 листопада 2020 року відповідно до ухвали Першого апеляційного адміністративного суду від 24 листопада 2020 року.

Відповідно до статті 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно з положеннями частини першої статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження, та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

В частині першій статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» йдеться про те, що державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

З аналізу вищезазначених законодавчих норм вбачається, що не можна зобов`язати суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення, оскільки примусове виконання рішення суду здійснюється в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 686/23317/13-а.

Згідно статті 382 КАС України визначаються спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, зокрема, до них належать: зобов`язання суб`єкта владних повноважень надати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу за невиконання судового рішення та інше.

Відповідно до вимог статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено постанову суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень відповідачем на виконання такої постанови суду, або порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду.

Отже, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.

Суд звертає увагу, що вищезазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

Слід зазначити, що як свідчать наявні матеріали справи, рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 21 вересня 2020 року у справі № 200/7651/20-а, яке набрало законної сили 24 листопада 2020 року відповідно до ухвали першого апеляційного адміністративного суду від 24 листопада 2020 року, зокрема було зобов`язано Управління призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах із урахуванням періоду роботи позивача з 01.01.1999 по 30.11.2016 на підприємстві ПАТ «ДТЕК «Шахта Комсомолець Донбасу» та з урахуванням його виходів у шахту у відповідності до довідки - табелю від 28.09.2016 №03-2986 згідно до заяви від 10 липня 2019 року.

У рішенні № 60/1 від 10 грудня 2020 року, яке прийняв відповідач на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21 вересня 2020 року у справі № 200/7651/20-а, яке набрало законної сили 24 листопада 2020 року відповідно до ухвали першого апеляційного адміністративного суду від 24 листопада 2020 року, Управління помилково дійшло висновку щодо повторного зобов`язання розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах з урахуванням виходів позивача у шахту у відповідності до довідки-табелю від 28.09.2016 № 03-2986, що в свою чергу свідчить про неналежне виконання відповідачем вказаного рішення суду від 21 вересня 2010 року.

Відтак, оскаржувані дії відповідача, вчинені, на думку особи-позивача (стягувача), всупереч судового рішення по справі № 200/7651/20-а, можуть бути оскаржені відповідно до статті 383 КАС України.

Такий порядок оскарження дій, бездіяльності, рішення суб`єкта владних повноважень, прийнятого (вчинених) на виконання судового рішення, є більш оптимальним для особи, яка вважає що її права порушені, з огляду, зокрема, на положення частини п`ятої статті 383 КАС України, відповідно до якої, розгляд заяви про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень, здійснюється судом протягом 10 днів, з дня її отримання.

Відповідно до частини шостої цієї статті, за наявності підстав для задоволення заяви, суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону; у разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.

Слід також враховує, що винесення судового рішення, яке передбачає оцінку судового рішення прийнятого в іншій справі, буде суперечити статті 129-1 Конституції України.

З огляду на вищенаведене, місцевий суд дійшов правильного висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичного конфлікту та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 355/1648/15-а.

За вказаних обставин, слід зазначити, що позивач у цій справі обрав спосіб захисту шляхом подання позову про визнання протиправними дій, вчинених на виконання рішення суду.

Проте, спірні правовідносини між сторонами вже вирішені судом та перейшли до стадії виконання судового рішення.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, що у спірних правовідносинах наявні обставини, з якими стаття 383 КАС України пов`язує виникнення підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.

Відповідно, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він повинен був звертатися до суду в порядку статті 383 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не подавати новий адміністративний позов.

Підсумовуючи вище наведене, слід звернути увагу, що вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 21 листопада 2019 року у справі № 802/1933/18-а.

Тобто, якщо позивач вважав, протиправними рішення, дії чи бездіяльність відповідача, вчинені на виконання вищевказаного рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21 вересня 2020 року у справі № 200/7651/20-а, то він може звернутись до суду в порядку статті 383 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача, а не пред`являти новий адміністративний позов.

Відтак, місцевий суд дійшов правильного висновку, що оскільки є таке, що набрало законної сили рішення суду з того самого фактичного предмету спору і між тими самим сторонами, а тому наявні підстави для закриття провадження у справі на підставі пункту 4 частини першої статті 238 КАС України.

В свою чергу, доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи переконливих доводів, які б були безпідставно залишені поза увагою суду першої інстанції.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника позивача Гуревича Родіона Геннадійовича залишити без задоволення.

Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 09 липня 2021 року у справі № 200/5458/21 залишити без змін.

Повне судове рішення 21 вересня 2021 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів І. В. Сіваченко

І. Д. Компанієць

А. А. Блохін