Справа № 160/12727/21
Суддя: Верба Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2021-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

20 вересня 2021 рокуСправа № 160/12727/21

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Верба І.О., розглянувши клопотання адвоката Биструшкіної Аліни Романівни про поновлення строку звернення до суду ОСОБА_1 із адміністративним позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

1. 28.07.2021 засобами поштового зв`язку до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області про стягнення суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 01.08.2018 по 23.04.2019.

2. Ухвалою суду від 02.08.2021 позовну заяву ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу залишено без руху, встановлено строк для усунення недоліків позовної заяви, встановлено, що недоліки позовної заяви можуть бути усунені шляхом надання клопотання про поновлення строків звернення до суду із відповідним обґрунтуванням причин пропущення таких строків та наданням підтверджуючих документів, за наявності.

3. 31.08.2021 на адресу суду засобами поштового зв`язку надійшло клопотання адвоката Биструшкіної Аліни Романівни від 26.08.2021 про поновлення строку звернення до суду, яке не містило підпису заявника, про що 31.08.2021 складено відповідний акт.

4. 16.09.2021 на адресу суду засобами поштового зв`язку надійшло клопотання адвоката Биструшкіної Аліни Романівни від 26.08.2021 про поновлення строку звернення до суду, підписане заявником.

ІІ. ДОВОДИ ЗАЯВНИКА В ОБҐРУНТУВАННЯ КЛОПОТАННЯ

5. В обґрунтування клопотання від 26.08.2021, яке надійшло до суду 16.09.2021, представником позивача зазначено, що згідно із усталеною практикою ЄСПЛ право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Це право може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено.

6. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено право людини на доступ до правосуддя, а статтею 13 Конвенції - ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою.

7. Крім того, при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальній вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції.

8. Звертаємо увагу суду, що вимушений прогул позивача тривав майже вісім місяців - з 01.08.2018 по 23.04.2019, тобто істотний проміжок часу, протягом якого позивач як особа найманої праці мав право на отримання гарантійних компенсаційних виплат, пов`язаних з порушенням його конституційного права на працю, що включає право на отримання доходу та гарантії від незаконного звільнення.

9. До подання позову про стягнення середньомісячного заробітку за оплату вимушеного прогулу, позивач звертався до Дніпропетровського окружного адміністративного суду про стягнення суддівської винагороди.

10. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.12.2020, зміненим постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 08.04.2021 у справі № 160/6212/19 було відмовлено в задоволенні позовних вимог позивача в повному обсязі, у зв`язку зі спірним характером визначення оплати часу вимушеного прогулу судді.

11. Невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку.

12. Таким чином, для встановлення початку перебігу строку звернення працівника до суду із вимогою про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

13. З огляду на наведене Конституційний Суд України в своєму рішенні (Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положень статті 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв`язку з положеннями статей 117, 2371 цього кодексу від 22.02.2012 № 4-рп/201) дійшов висновку, що для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня коди звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично розрахувався з ним (абзаци другий, третій, шостий підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини).

14. У зв`язку з тим, що позивач, будучи фахівцем у галузі права, здатний самостійно захищати свої права та інтереси, але через наявність кримінального провадження позбавлений волі та можливості приймати участь при розгляді справ адміністративного судочинства, та, крім того, узгодження правової стратегії з ним потребувало і потребує дотримання процедур зустрічі з адвокатами в місцях тримання під вартою, з огляду на те, що конституційний зміст права на працю полягає у можливості кожної особи заробляти собі на життя працею, яку вона вільно обирає або на яку вільно погоджується (стаття 43 Конституції України), враховуючи обставину, що оплата праці та гарантійні виплати, передбачені законодавством, що регулюють трудові відносини та відносини публічної служби, за своїм змістом є джерелом існування працівника та мають забезпечувати для нього достатній, гідний життєвий рівень, з метою дотримання прав позивача на справедливий суд протягом розумного строку, заявник просив поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду з адміністративним позовом про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

ІІІ. ОЦІНКА ТА ВИСНОВКИ СУДУ

15. Надаючи оцінку доводам заявника щодо поважності причин пропуску строку звернення до суду, суд виходить із наступного.

16. З матеріалів справи вбачається, що указом Президента України від 22.06.2009 № 465/2009 «Про призначення суддів» ОСОБА_1 призначено строком на п`ять років суддею Індустріального районного суду міста Дніпропетровська.

17. Указом Президента України від 18.07.2011 № 764/2011 ОСОБА_1 переведено на посаду судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська.

18. Рішенням Вищої ради правосуддя від 13.04.2017 № 835/0/15-17 ОСОБА_1 звільнено з посади судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська на підставі пункту 3 частини 6 статті 126 Конституції України.

19. Наказом голови Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 31.07.2018 № 144-к, ОСОБА_1 відраховано зі штату Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська.

20. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 14.03.2019 у справі № 800/192/17 рішення Вищої ради правосуддя від 13.04.2017 № 835/0/15-17 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська за вчинення істотного дисциплінарного проступку» скасовано.

21. Наказом голови Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23.04.2019 № 50-к, скасовано наказ від 31.07.2018 № 144-к про відрахування ОСОБА_1 зі штату Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська та належало останньому приступити до роботи 24.04.2019.

22. Позивач у позовній заяві зазначає, що протягом періоду, у кому він був відрахованим зі штату Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, тобто протягом періоду з 01.08.2018 по 23.04.2019, відбувався вимушений прогул, за який не було нараховано та виплачено середньомісячний заробіток.

23. Таким чином, спір у цій справі стосується наявності підстав для нарахування і виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу у правовідносинах, пов`язаних із публічною службою.

24. Верховний Суд у постанові від 14.07.2021 у справі № 1340/4393/18 зазначив, зокрема:

- трудовий договір повинен укладатись, як правило, у письмовій формі (частина перша статті 24 Кодексу законів про працю України) або оформлюватись наказом чи розпорядженням роботодавця (частина третя статті 24 Кодексу законів про працю України);

- припинення, розірвання трудового договору пов`язано зі звільненням працівника;

- з огляду на зазначене, якщо працівник був незаконно звільнений, трудовий договір з ним був незаконно припинений роботодавцем в односторонньому порядку. Виконання роботодавцем рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника полягає у відновленні трудового договору, який раніше існував і був незаконно припинений роботодавцем;

- до моменту фактичного виконання роботодавцем рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника трудові правовідносини, які існували до порушення з боку роботодавця, не виникають. У зв`язку з цим, виплати, які мають бути здійснені роботодавцем на користь незаконно звільненого працівника, у тому числі середній заробіток за час вимушеного прогулу або різниця у заробітку за час виконання нежчеоплачуваної роботи, не можуть вважатись заробітною платою та не витікають із трудового договору як підстави для виплат. Ці виплати не можуть кваліфікуватись як плата за виконану роботу.

25. Згідно із пунктом 2 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

26. Відповідно до пункту 17 частини першої статті 4 КАС України публічною службою є, зокрема, професійна діяльність суддів.

27. Як зазначено вище, спірні правовідносини виникли у зв`язку з невиплатою суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 01.08.2018 по 23.04.2019.

28. Таким чином, за характером спірних правовідносин та їх суб`єктним складом цей спір є публічно-правовим спором з приводу проходження і звільнення з публічної служби, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів.

29. Відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

30. Частиною другою цієї статті передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

31. Згідно із частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

32. Отже, КАС України передбачає можливість встановлення цим Кодексом та іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, які мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним шестимісячним строком, визначеним у частині другій статті 122 цього Кодексу.

33. Таким спеціальним строком для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби є місячний строк, установлений частиною п`ятою статті 122 КАС України.

34. Цією нормою встановлені скорочені строки звернення до адміністративного суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, які, у свою чергу, не ставлять під сумнів саму суть права доступу до суду, а переслідують легітимну мету якнайскорішого поновлення порушених прав добросовісного позивача.

35. Водночас, частиною першою статті 233 КЗпП України, яка регулює строки звернення до суду за вирішенням трудових спорів, встановлено норму про те, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

36. Встановлений у частині першій статті 233 КЗпП України тримісячний строк є скороченим строком позовної давності, в межах якого працівник може звернутися до суду в порядку цивільного судочинства з вимогою про вирішення трудового спору.

37. Натомість строки звернення до суду в порядку адміністративного судочинства визначені у статті 122 КАС України і частина п`ята цієї статті, яка передбачає місячний строк звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, є спеціальною нормою щодо частини другої цієї статті з установленим у ній загальним строком у шість місяців.

38. Отже, строк звернення до суду за вирішенням цього публічно-правового спору щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу охоплюється спеціальною нормою частини п`ятої статті 122 КАС України.

39. Адміністративний позов направлено засобами поштового зв`язку 26.07.2021 та одержано судом 28.07.2021.

40. Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04.10.2018 у справі № 800/304/17).

41. Метою встановлення процесуальних строків є дотримання принципу правової визначеності, дисциплінування учасників судочинства, досягнення юридичної визначеності у публічних відносинах, стимулювання учасників добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків, обмеження часу, протягом якого правовідносини можуть вважатися спірними. Якщо ніхто не звернувся до суду, відносини стають стабільними (постанова Верховного Суду від 23.04.2020 у справі № 813/3756/17).

42. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється процесуальний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

43. «Повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо вона знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 23.04.2020 у справі № 813/3756/17).

44. Критеріями «поважності» причин пропуску строку звернення до суду, згідно постанови Верховного Суду від 27.11.2018 у справі № 473/2236/17, є:

1) обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк (є причиною);

2) обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк;

3) причина виникла або тривала протягом строку, який пропущено;

4) обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

45. Питання щодо дотримання позивачем строку звернення до адміністративного суду у кожному конкретному випадку встановлюється на підставі фактичних обставин справи, з урахуванням обґрунтувань вимог учасників справи та на підставі наданих ними доказів (постанова Верховного Суду від 19.01.2021 у справі № 440/4686/19).

46. Поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

47. Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.

48. Не звернення до суду з адміністративним позовом за захистом свої прав через неналежне використання своїх процесуальних прав не є поважною причиною пропуску строку.

49. Вищевикладене правозастосування відповідає правовим висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 17.09.2020 у справі № 640/12324/19.

50. Суд зазначає, що наявність іншого судового спору не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду, згідно із правовим висновком Верховного Суду, висловленим у постанові від 26.02.2020 у справі № 140/965/18.

51. Крім того, ані наявність кримінального провадження, ані перебування під вартою не унеможливлюють звернення позивача до суду за захистом своїх прав через представника у встановлений законом строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатись про порушення такого права, що зазначено у постанові Верховного Суду від 06.06.2018 у справі № 804/5529/15.

52. Таким чином, суд зазначає, що заявлені позивачем причини пропуску строку звернення до суду не є такими, що були непереборними, не залежали від волевиявлення позивача, були пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами та об`єктивно унеможливили своєчасне подання з 24.04.2019 цього позову.

53. Відповідно до частини другої статті 123 КАС України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

54. З огляду на викладене, суд вважає неповажними заявлені причини пропуску строку звернення до суду та повертає позовну заяву.

55. Керуючись статтями 118-123, 160, 161, 167, 169 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

56. Клопотання адвоката Биструшкіної Аліни Романівни від 26.08.2021 про поновлення строку звернення до суду, яке надійшло до суду 31.08.2021 та не містило підпису заявника повернути без розгляду.

57. Визнати неповажними причини пропуску строку звернення до суду із цим позовом, заявлені у клопотанні від 26.08.2021, яке надійшло до суду 16.09.2021.

58. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 01.08.2018 по 23.04.2019 повернути позивачеві.

59. Копію ухвали направити особі, що звернулась із позовною заявою.

60. Роз`яснити, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

61. Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 256 КАС України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтями 295, 297 КАС України.

Суддя І.О. Верба