Справа № 160/10835/21
Суддя: Лозицька Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2021-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Лозицької І.О.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІБРА СЕНС» до Дніпровської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛІБРА СЕНС» з позовом до Дніпровської митниці Держмитслужби, в якому просить суд:
- визнати протиправною та скасувати картку відмови Дніпровської митниці Держмитслужби у прийнятті митної декларації типу ІМ 51 ДЕ, яка зареєстрована за номером № UA 110020/2021/002276 від 18 березня 2021 року;
15.02.2021 року на підставі попередньої митної декларації від 06.03.2021 року № UA110020/2021/906584, вантажним автомобілем р/н НОМЕР_1 / НОМЕР_2 товар було доставлено в зону діяльності Дніпровської митниці Держмитслужби.
Згідно змісту зазначеного висновку вказано, що надана на дослідження проба товару, заявлена в гр. 31 МД як «феросилікомарганець: феросилікомарганець MnC-17 …» за визначенням та показниками ідентифікована як металеві шматки неправильної форми темно-коричневого кольору: шматки не міцні, крихкі, під дією ударних навантажень куски подрібнюються (розколюються) та являє собою суміш відходів металургійного виробництва чорних металів із різноманітним (не однаковим) хімічним складом. Визначена густина проби 5,1 +/- 0,1 г/см куб.
Позивач не погоджується з вказаним рішення, вважає його протиправним, таким, що порушує норми чинного законодавства та підлягає скасуванню.
Ухвалою суду від 07.07.2021 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, а також встановлено відповідачу строк для надання відзиву на позов та докази на його обґрунтування.
Заперечуючи проти позову, відповідачем надано до суду письмовий відзив на позовну заяву, який долучено до матеріалів справи.
Відповідач не погоджується з доводами позивача, вважає їх необґрунтованими.
Відповідач зазначає, що повноваження щодо класифікації товарів згідно УКТЗЕД належить до виключної компетенції митних органів. Метою проведення дослідження було саме встановлення фізичних та хімічних властивостей товару, визначальних для класифікації товарів згідно УКТЗЕД.
Відповідач наголошує, що рішення про визначення коду товару прийняте митницею в межах наданих повноважень у спосіб, передбачений чинним законодавством.
Тому, відповідач просить відмовити в задоволення позовних вимог у повному обсязі.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини справи.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.
Правовідносини, що виникли між сторонами у даній адміністративній справі врегульовано нормами Митного кодексу України.
Пунктом 24 частини 1 статті 4 Митного кодексу України визначено, що митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.
Відповідно до частини 1 статті 246 Митного кодексу України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
Згідно з ч.1 ст. 248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.
Відповідно до ч.2 ст.248 Митного кодексу України засвідчення митним органом прийняття товарів, транспортних засобів комерційного призначення та документів на них до митного оформлення здійснюється шляхом проставляння відбитків відповідних митних забезпечень (у тому числі за допомогою інформаційних технологій), інших відміток на митній декларації або документі, який відповідно до законодавства її замінює, а також на товаросупровідних та товарно-транспортних документах у разі їх подання на паперовому носії.
Частиною 1 статті 257 Митного кодексу України визначено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.
Перевірка правильності класифікації згідно з українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності є одним з етапів митного контролю.
Відповідно до частин 1 статті 69 Митного кодексу України, товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТ ЗЕД.
Частиною 2 статті 69 Митного кодексу України визначено, що митні органи здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТ ЗЕД.
Згідно з ч.3 ст.69 Митного кодексу України на вимогу посадової особи митного органу декларант або уповноважена ним особа зобов`язані надати усі наявні відомості, необхідні для підтвердження заявлених ними кодів товарів, поданих до митного оформлення, а також зразки таких товарів та/або техніко-технологічну документацію на них.
Відповідно до ч.4 ст.69 Митного кодексу України у разі виявлення під час митного оформлення товарів або після нього порушення правил класифікації товарів митний орган має право самостійно класифікувати такі товари.
Частиною 5 статті 69 Митного кодексу України визначено, що під складним випадком класифікації товару розуміється випадок, коли у процесі контролю правильності заявленого декларантом або уповноваженою ним особою коду товару виникають суперечності щодо тлумачення положень УКТ ЗЕД, вирішення яких потребує додаткової інформації, спеціальних знань, проведення досліджень тощо.
Пункт 3 розділу І Порядку №650 визначає, що контроль правильності класифікації товарів - це перевірка правильності опису товару та відповідного йому коду в митній декларації вимогам Основних правил інтерпретації УКТЗЕД під час проведення процедур його митного контролю та митного оформлення.
Відповідно п.1 та п.2 розділу ІІІ Порядку №650 декларант або уповноважена ним особа класифікує товари згідно з УКТЗЕД при їх декларуванні відповідно до статті 69 Кодексу. Посадові особи ПМО чи митного поста, ВМП здійснюють контроль правильності класифікації товарів під час проведення митних формальностей при митному оформленні товарів. Обсяг контролю, достатнього для забезпечення додержання правил класифікації товарів при митному оформленні, визначається на основі результатів застосування системи управління ризиками.
Пунктом 4 розділу ІІІ Порядку №650 передбачено, що контроль правильності класифікації товарів здійснюється, зокрема, шляхом перевірки відповідності:
- відомостей про товар та коду товару згідно з УКТЗЕД, заявлених у митній декларації, відомостям про товар (найменування, опис, визначальні характеристики для класифікації товарів тощо), зазначеним у наданих для митного контролю документах, шляхом перевірки дотримання вимог Основних правил інтерпретації УКТЗЕД, з врахуванням Пояснень до УКТЗЕД, рекомендацій, розроблених центральним органом виконавчої влади у сфері митної справи відповідно до вимог статті 68 Кодексу;
- заявленого коду товару відомостям, наведеним у базі даних Класифікаційні рішення програми Інспектор 2006 ЄАІС. При цьому така відповідність поділяється на три категорії: а) ідентичні товари; б) подібні (аналогічні) товари; в) товари, які не підпадають під вимоги підпунктів а та б абзацу четвертого цього пункту, але мають схожі: характеристики, які є визначальними для класифікації товару; призначення або принцип дії яких є основним для класифікації товару.
Згідно пунктів пункт 5 та 6 розділу ІІІ Порядку №650 у разі неможливості однозначно перевірити правильність класифікації товару на підставі задекларованих відомостей відповідно до вимог статті 69 Кодексу декларант або уповноважена ним особа письмово повідомляється про необхідність надання додаткових документів чи відомостей, необхідних для підтвердження задекларованого ним коду товару згідно з УКТЗЕД.
При електронному декларуванні посадова особа ВМП або ПМО чи митного поста за допомогою АСМО створює та передає декларанту або уповноваженій ним особі засвідчене електронним цифровим підписом електронне повідомлення про необхідність подання документів, які підтверджують класифікацію товару.
У разі відмови у наданні декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів чи відомостей посадовою особою митного органу здійснюються митні формальності за наявними документами та відомостями з використанням довідкової інформації. При проведенні цих митних формальностей або підтверджується код товару, або надається відмова в митному оформленні та за наявності достатньої інформації виноситься Рішення.
Відповідно до пункту 4.4. розділу IV Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів і застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа затвердженого наказом Міністерства фінансів України №631 від 30.05.2012 року, митний орган відмовляє у прийнятті МД виключно з таких підстав:
МД не містить усіх відомостей або подана без рахунка або іншого документа, який визначає вартість товару та у випадках, встановлених Кодексом, ДМВ;
ЕМД не містить встановлених законодавством обов`язкових реквізитів;
МД подано з порушенням інших вимог, встановлених Кодексом.
У разі відмови у прийнятті МД посадовою особою митного органу відповідно до розділу VІІ цього Порядку оформлюється картка відмови за формою, наведеною в додатку 2 до цього Порядку.
Згідно статті 67 Митного кодексу України українська класифікація товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТ ЗЕД) складається на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів та затверджується законом про Митний тариф України.
Відповідно до положень Основних правил інтерпретації УКТЗЕД (в редакції чинній на момент прийняття спірних рішень) класифікація товарів в УКТ ЗЕД здійснюється за такими правилами:
1. Назви розділів, груп і підгруп наводяться лише для зручності користування УКТ ЗЕД; для юридичних цілей класифікація товарів в УКТ ЗЕД здійснюється виходячи з назв товарних позицій і відповідних приміток до розділів чи груп і, якщо цими назвами не передбачено іншого, відповідно до таких правил:
2. (a) будь-яке посилання в назві товарної позиції на будь-який виріб стосується також некомплектного чи незавершеного виробу за умови, що він має основну властивість комплектного чи завершеного виробу. Це правило стосується також комплектного чи завершеного виробу (або такого, що класифікується як комплектний чи завершений згідно з цим правилом), незібраного чи розібраного;
(b) будь-яке посилання в назві товарної позиції на будь-який матеріал чи речовину стосується також сумішей або сполук цього матеріалу чи речовини з іншими матеріалами чи речовинами. Будь-яке посилання на товар з певного матеріалу чи речовини розглядається як посилання на товар, що повністю або частково складається з цього матеріалу чи речовини. Класифікація товару, що складається більше ніж з одного матеріалу чи речовини, здійснюється відповідно до вимог правила 3.
3. У разі якщо згідно з правилом 2 (b) або з будь-яких інших причин товар на перший погляд (prіmafacіe) можна віднести до двох чи більше товарних позицій, його класифікація здійснюється таким чином:
(a) перевага надається тій товарній позиції, в якій товар описується конкретніше порівняно з товарними позиціями, де дається більш загальний його опис. Проте, в разі коли кожна з двох або більше товарних позицій стосується лише частини матеріалів чи речовин, що входять до складу суміші чи багатокомпонентного товару, або лише частини товарів, що надходять у продаж у наборі для роздрібної торгівлі, такі товарні позиції вважаються рівнозначними щодо цього товару, навіть якщо в одній з них подається повніший або точніший опис цього товару;
(b) суміші, багатокомпонентні товари, які складаються з різних матеріалів або вироблені з різних компонентів, товари, що надходять у продаж у наборах для роздрібної торгівлі, класифікація яких не може здійснюватися згідно з правилом 3 (a), повинні класифікуватися за тим матеріалом чи компонентом, який визначає основні властивості цих товарів, за умови, що цей критерій можна застосувати;
(c) товар, класифікацію якого не можна здійснити відповідно до правила 3 (a) або 3 (b), повинен класифікуватися в товарній позиції з найбільшим порядковим номером серед номерів товарних позицій, що розглядаються.
4. Товар, який не може бути класифікований згідно з вищезазначеними правилами, класифікується в товарній позиції, яка відповідає товарам, що найбільше подібні до тих, що розглядаються.
5. На додаток до наведеного до зазначених нижче товарів застосовуються такі правила:
(a) футляри для фотоапаратів, музичних інструментів, зброї, креслярського приладдя, прикрас та подібні вироби, які мають спеціальну форму і призначені для зберігання відповідних виробів або набору виробів, придатні для тривалого використання разом з виробами, для яких вони призначені, класифікуються разом з упакованими в них виробами. Це правило не поширюється на тару (упаковку), що становить разом з виробом одне ціле і надає останньому істотно іншої властивості;
(b) відповідно до правила 5 (a) тару (упаковку) разом з товарами, які в ній містяться, слід класифікувати разом з цими товарами, якщо вона належить до такого типу тари (упаковки), яка зазвичай використовується для упакування цих товарів. Це положення є необов`язковим, якщо ця тара (упаковка) придатна для повторного використання.
6. Для юридичних цілей класифікація товарів у товарних підпозиціях, товарних категоріях і товарних підкатегоріях здійснюється відповідно до назви останніх, а також приміток, які їх стосуються, з урахуванням певних застережень (mutatismutandis), положень вищезазначених правил за умови, що порівнювати можна лише назви одного рівня деталізації. Для цілей цього правила також можуть застосовуватися відповідні примітки до розділів і груп, якщо в контексті не зазначено інше.
Таким чином, зазначеними Правилами передбачено, що при віднесенні товару до тієї чи іншої позиції слід виходити з більш конкретного опису товару, тобто саме характеристики товару є визначальними для класифікації товару відповідно до УКТ ЗЕД.
Для вирішення вказаного питання необхідно дослідити опис товарів, які класифікуються за вказаними кодами, пояснення щодо їх класифікації та співставити такі описи та пояснення із характеристиками досліджуваного товару.
Так, відповідно до пояснень до Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, затвердженими наказом Державної митної служби України від 14.07.2020 року № 256 "феросплави" - сплави у формі чушок, болванок, кусків або інших первинних форм, одержані внаслідок безперервного лиття, а також у гранулах чи порошках, агломерованих або неагломерованих, що використовуються як добавки у виробництві інших сплавів або як розкислювачі, десульфуранти чи для аналогічних цілей у чорній металургії і, як правило, не придатні для кування, з масовою часткою заліза 4 % або більше та масовою часткою одного чи кількох елементів у таких пропорціях: хрому понад 10 %; марганцю понад 30 %; фосфору понад 3 %; кремнію понад 8 %; з масовою часткою інших елементів у цілому, за винятком вуглецю, понад 10 %, при цьому вміст міді не повинен перевищувати 10 %.
Під час класифікації феросплавів у товарній позиції 7202 слід додержуватися такого правила: феросплав розглядається як бінарний сплав і включається до відповідної підкатегорії (коли вона існує), якщо тільки вміст за масою одного з легуючих елементів сплаву перевищує мінімальний вміст за масою, зазначений у примітці 1 (c) до цієї групи; аналогічно він вважається відповідно потрійним або четвертним, якщо вміст за масою двох або трьох легованих елементів сплаву більше ніж мінімальний вміст за масою, зазначений у згаданій вище примітці.
У разі застосування цього правила до "інших елементів", зазначених у примітці 1 (c), вміст за масою кожного елемента повинен перевищувати 10 %.
До основних різновидів феросплавів відносяться такі:(1) феромарганець; (2) феросиліцій; (3) феросилікомарганець; (4) ферохром; (5) феросилікохром; (6) феронікель; (7) феромолібден; (8) феровольфрам і феросиліковольфрам; (9) феротитан і феросилікотитан; (10) ферованадій; (11) фероніобій; (12) феросилікомагній і феросилікокальцій.
До цієї товарної позиції не включаються:
(а) хімічні вироби, використовувані для тих же цілей і тим же способом, що і феросплави, наприклад, оксид молібдену, молібдат кальцію і карбід кремнію, а також силіцид кальцію та силіцид марганцю, якщо сплави містять за масою менш як 4 % заліза (група 28);
(b) фероуран (товарна позиція 2844);
(c) фероцерій та інші пірофорні залізовмісні сплави в усіх формах (товарна позиція 3606);
(d) продукти, що в ряді країн відомі іноді як феронікелі або феронікельхроми, які мають ковкість і зазвичай не використовуються як "добавки" у чорній металургії (товарні позиції 7218 - 7229 або група 75).
Додаткові пояснення до товарної позиції 7202:
Примітка 1 (c) до цієї групи визначає "феросплави", встановлюючи, зокрема, граничні рівні вмісту кольорових легуючих елементів і елементного заліза.
Щодо класифікації феросплавів у підпозиціях товарної позиції 7202 дивись Примітку 2 до підпозицій до цієї групи.
Так, наприклад, феросплав з масовою часткою більш як 30 % марганцю і 8 % або менше кремнію класифікується у товарних категоріях 7202 11 20 - 7202 19 00; проте, якщо він містить більш як 30 % марганцю і більш як 8 % кремнію, він класифікується у товарній категорії 7202 30 00. Так само, феро-силіко-марганце-алюмінієвий сплав повинен містити більш як 8 % кремнію, більш як 30 % марганцю і більш як 10 % алюмінію, щоб класифікуватися у товарній категорії 7202 99 80.
Якщо феросплави, що містять 2, 3 або 4 елементи, конкретно не названі, то вони класифікуються у товарній категорії 7202 99 80.
Відходи чорної металургії, які грубо переплавлені в зливки (переплавлені відходи), мають склад феросплаву і використовуються як добавки для виробництва спеціальних сталей, класифікуються в підпозиціях товарної позиції 7202 відповідно до матеріалу (хімічного складу), з якого складається цей феросплав.
Ця товарна позиція не охоплює залишки, утворювані під час одержання сплавів кольорових металів, які через присутність сірки, фосфору та інших домішок не можуть бути використані як феросплави (зазвичай товарна позиція 2620).
Феросилікомарганець, також відомий просто як силікомарганець, використовується в різних формах, які містять за масою більш як 8 та до 35 % кремнію, більш як 30 та до 75 % марганцю і до 3 % вуглецю.
Види його використання аналогічні видам використання феросиліцію, але присутність кремнію та марганцю створює комбінований ефект, який мінімізує домішки неметалевих речовин і, тим самим, знижує вміст кисню.
Як вже встановлено судом, у спірній митній декларації вказано наступні характеристики товару, що переміщувався: Мn-38,0-48,0%, Si-12-22%, Р-0,35-0,5% max, C-l,2-l,8%,S-0,03% max.
Таким чином, суд зазначає, що проаналізувавши хімічний склад товару, можливо зробити висновок стосовно того чи відноситься вказаний товар до феросилікомарганцю.
1) опис проб (зразків) товару на дослідження надані дві проби товару вагою 1,0 кг кожна відповідно до акту про взяття проб (зразків) товарів упаковані в пластикові пакети під митним забезпеченням 110х063 (одне пакування для дослідження, інше - контрольне), з друковано-рукописними маркувальними етикетками, відповідно до вимог наказу Мінфіну України від 02.12.2016р. № 1058. Митне забезпечення та пакування не пошкоджені. За зовнішнім виглядом надана на дослідження проба товару являє собою шматки неправильної форми.
2) методи дослідження ) (аналізу, експертизи):
- органолептичний метод (зовнішній вигляд, колір, фізичний стан, поведінка під дією ударних навантажень);
- елементний склад наданої проби товару визначався рентгенофлуоресцентним методом на прикладі Аналізатор елементного складу EXPERT3L (зав. №129U/2012) у послідовному режимі. Абсолютна похибка визначення масової концентрації основних елементів не перевищує 0,3 % при Р = 0,95. Визначення елементів легше магнію та важче урану знаходиться поза межею можливості приладу. Для проведення досліджень зразків товару була проведена пробопідготовка відповідно до паспорту «Аналізатора елементного складу EXPERT3L»;
- метод визначення щільності шляхом вимірювання об`єму витисненої рідини попередньо завантажених проб (зразків) (ваги лабораторні MW-300T, зав. №3012476, похибка +/- 0,1 г).
Засоби вимірювальної техніки та випробувального обладнання, які були застосовані під час лабораторних досліджень, щодо їх повірки відповідають вимогам Закону України від 05.06.2014р. «Про метрологію та метрологічну діяльність».
3) результати дослідження (аналізу, експертизи).
Відповідно до п. 7.5 висновку надана на дослідження пробу товару має наступний хімічний склад: S-0,03% max, Р-0,35-0,5% max, Si-12-22%, C-l,2-l,8%, Мn-38,0-48,0%.
За зовнішнім виглядом надана на дослідження проба товару являє собою кам`яні та металеві шматки неправильної форми темно-коричневого кольору. Шматки крихкі, вони колються на частини від механічного удару.
Експерт випадковим чином вибрав для дослідження вісім шматків різних видів.
За результатами рентгенфлуоресцентного аналізу наданої на дослідження проби товару виявлені наступні хімічні елементи:
1) Проба № 1 - марганець, кремній, та домішки заліза, сірки;
2) Проба № 2 - марганець, кремній, та домішки заліза, сірки;
3) Проба № 3 - залізо, кремній, кальцій, марганець, хром, нікель та домішки міді, сірки;
4) Проба № 4 - залізо, кремній та домішки марганцю, міді, сірки;
5) Проба № 5 - кальцій, залізо, кремній, марганець та домішки хрому;
6) Проба № 6 - марганець, кремній, магній та домішки калію, заліза, барію, стронцію, сірки;
7) Проба № 7 - кальцій, марганець, кремній та домішки заліза, барію, стронцію;
8) Проба № 8 - кальцій, марганець, кремній та домішки заліза, сірки.
За результатами дослідження якісного/напівкількісного елементного складу встановлена висока неоднорідність розподілення елементів в пробі.
Визначена густина проби становить (5,1+/-0,1) г/см куб., що згідно технічної літератури перевищує верхнє значення (0,4 г/см куб.) діапазону густини для шлаків.
Таким чином, спеціалізована лабораторія з питань експертизи та досліджень Дніпропетровського управління експертиз та досліджень дійшла висновку, що надана на дослідження проба товару, заявлена в гр. 31 МД як «феросилікомарганець: феросилікомарганець MnC-17 …» за визначенням та показниками ідентифікована як металеві шматки неправильної форми темно-коричневого кольору: шматки не міцні, крихкі, під дією ударних навантажень куски подрібнюються (розколюються) та являє собою суміш відходів металургійного виробництва чорних металів із різноманітним (не однаковим) хімічним складом. Визначена густина проби 5,1 +/- 0,1 г/см куб, що згідно технічної літератури перевищує верхнє значення (4,0 г/см куб.) діапазону густини шлаків. Визначені в результаті дослідження показники суперечать інформації, зазначеній в гр. 31 МД.
Беручи до уваги вищезазначене, суд зазначає, що з даного висновку не вбачається за можливе кількісний склад хімічних елементів товару, що перевірявся.
Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу на наступне.
Відповідно до п. 3 Положення про Спеціалізовану лабораторію з питань експертизи та досліджень Міндоходів, затвердженого Наказом Міністерства доходів і зборів України від 29.05.2013 року № 133 (далі - Положення № 133) основними завданнями Спеціалізованої лабораторії є:
1) забезпечення реалізації державної податкової та митної політики, а також участь у боротьбі з правопорушеннями під час застосування податкового та митного законодавства;
2) проведення досліджень та здійснення експертної діяльності у податковій та митній сферах;
3) здійснення відповідно до законодавства попередньої оцінки майна, вилученого, конфіскованого за порушення митного та податкового законодавства.
Згідно з п. 4 Положення № 133 Спеціалізована лабораторія відповідно до покладених на неї завдань, зокрема: 1) організовує роботу щодо проведення досліджень (аналізів, експертиз) у податковій та митній сферах; 2) здійснює експертне забезпечення контролю за додержанням і виконанням вимог законодавства у податковій та митній сферах; 3) проводить дослідження (аналізи, експертизи) проб (зразків) товарів у рамках процедур податкового, митного контролю та оформлення з метою встановлення характеристик, визначальних для: ідентифікації (визначення складу, фізичних, фізико-хімічних характеристик тощо) товарів; класифікації товарів згідно з УКТ ЗЕД; перевірки задекларованої митної вартості товарів; встановлення країни походження товарів; встановлення належності товарів до таких, що містять наркотичні засоби, психотропні речовини, їх аналоги, прекурсори, сильнодіючі чи отруйні речовини; встановлення (перевірки) достовірності даних, зазначених у сертифікаті про походження товару з України.
Відповідно до п. 4.13 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, яка затверджена наказом Міністерства юстиції України від 08.10.98р. № 53/5 у дослідницькій частині висновку експерта описуються процес дослідження та його результати, а також дається обґрунтування висновків з поставлених питань.
Дослідницька частина повинна включати:
відомості про стан об`єктів дослідження, застосовані методи (методики) дослідження, умови їх застосовування;
посилання на ілюстрації, додатки та необхідні роз`яснення до них;
експертну оцінку результатів дослідження.
Опис процесу застосовування інструментальних методів дослідження та проведення експертних експериментів можуть обмежуватись викладенням кінцевих результатів. У зазначених випадках графіки, діаграми, таблиці, матеріали експертних експериментів мають зберігатись у наглядових експертних провадженнях і на вимогу органу (особи), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), можуть надаватись їм для ознайомлення.
За наявності в документі про призначення експертизи (залучення експерта) питань, які не належать до предмета експертизи або не входять до компетенції експерта, указуються причини, з яких ці питання не можуть бути вирішені.
Узагальнення та оцінка результатів окремих досліджень, які є підставою для формулювання висновків, можуть викладатися у синтезуючому розділі дослідницької частини висновку експерта.
У дослідницькій частині висновку експерта при проведенні повторної експертизи вказуються причини розбіжностей з висновками попередніх експертиз, якщо такі розбіжності мали місце.
Проте, суд зазначає, що відповіді на вказане завдання у висновку не міститься.
Слід також врахувати, що в висновку наданому митним органом не зазначено, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та те, що висновок підготовлено для подання до суду.
Не попередження експерта про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку тягне за собою неналежність експертного висновку (ВС/ВП №522/1029/18 від 18.12.2019 р).
Тобто, суд зазначає, що вказаний висновок, на підставі якого митний орган прийняв спірне рішення, не відповідає вимогам законодавства.
Більше того, з даного висновку не можливо встановити яким чином експерт дійшов висновку, що заявлений товар не є феросилікомарганцем, оскільки експертом лише зазначено про наявність у складі дослідницької проби: марганцю, кремнію, заліза, сірки та інших елементів. У той же час, у експертному висновку не визначено масову частку цих елементів. Саме масова частка складових проби має визначати чи є дослідницька проба феросилікомарганцем.
При цьому, відповідачем у запиті на проведення експертизи не ставилося питання про визначення коду УКТЗЕД, що повинен бути зазначений у спірній декларації.
Відповідно до пояснень до Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, затвердженими наказом Державної митної служби України від 14.07.2020 року № 256 (товарна позиція 72 04) "відходи і брухт" металеві відходи і брухт, одержані у процесі виробництва або механічного оброблення металів, і металеві вироби, які остаточно не придатні для використання за призначенням внаслідок поломки, розрізів, зношення або інших причин.
Щодо групи товарів з кодом УКТЗЕД 7204 49 90, то вказано, що ця товарна категорія включає відходи та брухт навалом, які містять, наприклад, суміш чавуну, луджених чорних металів та різні види сталі.
Проте, суд зазначає, що за результатами досліджень, не обґрунтовано жодним чином, що заявлений товар відноситься до відходів чи брухту.
Відповідачем жодним чином не обґрунтовано, які саме хімічні та фізичні властивості, виявлені під час зазначеного експертного дослідження, надають підстави для спростування документів декларанта про те, що зазначений товар є феросилікомарганцем.
Верховний Суд у постанові від 20.03.2018р. у справі №814/978/17 зазначив, що класифікацію товарів за УКТЗЕД здійснює особа, яка подає декларацію. Орган доходів і зборів здійснює контроль за такою класифікацією, може самостійно визначити код задекларованого товару лише у тому разі, коли виявить порушення правил класифікації з боку декларанта. Повноваження податкового органу щодо самостійного визначення коду товару не є дискреційними та обумовлені виключно наявністю порушення правил класифікації з боку декларанта.
Позивачем також надано до матеріалів справи висновок незалежного експерта - ТОВ «Алекс Стюарт Інтернешнл Корпорейшн ЛТД» від 06.07.2021 року № 5018 на замовлення ТОВ «ЛІБРА СЕНС», з якого вбачається, що проаналізований зразок відповідає феросилікомарганцю, марки Mн СБ22ДСТУ 3548-97, з відхиленням за вмістом масової частки марганцю та фосфору.
Щодо позовної вимоги про визнання протиправною та скасування картки відмови Дніпровської митниці Держмитслужби у прийнятті митної декларації типу ІМ 51 ДЕ, яка зареєстрована за номером №UA 110020/2021/002276 від 18 березня 2021 року, то суд зазначає, що вказана вимога не підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що така картка митним органом не приймалась, про що також зазначено відповідачем у відзиві на позовну заяву.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.
Натомість, суд зазначає, що визнання протиправним та скасування рішення, яке не було прийнято, буде суперечити засадам адміністративного судочинства.
Суд звертає увагу, що у клопотанні про долучення доказів по справі, яке подано до суду позивачем, ТОВ «ЛІБРА СЕНС» зазначає про необхідність визнати протиправною бездіяльність Дніпровської митниці Держмитслужби щодо не здійснення митного оформлення товару за спірною митною декларацією.
Суд критично ставиться до вказаного твердження, оскільки позивачем у позовній заяві не заявлялась така вимога, уточнюючої позовної заяви позивачем до суду не надавалось.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.
У відповідності з пунктів 2, 10 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд в порядку адміністративного судочинства може визнати протиправним та скасувати індивідуальний акт чи окремих його положень, а також прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.
Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
При цьому, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.
Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Доказів, які б спростували доводи позивача, відповідач суду не надав. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, та такими, що підлягають частковому задоволенню.
Щодо вирішення питання про розподіл судових витрат суд зазначає, що згідно ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Враховуючи, що адміністративний позов задоволено частково, сплачений позивачем судовий збір за подачу адміністративного позову до суду в розмірі 4540,00 грн. підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст.ст. 2, 72-77, 139, 241-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІБРА СЕНС» до Дніпровської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
У іншій частині позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 22.09.2021 року.

Суддя І.О. Лозицька