Справа № 620/808/21
Суддя: Єгорова Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/808/21 Суддя (судді) першої інстанції: Заяць О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2021 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Єгорової Н.М.,

суддів - Сорочка Є.О., Федотова І.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Новозаводського району Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради, Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради про визнання протиправними та скасування повідомлення і рішення, -

ВСТАНОВИЛА :

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Управління соціального захисту населення Новозаводського району Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради, Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати повідомлення від 19 листопада 2020 року № 48 Управління соціального захисту населення Новозаводського району Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради про відшкодування надміру виплаченої (перерахованої) житлової субсидії;

- визнати протиправним та скасувати рішення Управління соціального захисту населення Новозаводського району департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради, яке зазначене в повідомленні від 19 листопада 2020 року № 48 про зобов`язання ОСОБА_1 повернути суму надміру виплачених бюджетних коштів (житлової субсидії) за період з 01 січня 2020 року по 30 вересня 2020 року включно в розмірі 9762 грн 55 коп.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2021 року адміністративний позов задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовано рішення Управління соціального захисту населення Новозаводського району департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради, яке зазначене в повідомленні від 19 листопада 2020 року № 48 про зобов`язання ОСОБА_1 повернути суму надміру виплачених бюджетних коштів (житлової субсидії) за період з 01 січня 2020 року по 30 вересня 2020 року включно в розмірі 9762 грн 55 коп.;

- у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням в частині задоволених позовних вимог, Департамент соціальної політики Чернігівської міської ради подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю. В обґрунтування своєї позиції апелянт зазначає, що позивач вказала недостовірні відомості у декларації про доходи і витрати осіб, які звернулись за призначенням житлової субсидії, що у відповідності до норм Положення про порядок призначення житлових субсидій є підставою для припинення виплати відповідної субсидії та повернення виплачених їй коштів.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2021 року є законним і обґрунтованим, а підстави для його скасування - відсутні.

Крім того, у відзиві на апеляційну скаргу позивач заявила клопотання про відшкодування на її користь понесених витрат на професійну правничу допомогу адвоката, яка пов`язана із написанням даного відзиву у розмірі 1000 грн 00 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 22 січня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Управління соціального захисту населення Новозаводського району Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради із заявою № 115101 про призначення та надання житлової субсидії у грошовій формі через АТ «Ощадбанк» за адресою: АДРЕСА_1 , прочинаючи з січня 2020 року і до квітня 2020 року включно (на час опалювального сезону).

Для призначення субсидії позивач надала відповідачу декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії, від 22 січня 2020 року у якій, крім іншого, зазначила, що кількість зареєстрованих осіб у житловому приміщенні становить 4 особи. Також у декларації міститься пояснення з приводу того, що громадянин ОСОБА_2 зареєстрований за вказаною у декларації адресою у зв`язку з сімейними обставинами, однак за місцем реєстрації не проживає.

Позивач повідомила, що її сім`я складається з 3 осіб: позивач, її чоловік та донька, які фактично проживали, і на час вирішення питання про призначення і виплату субсидії проживають, у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, позивач надала відповідачу довідку про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 27 січня 2020 року з якої вбачається, що ОСОБА_2 , який прописаний за адресою місця надання субсидії, та його дружина - ОСОБА_3 проживають за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішенням відповідача, яке оформлене витягом з протоколу засідання комісії з розгляду питань надання населенню субсидій та соціальних допомог, від 14 лютого 2020 року № 7 вирішено призначити субсидію на 3 особи: позивача, її чоловіка і доньку.

У даному витязі вказано, що кількість зареєстрованих у житловому приміщенні осіб становить 4 особи. При цьому, значено також і про те, що колишній співробітник чоловіка заявника - ОСОБА_2 1982 р.н., одружений та фактично проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 .

Також з матеріалів справи вбачається, що у жовтні 2020 року відповідач встановив факт повідомлення позивачем у декларації про доходи і витрати осіб, які звернулись за призначенням житлової субсидії, від 22 січня 2020 року недостовірних відомостей.

На підставі відомостей з ТСЦ від 26 жовтня 2020 року № 7441 відповідачем враховано доходи дружини ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , а саме: факт купівлі вказаною особою 23 травня 2019 року транспортного засобу на суму понад 50000 грн 00 коп.

Відповідно до витягу з протоколу засідання комісії з питань надання населенню субсидій та соціальних допомог виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 13 листопада 2020 року № 6-Н ОСОБА_1 припинено виплату житлової субсидії.

Про зазначений факт, а також про те, що сплачені кошти житлової субсидії у розмірі 9762 грн 55 коп. належить повернути, відповідач повідомив позивача повідомленням від 19 листопада 2020 року № 48.

Вважаючи протиправними дії та рішення відповідача стосовно безпідставного припинення виплати субсидії та направлення повідомлення щодо повернення коштів, виплачених у якості житлової субсидії, позивач звернулася з цим позовом до суду.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено факт протиправної поведінки позивача під час подання декларації про доходи і витрати осіб, які звернулись за призначенням житлової субсидії, від 22 січня 2020 року, або подання нею недостовірних відомостей. Чернігівський окружний адміністративний суд зазначив, що у декларації та додатково наданих до неї документах було підтверджено відсутність факту проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за адресою місця надання житлової субсидії. Крім того, суд першої інстанції врахував, що у відповідності до п. 25 Положення про порядок призначення житлових субсидій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 року № 848 (далі - Положення № 848), при призначенні житлової субсидії до розрахунку не беруться особи, які зареєстровані, але фактично не проживають у домогосподарстві.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, до повноважень Кабінету Міністрів України належить встановлення порядку надання пільг та житлових субсидій населенню в частині забезпечення надання житлових субсидій як частки вартості житлово-комунальних послуг, у тому числі їх виплати у грошовій формі.

Постановою Кабінету Міністрів України № 848 від 21 жовтня 1995 року «Про спрощення порядку надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива» затверджено Положення про порядок призначення житлових субсидій (далі - Положення № 848, у редакції, чинній на момент звернення позивача із заявою про призначення житлової субсидії).

Відповідно до п. 3 Положення № 848 житлова субсидія є безповоротною адресною державною соціальною допомогою мешканцям домогосподарств, що проживають в житлових приміщеннях (будинках) і не можуть самотужки платити за житлово-комунальні послуги, оплачувати витрати на управління багатоквартирним будинком. Суми призначеної, але не виплаченої у зв`язку із смертю одержувача житлової субсидії виплачуються одному із членів домогосподарства, з урахуванням яких призначалася субсидія. Отримання житлових субсидій не пов`язане і не тягне за собою зміни форми власності житла.

За змістом п. 4 Положення № 848 право на отримання житлової субсидії мають громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України (далі - громадяни), що проживають у житлових приміщеннях (будинках).

За приписами п. 9 Положення № 848 призначення житлових субсидій та контроль за їх цільовим використанням здійснюються структурними підрозділами з питань соціального захисту населення.

Відповідно до пп. 4 п. 14. Положення № 848 житлова субсидія не призначається (у тому числі на наступний період), якщо будь-хто із складу домогосподарства або член сім`ї особи із складу домогосподарства протягом 12 місяців перед зверненням за призначенням житлової субсидії, призначенням житлової субсидії без звернення здійснив купівлю або іншим законним способом набув право власності на земельну ділянку, квартиру (будинок), транспортний засіб (механізм), будівельні матеріали, інші товари довгострокового вжитку або оплатив (одноразово) будь-які послуги (крім медичних, освітніх та житлово-комунальних послуг згідно із соціальною нормою житла (в тому числі понаднормової площі житла у випадку, зазначеному у пункті 10 цього Положення) та соціальними нормативами житлово-комунального обслуговування) на суму, яка на дату купівлі, оплати, набуття права власності в інший законний спосіб перевищує 50000 грн 00 коп.

Згідно з п. 15 Положення № 848 за наявності умов, зазначених у п. 14 цього Положення, житлову субсидію може бути призначено за рішенням комісії з урахуванням конкретних обставин, що склалися, крім випадків, зазначених у п. 1 (за винятком житлових приміщень (будинків), на які оформлено два і більше окремі особові рахунки, за умови, що опалювана площа частини житлового приміщення кожного домогосподарства, на яку призначається субсидія, не перевищує 120 кв. метрів для квартири, 200 кв. метрів для індивідуального будинку, а також житлових приміщень, якими забезпечено за рахунок державного чи місцевого бюджету осіб з інвалідністю з ураженнями опорно-рухового апарату, які пересуваються на візках) і пп. 7 п. 14 цього Положення (за винятком осіб, які вважаються безвісно відсутніми за рішенням суду або мають правовий статус осіб, зниклих безвісти).

Рішення про призначення (відмову в призначенні) житлової субсидії в таких випадках приймається комісією на підставі акта обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства.

За змістом п. 24 Положення № 848 житлова субсидія розраховується на всіх членів домогосподарства.

До складу домогосподарства включаються всі особи, що зареєстровані в житловому приміщенні (будинку) (для орендарів, внутрішньо переміщених осіб - особи, які фактично проживають). На таких осіб розраховуються соціальні норми житла та соціальні нормативи житлово-комунального обслуговування і їх доходи враховуються під час призначення житлової субсидії.

Під час призначення житлової субсидії враховуються також доходи членів сім`ї особи із складу домогосподарства у разі, коли їх зареєстроване (фактичне) місце проживання відмінне від адреси домогосподарства (крім доходів одного з подружжя, якщо обом більше 60 років і вони проживають у сільській місцевості або селищах міського типу, доходів батьків у разі призначення субсидії студентам, які зареєстровані у гуртожитку за місцем навчання, та доходів одного з батьків дитини у разі призначення субсидії другому з батьків з дитиною у разі, коли батьки розлучені або не перебували у шлюбі, а також осіб, які вважаються безвісно відсутніми за рішенням суду або мають правовий статус осіб, зниклих безвісти). При цьому соціальні норми житла та соціальні нормативи житлово-комунального обслуговування за адресою домогосподарства на таких осіб не розраховуються.

Під час призначення житлової субсидії соціальні норми житла та соціальні нормативи житлово-комунального обслуговування розраховуються на членів домогосподарства, які зареєстровані в житловому приміщенні (будинку), але фактично в ньому не проживають у зв`язку з призовом на строкову військову службу. При цьому фактичні доходи таких осіб не враховуються в сукупний дохід домогосподарства.

Кількість членів домогосподарства визначається на початок місяця, з якого призначається житлова субсидія.

Разом з тим, у відповідності до п. 25 Положення № 848 у разі коли у складі домогосподарства кількість фактично проживаючих зареєстрованих членів домогосподарства є меншою за кількість членів домогосподарства, зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку), за рішенням комісії соціальні норми житла та соціальні нормативи житлово-комунального обслуговування розраховуються на фактично проживаючих зареєстрованих за даною адресою членів домогосподарства. Рішення комісії в такому разі приймається з урахуванням норм, зазначених в абзаці першому пункту 20 цього Положення.

За рішенням комісії доходи членів домогосподарства, які зареєстровані в житловому приміщенні (будинку), але фактично за даною адресою не проживають, в сукупний дохід домогосподарства не враховуються. Рішення комісії в такому разі приймається з урахуванням норм, зазначених в абз. 1 п. 20 цього Положення, і не може поширюватися на випадок, визначений в абз. 3 п. 24 цього Положення (за винятком осіб, які вважаються безвісно відсутніми за рішенням суду або мають правовий статус осіб, зниклих безвісти).

Згідно з п. 29 Положення № 848 рішення комісії у випадках, передбачених пунктами 24 - 28 цього Положення, приймаються на підставі актів обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства.

Відповідно до п. 43 Положення № 848 для призначення житлової субсидії громадянин, особа якого посвідчується паспортом або іншим документом, подає структурному підрозділу з питань соціального захисту населення за зареєстрованим місцем проживання (орендарі, внутрішньо переміщені особи - за фактичним місцем проживання): заяву про призначення та надання житлової субсидії у грошовій формі за формою, встановленою Мінсоцполітики (далі - заява); декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії, за формою, встановленою Мінсоцполітики (далі - декларація); довідки про доходи - у разі зазначення в декларації доходів, інформація про які відсутня у ДПС, Пенсійному фонді України, фондах соціального страхування тощо і відповідно до законодавства не може бути отримана за запитом структурного підрозділу з питань соціального захисту населення у порядку, встановленому цим Положенням. У разі неможливості підтвердити такі доходи довідкою до декларації додається письмове пояснення із зазначенням їх розміру; копію договору про реструктуризацію заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг (у разі наявності); договір наймання (оренди) житла (у разі наявності).

У відповідності до п. 49 Положення № 848 для розгляду питань, що належать до компетенції комісії, у випадках, передбачених цим Положенням, структурний підрозділ з питань соціального захисту населення може запропонувати громадянину подати додаткові документи, які не передбачені цим Положенням, але необхідні для розгляду комісією питань.

Громадянин несе відповідальність за подані відомості про доходи, майно, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на призначення житлової субсидії та на визначення її розміру.

Пунктом 60 Положення № 848 передбачено, що структурним підрозділом з питань соціального захисту населення протягом 10 календарних днів з дня подання зазначених документів приймається рішення про:

- призначення житлової субсидії;

- непризначення житлової субсидії (у разі, коли за результатами розрахунку житлової субсидії її розмір має нульове або від`ємне значення);

- відмову в призначенні житлової субсидії;

- подання документів на розгляд комісії.

Згідно з п. 66 Положення № 848 рішення про призначення, непризначення або відмову в призначенні житлової субсидії приймається комісією протягом 30 календарних днів з дня прийняття структурним підрозділом з питань соціального захисту населення рішення про подання документів щодо призначення житлової субсидії на розгляд комісії.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 надала відповідачу всі документи, що передбачені п. 43 Положення № 848, для призначення їй житлової субсидії за адресою: АДРЕСА_1 .

Під час розгляду відповідачем питання щодо можливості призначення позивачу субсидії було враховано те, що у складі домогосподарства кількість фактично проживаючих зареєстрованих членів домогосподарства є меншою за кількість членів домогосподарства, зареєстрованих, але не проживаючих у житловому приміщенні (будинку).

Тобто, під час прийняття рішення про призначення субсидії на підставі акту обстеження та документів, наданих позивачем, ОСОБА_2 було виключено зі складу домогосподарства за адресою: АДРЕСА_1 , як такого, що фактично не проживає в даному домоволодінні.

З наведеного вбачається, що умовою для призначення та надання субсидії у грошовій формі через АТ «Ощадбанк» стала відсутність факту проживання ОСОБА_2 у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .

Як вже зазначалося, відповідач припинив виплачу позивачу житлової субсидії з підстав, передбачених пп. 4 п. 14 Положення № 848, оскільки ОСОБА_1 не зазначила у декларації про доходи та витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії, відомості про придбання автомобіля членом сім`ї особи із складу домогосподарства - ОСОБА_2 , його дружиною - ОСОБА_3 протягом 12 місяців перед зверненням за призначенням субсидії.

Разом з тим, на переконання колегії суддів, вимога відповідача щодо зазначення в декларації відомостей про доходи членів сім`ї особи із складу домогосподарства, які фактично не проживають в квартирі, є необґрунтованими, оскільки Положення № 848 не містить вимог щодо обов`язковості зазначення в декларації доходів таких осіб, які позивачу не відомі.

Колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на те, що відповідно до п. 49 та п. 56 Положення № 848 для забезпечення об`єктивного, неупередженого і всебічного розгляду комісією заяви про призначення житлової субсидії відповідач міг запропонувати позивачу подати додаткові документи, які не передбачені цим Положенням, але необхідні для прийняття обґрунтованого рішення, або звернутись із запитами до підприємств, установ і організацій для проведення перевірок достовірності даних, отриманих від позивача.

Однак, матеріали справи не містять доказів вжиття відповідачем таких заходів до моменту прийняття рішення про призначення субсидії.

Також відповідач не врахував вимоги п. 25 Положення № 848 стосовно того, що доходи членів домогосподарства, які зареєстровані в житловому приміщенні (будинку), але фактично за даною адресою не проживають, в сукупний дохід домогосподарства не враховуються.

Колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на те, що нормами п. 119 Положення № 848 визначено, що рішенням комісії надання раніше призначеної житлової субсидії припиняється за поданням структурного підрозділу з питань соціального захисту населення, управителів, об`єднання, виконавців комунальних послуг у разі, коли: у заяві та/або декларації громадянин зазначив недостовірні дані, що вплинуло на встановлення права на житлову субсидію або визначення її розміру на суму, яка перевищує 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на день призначення житлової субсидії.

Згідно з п. 125 Положення № 848 у випадках, зазначених в абзацах четвертому - сьомому п. 119 цього Положення, на вимогу структурного підрозділу з питань соціального захисту населення, який призначив житлову субсидію, сума надміру перерахованої (виплаченої) житлової субсидії повертається громадянином, а сума житлової субсидії, яка надавалася не у грошовій формі, повертається управителем, об`єднанням, виконавцем комунальних послуг шляхом зняття відповідних сум з особових рахунків отримувачів субсидії. У разі призначення житлової субсидії громадянину на наступний період структурний підрозділ з питань соціального захисту населення може утримувати суму надміру виплаченої житлової субсидії під час виплати щомісячних сум субсидій шляхом їх зменшення не більш як 20 відсотків.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що відповідальність громадянина наступає лише у випадку приховування, або свідомого подання недостовірних відомостей про доходи та майновий стан, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на призначення субсидії та на визначення її розміру.

Тобто, за приписами п. 119 та п. 125 Положення № 848 припинення надання раніше призначеної субсидії та повернення отриманих виплат у зв`язку із приховуванням громадянином, або свідомим поданням недостовірних даних, у тому числі про доходи (не зазначення одного із видів доходів) та майновий стан, можливе лише за умови, якщо такі дії вплинули на встановлення права на субсидію.

Колегія суддів зазначає, що всупереч вимогам ч. 2 ст. 77 КАС України відповідач не довів в установленому законом порядку того, що ОСОБА_1 приховувала, або свідомо надала для призначення субсидії недостовірні відомості про доходи осіб, які вказані нею у декларації. Всі відомі позивачу відомості було внесено нею у декларацію.

Натомість, як раніше зазначалося, Положенням № 848 не передбачено обов`язку осіб, які звернулись за призначенням субсидії, подавати інформацію про дохід третіх осіб, який їм з об`єктивних причин невідомий та не впливає на встановлення права на субсидію.

Також варто звернути увагу на те, що відомості щодо ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які внесені у декларацію позивача, були достатніми для того, щоб до моменту призначення субсидії відповідач у порядку, що визначений п. 56 Положення № 848, міг звернутись із запитами до підприємств, установ і організацій для проведення перевірок достовірності даних, отриманих від позивача щодо доходів членів домогосподарства, які не були зазначені позивачем, оскільки не були їй відомі.

Таким чином, позивач не надавала відповідачу недостовірних відомостей, що вплинуло або могло вплинути на встановлення права на призначення субсидії та на визначення її розміру. Відтак, враховуючи відсутність недобросовісності набувача субсидії, відсутні підстави для повернення виплаченої субсидії.

З огляду на зазначені обставини справи та нормативно-правове регулювання спірного питання, колегія суддів вважає, що позовні вимоги щодо визнання протиправним та скасування рішення Управління соціального захисту населення Новозаводського району департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради, яке зазначене в повідомленні від 19 листопада 2020 року № 48, про зобов`язання ОСОБА_1 повернути суму надміру виплачених бюджетних коштів (житлової субсидії) за період з 01 січня 2020 року по 30 вересня 2020 року включно в розмірі 9762 грн 55 коп., правомірно задоволені судом першої інстанції.

У зв`язку з чим, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглядаючи ж клопотання ОСОБА_1 про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з розглядом апеляційної скарги та необхідністю написання відзиву на неї, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За змістом ч.ч. 2, 5 ст. 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним з: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Тобто, суд під час вирішення питання щодо розподілу судових витрат зобов`язаний оцінити обґрунтованість рівня витрат на правничу допомогу у кожному конкретному випадку за критеріями співмірності необхідних і достатніх витрат.

За приписами ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

У свою чергу, для підтвердження здійсненої правової допомоги, необхідно долучати й розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором.

Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що як вказано у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23рп/2009, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

При цьому, необхідно враховувати, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 03 грудня 2020 року у справі № 2040/5858/18.

Відповідно до позиції висловленої Верховним Судом у постанові від 12 вересня 2018 року у справі № 810/4749/15 підкреслено на необхідності детального аналізу та вивчення документів, поданих на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, з метою уникнення випадків її присудження за доцільні, дублюючі одна одну, послуги, які не мали впливу на хід розгляду справи та не потребували спеціальних професійних навиків.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності є, зокрема, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави (п. 1); складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру (п. 2); представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами (п. 6).

Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Перевіряючи обґрунтованість заявлених до відшкодування витрат у розрізі їх видів наданих послуг, деталізація яких наведена в розрахунку (акті) виконаних робіт, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Написання відзиву на апеляційну скаргу належить до такої діяльності адвоката як складання процесуальних документів, який відноситься до видів адвокатської діяльності.

Відтак, за умови підтвердження належними і допустимими доказами факту надання цієї послуги та здійснення розрахунків за неї, позивач має право на відшкодування витрат за надання правничої допомоги. При цьому доказуванню підлягає співмірність заявлених особою вимог про відшкодування витрат на правничу допомогу з складністю справи та часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт.

Для підтвердження розміру витрат на правничу допомогу позивачем надано до суду копію договору про надання правничої допомоги від 11 січня 2021 року. Також позивач надала до суду апеляційної інстанції ордер від 04 серпня 2021 року серії СВ № 1017308, квитанцію від 04 серпня 2021 року про оплату послуг за договором від 11 січня 2021 року, розрахунок (акт виконаних робіт) від 04 серпня 2021 року.

Зі змісту розрахунку (акту виконаних робіт) від 04 серпня 2021 року вбачається, що вартість наданих позивачу адвокатом послуг складається з: складання та подання відзиву на апеляційну скаргу у справі № 620/808/21 - 1 год 10 хв вартістю 1000 грн 00 коп.

Колегія суддів вважає, що розмір заявленого позивачем відшкодування витрат на правничу допомогу є співмірним із складністю справи та часом, який було витрачено адвокатом на написання вказаного процесуального документу.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції відповідачем не заявлено клопотання про зменшення витрат позивача на оплату правничої допомоги адвоката та не надано суду доказів на підтвердження не співмірності заявлених витрат.

З огляду на зазначені обставини, колегія суддів прийшла до висновку про необхідність задоволення клопотання позивача та стягнення на її користь за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради витрат на правничу допомогу у сумі 1000 грн 00 коп.

Керуючись ст. ст. 134, 139, 240, 242 - 244, 250, 308, 311, 312, 315, 316, 320, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2021 року - без змін.

Клопотання ОСОБА_1 про стягнення судових витрат задовольнити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради (14017, м. Чернігів, вул. Івана Мазепи, буд. 19, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1000 (одна тисяча) грн 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Н.М. Єгорова

Судді Є.О. Сорочко

І.В. Федотов