Справа № 260/3220/20
Суддя: Коваленко Н.В.
Дата ухвалення: 2021-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відкриття касаційного провадження

21 вересня 2021 року

Київ

справа №260/3220/20

адміністративне провадження №К/9901/24421/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Коваленко Н.В.,

суддів: Берназюка Я.О., Чиркіна С.М.

перевіривши касаційну скаргу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області в особі Ліквідаційної комісії на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 13 січня 2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області в особі Ліквідаційної комісії про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В:

05 жовтня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Управління МВС України в Закарпатській області в особі Ліквідаційної комісії про визнання протиправними і незаконними дій службових осіб щодо невнесення до наказу УМВС України в Закарпатській області від 06 листопада 2015 року за № 257 о/с відомостей про нову вислугу її років при звільненні та ненаправленні зазначеного наказу про новий розмір вислуги років і новий розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії на її адресу та ГУ ПФУ в Закарпатській області, зобов`язання їх вчинити.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 13 січня 2021 року, залишеного без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25 травня 2021 року, позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись із прийнятими судами першої та апеляційної інстанцій рішеннями, Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області в особі Ліквідаційної комісії звернулось до Верховного Суду з касаційною скаргою.

Згідно з відтиском поштового штемпеля на конверті касаційна скарга на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 13 січня 2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25 травня 2021 року (повний текст якої виготовлено 31 травня 2021 року) направлено до Верховного Суду 29 червня 2021 року, тобто в межах строку на касаційне оскарження.

Ухвалою Верховного Суду від 19 липня 2021 року касаційну скаргу залишено без руху. Скаржнику надано десятиденний строк на усунення недоліків касаційної скарги з дня вручення копії ухвали про залишення касаційної скарги без руху шляхом подання документа про сплату судового збору та зазначення обґрунтувань підстав касаційного оскарження відповідно до частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 19 липня 2021 року скаржником подано платіжне доручення № 11 від 02 серпня 2021 року на суму 1 681,60 грн та доповнення до касаційної скарги.

Перевіривши відповідність вказаної касаційної скарги та доданих до неї документів вимогам Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для відкриття касаційного провадження на підставі частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розгляд справи у суді першої інстанції відбувався за правилами загального позовного провадження.

Відповідно до положень пункту 8 статті 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої та четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, зокрема, якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах (пункт 3 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України).

Підставами касаційного оскарження скаржник зазначає пункт 3 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України. Вказані підстави мотивує відсутністю висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, а саме - зобов`язання видати розпорядчий документ (наказ), яким врахувати вислугу років для призначення (перерахунку) пенсії згідно з Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з урахуванням періоду проходження служби в органах внутрішніх справ на посадах старшого слідчого (посада державної служби).

Скаржник зазначає, що рішеннями судів попередніх інстанцій порушуються норми матеріального права, а саме - прирівнюється служба в органах внутрішніх справ (міліціонера) до роботи державного службовця.

Вважає, що посилання судів на норми щодо внесення змін до пункту «ж» статті 1-2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», є помилковими та такими, що не відповідають фактичним обставинам у справі, оскільки позивачка не проходила службу в органах внутрішніх справ (не була міліціонером) станом на день опублікування Закону України «Про Національну поліцію» (Голос України від 06 серпня 2015 року/№141-142, Урядовий кур`єр від 12 серпня 2015 року № 146). Судом першої та апеляційної інстанції допущене грубе порушення норм Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та невірне його тлумачення, оскільки зміни в Закон стосувалися міліціонерів, які проходили службу в органах внутрішніх справ та мали календарну вислугу років не менше п`яти років і продовжили роботу в Міністерстві внутрішніх справ України або поліції (їх територіальних органах, закладах та установах) та продовжили працювати на їх посадах (поліції, Міністерстві внутрішніх справ України), які були виведені зі служби і заміщені посадами віднесеними до державної служби.

Отже, скаржник вважає, що зазначені зміни до Закону були внесені для соціального захисту колишніх міліціонерів, які залишились працювати на цих посадах, але вже в якості державних службовців. Це соціальна гарантія для отримання права в майбутньому на пенсійне забезпечення.

Також скаржник, зазначає, що судами допущено порушення статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки відмовлено у задоволенні клопотання представника УМВС України в Закарпатській області в особі Ліквідаційної комісії про залишення позову без розгляду, адміністративний позов розглянуто з порушенням строків звернення до адміністративного суду.

З вищевикладеного Верховний Суд приходить до висновку, що зазначені скаржником аргументи потребують ретельної перевірки та вивчення матеріалів справи, чого не можна виконати на стадії відкриття касаційного провадження, тому проаналізувавши підстави на яких подано касаційну скаргу у цій справі, колегія суддів погоджується з необхідністю здійснити касаційний перегляд рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 13 січня 2021 року та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25 травня 2021 року.

Наведені доводи вказують на існування обставин, визначених пунктом 3 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, і є підставою для відкриття касаційного провадження.

Касаційна скарга відповідає вимогам статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України, подана з дотриманням установленого процесуальним законом строку на касаційне оскарження, підстави для повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження, відсутні.

Керуючись статтями 328, 329, 330, 334 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області в особі Ліквідаційної комісії на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 13 січня 2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області в особі Ліквідаційної комісії про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Витребувати з Закарпатського окружного адміністративного суду справу № 260/3220/20 за позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області в особі Ліквідаційної комісії про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Надіслати учасникам справи копії цієї ухвали разом із копіями касаційної скарги та доданих до неї матеріалів.

Встановити строк для подачі відзиву на касаційну скаргу - десять днів з дня отримання копії цієї ухвали та роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Н.В. Коваленко

Суддя Я.О. Берназюк

Суддя С.М. Чиркін