Справа № 761/45731/16-ц
Суддя: Аверкова В.В.
Дата ухвалення: 2021-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2021 року м. Київ № 761/45731/16-ц

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Аверкової В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження матеріали адміністративної справи

за позовом 1) ОСОБА_1 ,

2) ОСОБА_2

до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

про стягнення коштів,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (далі по тексту - позивачі) звернулися до Шевченківського районного суду міста Києва з цивільним позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі по тексту - відповідач), в якому, з урахуванням уточненої позовної заяви, просять стягнути з відповідача:

- на користь ОСОБА_1 шкоду у розмірі 367 802,23 грн, у тому числі: основна сума заборгованості 185 113,30 грн, збитки у вигляді курсової різниці у розмірі 182 688,93 грн;

- на користь ОСОБА_2 шкоду у розмірі 366 754,35 грн, у тому числі: основна сума заборгованості 184 585,96 грн, збитки у вигляді курсової різниці у розмірі 182 168,39 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначають, що відповідачем залишаються без задоволення численні запити позивачів про виплату відшкодування коштів за банківськими вкладами. Крім того, без виконання залишаються рішення судів з приводу невключення позивачів до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів. З огляду на викладене, позивач зазначає, що з відповідача необхідно стягнути кошти за вкладом, а також збитки, які спричинені курсовою різницею.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти задоволення позовних вимог та просить відмовити у їх задоволенні, оскільки позивачами не надано доказів на підтвердження факту визнання адміністративними судами бездіяльності відповідача незаконною.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 15 січня 2019 року позов залишено без задоволення.

Постановою Київського апеляційного суду від 25 червня 2019 року зазначене рішення скасовано, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 24 березня 2021 року зазначені рішення скасовано, провадження у справі закрито та роз`яснено, що розгляд справи віднесений до юрисдикції адміністративного суду.

Ухвалою Верховного Суду від 21 квітня 2021 року справу № 761/45731/16-ц за заявою позивача, відповідно до частини четвертої статті 414 Цивільного процесуального кодексу України, передано для продовження розгляду до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 травня 2021 року справу прийнято до провадження та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

З матеріалів справи вбачається, що 03 липня 2014 року між ПАТ «КБ «Український фінансовий світ» та ОСОБА_1 укладено договір № 43653 банківського вкладу (депозиту) «Планер», за умовами якого ОСОБА_1 розмістила в банку грошові кошти у розмірі 14 040,00 дол. США строком до 06 серпня 2014 року, процентна ставка - 8% річних.

Між ПАТ «КБ «Український фінансовий світ» та ОСОБА_2 укладено договір від 03 липня 2014 року № 43658 банківського вкладу (депозиту) «Планер» за умовами якого ОСОБА_2 розмістив в банку грошові кошти у розмірі 14 000,00 дол. США строком до 06 серпня 2014 року, з процентною ставкою 8% річних.

На підставі постанови Правління НБУ від 14 серпня 2014 року № 491 «Про віднесення ПАТ «КБ Український фінансовий світ» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб» прийнято рішення № 69 від 14 серпня 2014 року «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ Український фінансовий світ», згідно з яким з 15 серпня 2014 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду.

Відповідно до постанови Правління НБУ від 10 листопада 2014 року № 717 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «КБ «Український фінансовий світ» виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 13 листопада 2014 року № 119 «Про початок процедури ліквідації ліквідацію ПАТ «КБ «Український фінансовий світ» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким розпочато процедуру ліквідації ПАТ «КБ «Український фінансовий світ» та призначено уповноважену особу Фонду.

Фонд розмістив оголошення про виплату коштів з 21 листопада 2014 року через банк агент - ПАТ «Альфа-Банк».

На заяви позивачів щодо відшкодування коштів у розмірі, що не перевищує 200 000,00 грн Фондом було відмовлено у задоволенні вимог вкладників, зважаючи на те, що здійснюється перевірка правових підстав розміщення коштів на рахунках. В подальшому позивачі неодноразово звертались до Фонду, однак їх вимоги були залишені без задоволення. Такі рішення Фонду оскаржувались позивачами.

Постановою Вищого адміністративного суду України від 01 березня 2016 року скасовано постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 березня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 22 квітня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Фонду, Уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «КБ «Український фінансовий світ» Гончарова С. І., третя особа: ПАТ «КБ «Український фінансовий світ» про визнання протиправними рішення та бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії. Позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «КБ «Український фінансовий світ» Гончарова С. І. щодо визнання нікчемним договору банківського вкладу № 34653 від 03 липня 2014 року, укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ «КБ «Український фінансовий світ». Визнано протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «КБ «Український фінансовий світ» Гончарова С. І. щодо не включення ОСОБА_1 (як вкладника за договором банківського вкладу № 43653 від 03 липня 2014 року) до повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду. В задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Постановою Вищого адміністративного суду України від 06 квітня 2017 року частково задоволено касаційну скаргу ОСОБА_2 . Скасовано постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2015 року. Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 березня 2015 року скасовано в частині задоволення позовних вимог про зобов`язання фонду та уповноважену особу на ліквідацію ПАТ «КБ «Український фінансовий світ» Гончарова С.І. відшкодувати ОСОБА_2 кошти за його вкладом, які було внесено за договором банківського вкладу № 43658 від 03 липня 2014 року, укладеного між позивачем та ПАТ «КБ «Український фінансовий світ». В цій частині прийнято нове рішення яким зобов`язано Уповноважену особу Фонду на ліквідацію ПАТ «КБ «Український фінансовий світ» включити дані ОСОБА_2 до повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «КБ «Український фінансовий світ» за рахунок Фонду за договором № 43658 від 03 липня 2014 року банківського вкладу (депозиту) «Планер». Зобов`язано Уповноважену особу Фонду на ліквідацію ПАТ «КБ «Український фінансовий світ» надати до Фонду додаткову інформацію стосовно збільшення кількості вкладників за рахунок ОСОБА_2 , яким необхідно здійснити виплати відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «КБ «Український фінансовий світ» за рахунок Фонду. В решті постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 березня 2015 року, а саме в частині визнання протиправним (нечинним) рішення Уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «КБ «Український фінансовий світ» Гончарова С. І. щодо визнання нікчемним договору банківського вкладу №43658 від 03 липня 2014 року, укладеного між позивачем та ПАТ «КБ «Український фінансовий світ» та визнання протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «КБ «Український фінансовий світ» Гончарова С. І. щодо не включення позивача до повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду, залишена без змін.

Інформацію про позивачів, як вкладників банку, включено до переліку вкладників ПАТ «КБ «Український фінансовий світ», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

Фонд вказував, що перепоною у виплаті коштів позивачам є постанова Київської місцевої прокуратури № 6 від 21 березня 2018 року про визнання коштів речовими доказами у кримінальному провадженні № 000066.

У зв`язку з невиплатою позивачам суми гарантованого відшкодування за вкладами, позивачі звернулися до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, відносини між Фондом, банками, Національним банком України, повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків, визначені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23 лютого 2012 року №4452-VI (далі - Закон № 4452-VI).

Статтею 3 Закону № 4452-VI визначено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. У своїй діяльності Фонд керується Конституцією України та законодавством України.

Відповідно до частини першої та другої статті 4 Закону № 4452-VI основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. На виконання свого основного завдання Фонд у порядку, передбаченому цим Законом, здійснює такі функції: веде реєстр учасників Фонду; здійснює заходи щодо організації виплат відшкодувань за вкладами в разі прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; здійснює процедуру виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, організовує відчуження активів і зобов`язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку.

Відповідно до частини першої статті 1 та частини третьої статті 12 Закону № 4452-VI, виконавча дирекція Фонду здійснює управління поточною діяльністю Фонду; виконавча дирекція Фонду має такі повноваження у сфері забезпечення відшкодування коштів за вкладами:

1) визначає порядок ведення реєстру учасників Фонду;

2) визначає порядок відшкодування Фондом коштів за вкладами відповідно до розділу V цього Закону;

3) визначає порядок ведення банками бази даних про вкладників та ведення Фондом відповідної узагальненої бази даних;

4) приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку;

5) затверджує порядок визначення банків-агентів та визначає на підставі цього порядку банків-агентів;

6) приймає рішення про оплату Фондом витрат, пов`язаних із процедурою виведення неплатоспроможного банку з ринку, у межах кошторису витрат Фонду, затвердженого адміністративною радою Фонду;

7) встановлює вимоги до змісту договорів банківського вкладу, договорів банківського рахунка з питань, що стосуються функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб.

У відповідності до положень статті 20 Закону № 4452-VI Фонд є єдиним розпорядником коштів, акумульованих у процесі його діяльності.

Кошти Фонду не включаються до Державного бюджету України, не підлягають вилученню і можуть використовуватися Фондом виключно для:

1) виплати гарантованої суми відшкодування вкладникам коштів за вкладами відповідно до цього Закону;

2) покриття витрат, пов`язаних з виконанням покладених на Фонд функцій та повноважень, зокрема, пов`язаних з процедурою виведення неплатоспроможного банку з ринку, у межах кошторису витрат Фонду, затвердженого адміністративною радою Фонду, у тому числі витрат Фонду, передбачених частиною восьмою статті 39 цього Закону;

2-1) погашення облігацій і виплата доходів за ними (сплата векселів), враховуючи витрати, пов`язані з їх розміщенням (видачею);

2-2) покриття витрат, пов`язаних із залученими Фондом кредитами;

3) забезпечення поточної діяльності Фонду, утримання його апарату, розвитку його матеріально-технічної бази в межах кошторису витрат, затвердженого адміністративною радою Фонду;

4) надання фінансової підтримки приймаючому або перехідному банку;

7) надання цільової позики банку для оплати витрат, пов`язаних із здійсненням діяльності банку, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 36, пунктами 7 і 8 частини другої статті 37 та частиною четвертою статті 47 цього Закону;

8) формування статутного капіталу перехідного банку, спеціалізованої установи;

10) повернення гарантійних внесків, перерахованих учасниками відкритого конкурсу у випадках, передбачених цим Законом.

Частинами першою та другою статті 26 Закону № 4452-VI, визначено, що Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Вкладник має право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами.

Під час тимчасової адміністрації вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами за договорами, строк дії яких закінчився станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, та за договорами банківського рахунку з урахуванням вимог, визначених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до статті 28 Закону № 4452-VI, Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів у національній валюті України в порядку та у черговості, встановлених Фондом, не пізніше 20 робочих днів (для банків, база даних про вкладників яких містить інформацію про більше ніж 500000 рахунків, - не пізніше 30 робочих днів) з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку. Фонд здійснює виплату гарантованих сум відшкодування через банки-агенти, що здійснюють такі виплати в готівковій або безготівковій формі (за вибором вкладника). Фонд не пізніше наступного дня після закінчення визначеного цим Законом строку ліквідації банку розміщує на офіційному веб-сайті Фонду оголошення про завершення Фондом виплат гарантованої суми відшкодування.

При цьому, гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом.

Так, частиною четвертою статті26 Закону № 4452-VI, Фонд не відшкодовує кошти:

1) передані банку в довірче управління;

2) за вкладом у розмірі менше 10 гривень;

3) за вкладом, підтвердженим ощадним (депозитним) сертифікатом на пред`явника;

4) розміщені на вклад у банку особою, яка є пов`язаною з банком особою або була такою особою протягом року до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - протягом року до дня прийняття такого рішення);

5) розміщені на вклад у банку особою, яка надавала банку професійні послуги як аудитор, оцінювач, у разі якщо з дня припинення надання послуг до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - один рік до дня прийняття такого рішення);

6) розміщені на вклад власником істотної участі банку;

7) за вкладами у банку, за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку проценти за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до статті 52 Закону України "Про банки і банківську діяльність", або мають інші фінансові привілеї від банку;

8) за вкладом у банку, якщо такий вклад використовується вкладником як засіб забезпечення виконання іншого зобов`язання перед цим банком, у повному обсязі вкладу до дня виконання зобов`язань;

9) за вкладами у філіях іноземних банків;

10) за вкладами у банківських металах;

11) розміщені на рахунках, що перебувають під арештом за рішенням суду.

Як вбачається з матеріалів справи, Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного банку «Комерційний банк «Українській фінансовий світ» подано до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про позивачів як вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладом у Публічному акціонерному товаристві «Комерційний акціонерний банк» Український фінансовий світ» та включено позивачів до Загального реєстру вкладників.

Постановою слідчого СВ Дніпровського управління поліції ГУ НП у м. Києві Прокопенко Д.О. про визнання речовим доказом від 12.12.2017 р., грошові кошти у розмірі гарантованих сум відшкодування фізичним особам за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відповідно до сум, які перебували на рахунках осіб у ПАТ «КБ «УФС», зокрема ОСОБА_2 та ОСОБА_1 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0017478 від 16 грудня 2014 року.

Однак, посилання відповідача на наявність постанови слідчого про визнання об`єктів речовими доказами в якості підстави для відмови позивачу у виплаті гарантованої суми є протиправною з огляду те, що нормами чинного законодавства відповідна підстава для відмови у виплаті гарантованої вкладнику суми не передбачена.

Положеннями статті 26 Закону № 4452-VI передбачено обмеження у виплаті відшкодування виключно у разі накладення арешту на рахунок. Проте, доказів накладення арешту на кошти, розміщені на рахунках позивачів у ПАТ «КБ «УФС» матеріали справи не містять.

З огляду на те, що позивача було включено до Загального реєстру, однак, сума гарантованого відшкодування не виплачена, а підстави, що вказані відповідачем для невиплати відповідної суми є протиправними, суд з урахуванням статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, для ефективного захисту прав та інтересів позивача, вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог шляхом визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невиплати позивачу суми гарантованого відшкодування.

Суд також не може залишити поза увагою той факт, що за час тривалого розгляду справи ліквідація ПАТ «КБ «УФС» була завершена. Так, 05 червня 2019 року уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ "КБ "УФС" подано документи державному реєстратору юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань для державної реєстрації припинення банку як юридичної особи. Відповідно до частини сьомої статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд завершує виплату гарантованих сум відшкодування коштів за вкладами у день подання документів для внесення до ЄДР запису про ліквідацію банку як юридичної особи. У зв`язку з цим Фонд гарантування вкладів на веб-сайті http://www.fg.gov.ua/ повідомив про завершення 05 червня 2019 року виплати гарантованих сум відшкодування коштів вкладникам ПАТ "КБ "УФС".

Суд зазначає, що, незважаючи на неодноразові звернення позивачів до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб із заявою про виплату гарантованої суми відшкодування коштів за вкладом у ПАТ "КБ "УФС", а також незважаючи на численні судові рішення, якими визнавались протиправними дії Фонду та його посадових осіб щодо невключення позивачів до реєстру вкладників банку, які мають право на відшкодування, відповідачем в порушення вимог вищенаведених норм допущено протиправну бездіяльність, яка призвела до того, що станом на дату постановлення рішення у цій справі кошти за вкладами позивачами не отримано.

Суд зауважує, що у цих правовідносинах Фонд виконує управлінські функції щодо виплати гарантованої державою суми відшкодування за банківським вкладом у межах граничного розміру за рахунок коштів Фонду незалежно від перебігу процедури ліквідації банку, продажу його майна.

Юридичний факт неплатоспроможності банку є підставою для виникнення правовідносин щодо відшкодування вкладникам їх вкладів за рахунок коштів Фонду, проте процес ліквідації має окремий перебіг і не впливає на обсяг гарантованого державою відшкодування вкладникам.

З огляду на внесення 14 серпня 2019 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запису №6007762 про припинення державної реєстрації ПАТ "КБ "УФС" як юридичної особи, належним способом захисту прав позивача, крім визнання протиправною бездіяльності відповідача, є стягнення з відповідача на користь позивача гарантованої суми відшкодування коштів.

Фонд або його уповноважена особа зобов`язані дотримуватися положень частини другої статті 19 Конституції України відповідно до якої, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Одночасно суд наголошує, що право громадянина на власність як важливий атрибут правової держави і демократичного суспільства закріплено в Конституції України, у якій установлено основні положення щодо власності (статті 13, 41, 142 та 143 Конституції України), закріплено рівність усіх суб`єктів права власності (статті 1 та 13 Конституції України), гарантії права власності та обов`язки власників (статті 13 і 41 Конституції України). Крім того, стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися, розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним.

Поширення на грошові кошти, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника), режиму права власності підтверджується положеннями статей 1058, 1066 Цивільного кодексу України та статей 8, 22 Закону України «Про платіжні системи та переказ грошей в Україні», відповідно до яких, зокрема, власник рахунку має право у будь-який час розпоряджатися коштами, які перебувають на такому рахунку на умовах та у порядку, встановленому Законом та договором.

Дотримання прав вкладників банків передусім проявляється в законодавчих гарантіях повернення всієї суми вкладу та процентів на неї або доходів у іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором банківського вкладу (частина перша статті 1058 Цивільного кодексу України). У разі визнання банку неплатоспроможним гарантією забезпечення прав вкладників є поетапне відшкодування, в порядку передбаченому законом, суми за вкладом: Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку; у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом, в порядку загальних правил відшкодування за процедурами ліквідації.

Відповідно до позиції Конституційного Суду України, сформованої у рішенні від 22 вересня 2005 року № 5-рп/2005, до обмеження прав належить звуження їх змісту й обсягу, проте сутність змісту основного права не може бути порушена. Крім того, у рішенні від 22 травня 2018 року № 5-р/2018 Конституційний Суд України зазначив, що обмеження стосовно реалізації конституційних прав не можуть бути свавільними та несправедливими, мають установлюватися виключно Конституцією й законами, переслідувати легітимну мету, бути зумовленими суспільною необхідністю її досягнення, пропорційними й обґрунтованими.

Враховуючи вищенаведене, зміст статті 41 Конституції України поширюється на право вкладника - фізичної особи вимагати отримання відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду.

Стосовно позовної вимоги позивача про стягнення з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь позивачів суми курсової різниці на суму вкладу між офіційним курсом гривні до долару США станом на дату виникнення права на отримання відшкодування та дати подання цього позову, суд зазначає наступне.

Як уже встановлено судом, у ОСОБА_1 на рахунку у ПАТ «КБ «Український фінансовий світ» знаходилися кошти в сумі 14092,61 доларів США. На рахунку у ОСОБА_2 у ПАТ «КБ «Український фінансовий світ» знаходилися кошти в сумі 14052,46 доларів США. Вказані обставини сторонами не заперечувались.

Частиною п`ятою статті 21 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Відповідно до частини першої статті 22 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками, в розумінні частини другої статті 22 Цивільного кодексу України, є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Порядок встановлення і використання офіційного курсу гривні до іноземних валют та банківських металів визначає Положення про встановлення офіційного курсу гривні до іноземних валют та курсу банківських металів, затверджене постановою Правління Національного банку України №496 від 12 листопада 2003 року (далі - Положення), на виконання норм статей 7, 15 та 36 Закону України "Про Національний банк України".

Відповідно до Положення, офіційний курс гривні до долара США установлюється щоденно.

Пунктом 3 Положення передбачено, що офіційний курс гривні розраховується до долара США - як середньозважений курс продавців і покупців, що склався поточного робочого дня за даними Системи підтвердження угод на міжбанківському валютному ринку України НБУ.

Відповідно до Положення, інформація про встановлені офіційні курси гривні до іноземних валют та банківських металів розміщується в міжнародній комп`ютерній мережі Інтернет.

Відповідно частини третьої статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», відшкодування коштів за вкладом в іноземній валюті відбувається в національній валюті України після перерахування суми вкладу за офіційним курсом гривні до іноземних валют, встановленим Національним банком України на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до статті 36 цього Закону.

Враховуючи те, що тимчасова адміністрація в ПАТ «КБ «УФС» запроваджена з 15 серпня 2014 року розмір суми відшкодування за вкладами позивачів повинен розраховуватись за офіційним курсом долара США до гривні, встановленим Національним банком України станом на 15 серпня 2014 року.

Відповідно до інформації розміщеної на офіційному сайті Національного банку України (http://www.bank.gov.ua) 15 серпня 2014 року встановлено офіційний курс гривні до долару США, що становить 1313,5491 грн за 100 доларів США.

Отже, розмір вкладу в перерахунку на гривню за курсом НБУ на дату початку процедури виведення ПАТ «КБ «УФС» з ринку становить:

- за вкладом ОСОБА_1 - 185113,30 грн,

- за вкладом ОСОБА_2 - 184585,96 грн.

При цьому, станом на день подання даного заяви про збільшення позовних вимог (30 травня 2018) офіційний курс гривні до долару США становить 26,098943 за 100 доларів США.

Розмір вкладу позивача-1 в перерахунку на гривню за курсом НБУ станом на день подання позову становить 367802,23 грн. Розмір вкладу позивача-2 в перерахунку на гривню за курсом НБУ станом на день подання позову становить 366754,35 грн.

Таким чином, сума курсової різниці, як упущеної вигоди становить: за вкладом ОСОБА_1 - 182688,93 грн, за вкладом ОСОБА_2 - 182168,39 грн.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про наявність підстав задоволення адміністративного позову.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем не доведено правомірність своїх дій з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - задовольнити та вийти за межі позовних вимог.

2. Визнати протиправною бездіяльність Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо нездійснення виплати ОСОБА_1 відшкодування коштів за вкладом у Публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «Український фінансовий світ» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором банківського вкладу (депозиту) «Планер» від 03 липня 2014 року № 43653.

3. Визнати протиправною бездіяльність Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо нездійснення виплати ОСОБА_2 відшкодування коштів за вкладом у Публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «Український фінансовий світ» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором банківського вкладу (депозиту) «Планер» від 03 липня 2014 року № 43658.

4. Стягнути з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 17, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) майнову шкоду у розмірі 367 802 (триста шістдесят сім тисяч вісімсот дві) гривні 23 копійки, в тому числі суму протиправно невиплаченого гарантованого відшкодування коштів за вкладом у ПАТ «КБ «УФС» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором банківського вкладу (депозиту) «Планер» від 03 липня 2014 року № 43653 у розмірі 185 113,30 грн та суму курсової різниці у розмірі 182 688,93 грн.

5. Стягнути з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 17, ) на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) майнову шкоду у розмірі 366754 (триста шістдесят шість тисяч сімсот п`ятдесят чотири) гривні 35 копійок, в тому числі суму протиправно невиплаченого гарантованого відшкодування коштів за вкладом у ПАТ «КБ «УФС» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором банківського вкладу (депозиту) «Планер» від 03 липня 2014 року № 43658 у розмірі 184 585,96 грн та суму курсової різниці у розмірі 182 168,39 грн.

Рішення суду, відповідно до частини першої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.В. Аверкова