Справа № 400/1898/21
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2021-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2021 р.м.ОдесаСправа № 400/1898/21
Головуючий в 1 інстанції: Біоносенко В. В.
Дата і місце ухвалення 25.05.2021р., м. Одеса
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Головуючого судді: Бойка А.В.,
суддів: Федусика А.Г.,
Єщенка О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 25.05.2021 року по справі №400/1898/21 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому, з рахуванням заяви про уточнення позовних вимог просив:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо не донарахування та не виплати позивачу індексації грошового забезпечення з 18 грудня 2009 року по 30 листопада 2015року із застосуванням базового місяця грудень 2009 року та з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року із застосуванням базового місяця січень 2008 року;

- зобов`язати відповідача донарахувати та виплати позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 18 грудня 2009 року по 30 листопада 2015 року із застосуванням базового місяця грудень 2009 року та з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року із застосуванням базового місяця січень 2008 року.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 25.05.2021 року, ухваленим за правилами спрощеного позовного провадження, позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Суд визнав протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 18.12.2009 року по 01.01.2013 року, із застосуванням базового місяця грудень 2009 року та зобов`язав відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 18.12.2009 по 01.01.2013 року, із застосуванням базового місяця грудень 2009 року, з урахуванням виплачених сум.

В задоволенні позовних вимог, в частині зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення у період з 01.02.2013 року по 30.11.2015 року із застосуванням базового місяця грудень 2009 року та з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року із застосуванням базового місяця січень 2008 року, відмовив.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, обґрунтовану посиланням на не правильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Апелянт зазначив, що суд першої інстанції приймаючи судове рішення у справі не врахував, що індексація грошового забезпечення у спірний період мала проводитись з трьох призначень базових місяців: перший з грудня 2009 року на підставі змін внесених Законом від 6 лютого 2003 року №491-IV «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», другий з січня 2008 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (збільшення посадових окладів) та роз`яснень Міністерства соціальної політики України листом від 28 квітня 2016р №201/10/1.37-16 щодо індексації заробітної плати, яке полягає у наступному «Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації, починаючи з грудня 2015року, здійснюється не індивідуально для кожного працівника в залежності від прийняття його на роботу або зростання його доплат та надбавок, а від моменту останнього перегляду тарифної ставки (окладу) за посадою, яку займає працівник», третій з березня 2018 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».

З огляду на зазначене апелянт просить скасувати рішення суду першої інстанції у частині вимог, в яких суд відмовив та прийняти у відповідній частині нову постанову, якою задовольнити вказану частину вимог.

Справа призначена до розгляду у порядку письмового провадження у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що з 24 грудня 2009 року по 28 січня 2013 року ОСОБА_1 проходив службу у Збройних Силах України на посаді командира другого стрілецького взводу стрілецької роти (з охорони спеціального складу) другого стрілецького батальйону Військової частини НОМЕР_1 .

З 28 січня 2013 року по 27 березня 2015 року на посаді командира патрульного взводу спеціального призначення першої патрульної роти патрульного батальйону Військової частини НОМЕР_1 .

З 27 березня 2015 року по 15 серпня 2018 року командир взводу бронетранспортерів патрульної роти на автомобілях Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України.

З 15 серпня 2018 року по 31 грудня 2019 року командир третього стрілецького взводу другої стрілецької роти (із конвоювання, екстрадиції, охорони підсудних та охорони спеціального складу стрілецького батальйону) Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України

Наказом командувача Національної гвардії України від 19.12.2019 року №232 о/с, майора ОСОБА_1 , звільнено з військової служби у запас, у зв`язку із закінченням строку контракту, за підпунктом «а» пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

У грудні 2020 року позивач ознайомився з даними про отримане грошове забезпечення в період проходження військової служби, за результаті чого дійшов висновку, що виплачена йому індексація грошового забезпечення була розрахована відповідачем з порушенням вимог чинного законодавства, що стало підставою його звернення до суду з відповідним позовом.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив із того, що позивач проходив військову службу на посаді командира другого стрілецького взводу стрілецької роти (з охорони спеціального складу) другого стрілецького батальйону Військової частини НОМЕР_1 з 18.12.2009 року по 01.01.2013 року, отже у вказаний період йому мала нараховуватись індексація грошового забезпечення із застосуванням базового місяця грудень 2009 року.

Водночас, суд не знайшов правих підстав для задоволення вимог позивача відносно протиправної бездіяльності відповідача щодо не донарахування та не виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2013 року по 01.12.2015 року із застосуванням базового місяця грудень 2009 року, та з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року із застосуванням базового місяця січень 2008 року, посилаючись на те, що у вказаний період військова частина мала застосовувати базовий місяць лютий 2013 року, а не січень 2008 року, як вважає позивач.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позову, однак не погоджується з обраним судом способом відновлення порушених прав позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 статті 2 Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу", військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби

Військова служба є особливим видом публічної служби, тому її проходження передбачає особливе регулювання служби військовослужбовців, а саме межі реалізації ними своїх службових прав у зв`язку з специфікою їх правового статусу, відносини щодо звільнення та проходження військової служби врегульовані як загальним законодавством України про працю, так і спеціальним законодавством.

При цьому, пріоритетними є норми спеціального законодавства, а норми загального законодавства підлягають застосуванню лише у випадках, якщо спеціальними нормами не врегульовано спірних відносин, та коли про можливість такого застосування прямо зазначено у спеціальному законі.

У свою чергу, спеціальним законом, який здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби, порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців є Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі також - Закон №2011-XII).

Приписами статті 9 Закону №2011-XII встановлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

При цьому, статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право, зокрема, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України "Про індексацію грошових доходів населення (далі також - Закон №1282-ХІІ).

Статтею 2 Закону №1282-ХІІ визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Відповідно до статей 4, 6 Закону №1282-ХІІ (в редакції, яка діє з 01.01.2015, а щодо відсоткового значення порогу індексації - з 01.01.2016) індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсоток (з 01.01.2016 - 103 відсотка).

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

У разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін.

Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Так, Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 затверджений Порядок проведення індексації грошових доходів населення (далі - Порядок №1078).

Згідно з п. 1-1 Порядку №1078 (у редакції, чинній з 01.01.2015) підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка (з 01.01.2016 - 103 відсотка).

Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

Відповідно до п. 2 Порядку №1078, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

За змістом п. 4 Порядку №1078, індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексуються оплата праці (грошове забезпечення), розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, допомога по безробіттю та матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, що надаються залежно від страхового стажу у відсотках середньої заробітної плати, стипендії.

Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.

Пунктом 5 Порядку №1078 (в редакції, чинній до 01.12.2015) було визначено, що у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. У базовому місяці значення індексу споживчих цін приймається за 1 або 100 відсотків. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації.

З 01.12.2015 редакція п. 5 Порядку №1078 передбачає, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення. Сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу.

Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.

До чергового підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку.

Аналіз норми пункту 5 Порядку №1078 дозволяє прийти до висновку, що до грудня 2015р. зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць було визначено як підстава для зміни базового місяця при обчисленні індексу споживчих цін для цілей визначення наявності або відсутності підстав для нарахування індексації.

Отже, до 01.12.2015 будь-яке зростання доходів громадян, в тому числі військовослужбовців, мало наслідком зміну базового місяця для нарахування індексації.

Таким чином, базовий місяць для обрахунку індексації не був прив`язаний до події зростання тарифних окладів працівника.

Редакція ж вказаної норми, яка діє з 01.12.2015рю, покладає обов`язок проводити індексацію заробітної плати (грошового забезпечення військовослужбовців) на підприємства, установи, організації у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації з урахуванням базового місяця, в якому відбулося підвищення грошового забезпечення за рахунок зростання тарифних ставок (окладів).

Тобто, лише з 01.12.2015 на зміну базового місяця для нарахування індексації стало впливати виключно підвищення тарифних ставок (окладів).

При цьому, в якості підстави для зміни базового місяця Порядок визначає саме зміну тарифних окладів, що відбулась після набрання чинності новою редакцією пункту 5 Порядку, передбаченою Постановою КМУ від 09.12.2015 №1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів".

Також для встановлення порядку визначення базового місяця для нарахування індексації необхідно проаналізувати такі норми Порядку №1078.

Пунктом 10-2 Порядку №1078 (в редакції, яка діє з 01.12.2015) передбачено, що для працівників, яких переведено на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу або організацію або в іншу місцевість та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці у разі продовження такими працівниками роботи, для новоприйнятих працівників, а також для працівників, які використали відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустку без збереження заробітної плати, передбачені законодавством про відпустки, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (окладу), за посадою, яку займає працівник.

Вказаною нормою Порядок №1078 був доповнений постановою КМ України від 13 червня 2012 року №526 та яка діяла з 21.06.2012 до 01.12.2015 в такій редакції: "Для працівників, яких переведено на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу або організацію або в іншу місцевість, та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці у разі продовження такими працівниками роботи сума індексації зберігається, якщо сума збільшення заробітної плати менша, ніж сума індексації, яка повинна нараховуватися за відповідний місяць. У разі коли сума збільшення заробітної плати більша, ніж сума індексації, яка повинна нараховуватися за відповідний місяць, такий місяць вважається базовим під час обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації."

Аналіз вказаних редакцій пункту 10-2 Порядку №1078 свідчить про те, що до 01.12.2015р. за працівником при його переведенні на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі або організації, а також переведенні на роботу на інше підприємство, в установу або організацію або в іншу місцевість зберігалася сума індексації, але тільки за умови, якщо збільшення заробітної плати є меншим від суми індексації за відповідний місяць; в іншому випадку - місяць збільшення заробітної плати стає новим базовим; після 01.12.2015 - для новоприйнятих та переведених працівників обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (окладу), за посадою, яку займає працівник тобто після прийняття на службу або переміщення по службі має визначатися новий базовий місяць для обрахування індексації після підвищення тарифної ставки (окладу) за посадою, яку займає працівник.

Зазначене свідчить про те, що обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення здійснюється індивідуально для кожного працівника (військовослужбовця) та залежить, в тому числі, від його просування по службі.

З огляду на те, що ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 у грудні 2009 року, посилання позивача на те, що січень 2008 року є базовим, не відповідає фактичним обставинам справи.

Наявні у справі матеріали свідчать, що з грудня 2009 р. по липень 2011 року посадовий оклад позивача складав 850 грн., надбавка за вислугу років 96 грн. (10%), з липня 2011 року по лютий 2013 року посадовий оклад позивача складав 850 грн., надбавка за вислугу років 193 грн. (20%), з лютого 2013 року по червень 2015 року посадовий оклад позивача складав 880 грн., надбавка за вислугу років 200грн. (20%), з червня 2015 року по лютий 2018 року посадовий оклад позивача складав 850 грн., надбавка за вислугу років 243 грн. (25%).

Тобто, у період з грудня 2009 р. по березень 2018 року у позивача періодично змінювався розмір грошового забезпечення, за рахунок посадового окладу та надбавки за вислугу років, що мають постійний характер.

Таким чином, колегія суддів вважає, що базовим місяцем при проведенні індексації грошового забезпечення позивача за період грудня 2009 р. по липень 2011 року є грудень 2009 року, за період з липня 2011р. по лютий 2013р. є липень 2011р., з лютого 2013 року по червень 2015 року є лютий 2013 року, з червня 2015 року по 28 лютого 2018 року є червень 2015 року.

З огляду на зазначене, доводи позивача про необхідність застосування січня 2008 року, як місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) в період з грудня 2009 по 28 лютого 2018 року є не обґрунтованими, оскільки позивач бажає застосувати до спірних правовідносин норму п. 5 Порядку №1078 в редакції, яка діє з лише 01.12.2015р.

Посилання позивача на зміст пункт 14 Порядку №1078, згідно якому єдиним органом, який має право надавати роз`яснення щодо порядку нарахування індексації грошових доходів населення є Мінсоцполітики, роз`яснення якого стосуються визначення базового місяця для розрахунку індексації, колегія суддів не бере до уваги, оскільки вказаний лист не є нормативно-правовим актом, носить інформаційний, роз`яснювальний та рекомендацій характер.

Також не доводять підстав заявленого позову посилання позивача на правові позиції Верховного Суду, оскільки обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення здійснюється індивідуально для кожного працівника (військовослужбовця) та залежить, в тому числі, від обставин проходження ним служби (підвищення або переміщення по службі, присвоєння чергових звань з підвищенням окладів тощо). Отже, обставини кожної справи є різними та встановлюються стосовно окремого військовослужбовця.

За наведених вище обставин, колегія суддів вважає, що у даному випадку належним способом захисту прав позивача є визнання неправомірними дій відповідача по встановленню невірного базового місяця при проведенні індексації грошового забезпечення позивача у період з 18 грудня 2009 по 28 лютого 2018 року, а також зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату належної позивачу індексації грошового забезпечення за період з грудня 2009 р. по липень 2011 року із застосуванням базового місяця - грудень 2009 року, за період з липня 2011р. по лютий 2013р. із застосуванням базового місяця - липень 2011р., за період з лютого 2013 року по червень 2015 року із застосуванням базового місяця - лютий 2013 року, за період з червня 2015 року по 28 лютого 2018 року із застосуванням базового місяця - червень 2015 року, з урахуванням виплачених сум. В задоволенні іншої частини позовних вимог слід відмовити, з підстав їх необґрунтованості.

Судова колегія вважає безпідставними доводи апелянта про передчасність вимог позивача щодо встановлення базового місяця при розрахунку невиплаченої військовослужбовцю індексації грошового забезпечення, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, в процесі вирішення цього спору у сторін виникли розбіжності щодо застосування базового місяця при розрахунку невиплаченої військовослужбовцю індексації грошового забезпечення, а отже у даному випадку, з метою ефективного відновлення прав позивача, судова колегія вважає обґрунтованим дослідження вказаного питання.

Відповідно до п.1, 4 ч.1 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям по справі нової постанови про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 312, 317, 321, 325, 327, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 25.05.2021 року - скасувати.

Прийняти по справі нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України по встановленню невірного базового місяця при проведенні індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 у період з 18 грудня 2009 по 28 лютого 2018 року.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з грудня 2009 р. по липень 2011 року із застосуванням базового місяця - грудень 2009 року, за період з липня 2011р. по лютий 2013р. із застосуванням базового місяця - липень 2011р., за період з лютого 2013 року по червень 2015 року із застосуванням базового місяця - лютий 2013 року, за період з червня 2015 року по 28 лютого 2018 року із застосуванням базового місяця - червень 2015 року, з урахуванням виплачених сум.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Суддя-доповідач: А.В. Бойко

Судді: А.Г. Федусик

О.В. Єщенко