Справа № 640/30308/20
Суддя: Маруліна Л.О.
Дата ухвалення: 2021-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2021 року м. Київ № 640/30308/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Маруліної Л.О., вирішивши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві

про визнання протиправною відмову, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі також - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі також - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 з 11 вересня 2020 року пенсію відповідно до ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" (в редакції чинній на час призначення пенсії) у розмірі 82% відсотків від розміру місячної заробітної плати, зазначеної в довідці Офісу Генерального прокурора України № 21-1753зп від 20.10.2020 року, без обмеження її розміром з урахуванням раніше проведених виплат.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 2009 року позивачу призначено пенсію за вислугу років у розмірі 82% від суми місячного заробітку на підставі статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру", водночас відповідачем протиправно здійснено перерахунок пенсії з 01.10.2020 року в розмірі 60% від суми середньої заробітної плати з обмеженням максимального її розміру.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.12.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі з правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Через канцелярію суду 20.01.2021 року відповідачем подано відзив на позов та клопотання про зупинення провадження у справі до набранням законної сили рішенням Верховного Суду у зразковій справі №560/2120/20.

Відповідач у поданому відзиві на позовну заяву просив відмовити у задоволенні позовних вимог з огляду на те, що чинним Законом України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 №1697-VII передбачено що пенсійне забезпечення здійснюється з розрахунку 60% від заробітної плати, відповідно відсутні підстави для здійснення перерахунку пенсії позивача у розмірі 82% від заробітної плати. Зауважено, що відповідачем з 01.10.2020 року здійснено перерахунок пенсії позивача на підставі довідки 21-1753 від 20.10.2020 року. Вказано, що згідно статті 2 Закону України від 08.07.2011 року №3668 максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, даний Закон є чинним, а тому підлягає застосуванню.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.01.2021 року зупинено провадження в адміністративній справі № 640/30308/20 до набрання законної сили рішенням Верховного Суду у зразковій справі № 560/2120/20. Зобов`язано сторін повідомити суд про усунення обставин, що слугували підставою для зупинення провадження у справі.

19.01.2021 року через канцелярію суду позивачем подано заяву про збільшення розміру позовних вимог.

Відповідно до частин першої, третьої, сьомої статті 47 Кодексу адміністративного судочинства України крім прав та обов`язків, визначених у статті 44 цього Кодексу, позивач має право на будь-якій стадії судового процесу відмовитися від позову. Позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Зміна предмета або підстав позову при новому розгляді справи допускається в строки, встановлені частиною першою цієї статті, лише у випадку, якщо це необхідно для захисту прав позивача у зв`язку із зміною фактичних обставин справи, що сталася після закінчення підготовчого засідання, або, якщо справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження - початку першого судового засідання при первісному розгляді справи.

У разі подання будь-якої заяви, визначеної частиною першою або третьою цієї статті, до суду подаються докази направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає у судовому рішенні.

Суд звертає увагу позивача на те, що провадження у справі відкрито 09.12.2020, а звернення до суду з заявою про збільшення позовних вимог мало місце 19.01.2021 року, враховуючи даний факт, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Згідно з частиною другою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Ознайомившись із заявою позивача про збільшення позовних вимог судом встановлено її невідповідність вимогам статті 47 Кодексу адміністративного судочинства України, з огляду на що, суд не приймає її до розгляду та продовжує розгляд справи в первісній редакції позовних вимог.

27.01.2021 року позивачем подано відповідь на відзив, у якому не погоджується з аргументами відповідача, викладеними у відзиві та наполягає на задоволенні своїх позовних вимог в повному обсязі.

Через канцелярію суду 05.02.2021 року позивачем подано повідомлення про усунення обставин, що слугували підставою для зупинення провадження у справі (далі також - Повідомлення).

Так, позивачем повідомлено суд, що 21.01.2021 року Великою Палатою Верховного Суду апеляційну скаргу у зразковій справі №560/2120/20 розглянуто по суті.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.03.2021 року повідомлення про усунення обставин, що слугували підставою для зупинення провадження у справі повернуто ОСОБА_1 без розгляду.

Через канцелярію суду 11.03.2021 року позивачем подано повідомлення про усунення обставин, що слугували підставою для зупинення провадження у справі.

Так, позивачем повідомлено суд, що 21.01.2021 року Великою Палатою Верховного Суду апеляційну скаргу у зразковій справі №560/2120/20 розглянуто по суті.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.03.2021 року поновлено провадження у справі №640/30308/20.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, проаналізувавши положення чинного законодавства, судом встановлено наступне.

Відповідно до пенсійного посвідчення від 13.09.2016 року серія НОМЕР_1 ОСОБА_1 призначена пенсія за вислугу років.

Як висновується з позовної заяви ОСОБА_1 з 2009 року призначено пенсію за вислугу років відповідно до статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 року №1789- XII в розмірі 82% від суми місячного заробітку.

20.10.2020 року Офісом Генерального прокурора України позивачу надано довідку №21-1753зп про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсій про те, що відповідно до Рішень КСУ від 13.12.2019 №7(ІІ)2019 та від 26.03.2020 №6-р/2020 розмір заробітної плати (грошового забезпечення) з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за нормами чинними на 11.09.2020 за відповідною (прирівняною) посадою начальника канцелярії-помічника військового прокурора, яка прирівнюється до посади начальника відділу становить: посадовий оклад 49187, 00 грн.; оклад за військовим званням (підполковник) 1410, 00 грн.; надбавка за вислугу років 35% 17798, 95 грн.; надбавка за роботу з таємними документами 10% 4918, 70 грн.; усього 85428, 75 грн.

05.01.2020 позивач звернувся до відповідача із заявою щодо перерахунку пенсії за вислугу років на підставі вищевказаної довідки.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві листом від 15.11.2020 №2600-0306-8/162451 повідомлено позивача, що останньому проведено перерахунок пенсії з 01.10.2020 згідно наданої довідки про розмір заробітної плати станом на 11.09.2020, виданої Офісом Генерального прокурора за №21-1753зп від 20.10.2020. Розмір пенсії позивача з 01.10.2020 з обмеженням становить 17120, 00 грн.

Не погоджуючись з такою відмовою відповідача, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом за захистом своїх прав.

Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Умови та порядок пенсійного забезпечення прокурорів і слідчих на час призначення пенсії позивачу визначався статтею 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 року №1789-XII.

Відповідно до статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 року №1789-XII (в редакції, чинній на момент призначення пенсії) прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку (частина перша).

Пенсія, призначена відповідно до цієї статті, виплачується незалежно від заробітку (прибутку), одержуваного після виходу на пенсію. Прокурори і слідчі прокуратури, яким призначено пенсію за вислугу років і які працюють на прокурорсько-слідчих посадах, мають право одержувати заробітну плату відповідно до законодавства. Максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсій, встановлених законодавством) не може перевищувати десяти тисяч гривень на місяць (частина чотирнадцята).

Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи (частина сімнадцята).

Таким чином, на момент призначення позивачу пенсії порядок та підстави для перерахунку пенсії прокурорів були визначені статтею 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 року №1789-XII.

Станом на час звернення позивача з заявою про проведення перерахунку (05.11.2020) засади пенсійного працівників прокуратури визначались статтею 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.04.2014 року №1697-VII.

Відповідно до статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.04.2014 року №1697-VII пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії (частина друга).

Пенсії за вислугу років відповідно до цієї статті призначаються, перераховуються і виплачуються уповноваженими на це державними органами (частина тринадцята).

Максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень (абзац 6 частини п`ятнадцятої).

Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України (частина двадцята).

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2019 року №7-р(ІІ)/2019 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини двадцятої статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 року № 1697-VII зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 3 рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 року №7-р(ІІ)/2019 встановлено, що частина двадцята статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 року № 1697-VII підлягає застосуванню в первинній редакції:

"20. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки".

Відповідно до підпункту 1 пункту 3 розділу ХІІ Прикінцеві положення Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 №1697-VII визнано такими, що втратили чинність із набранням чинності цим Законом: Закон України "Про прокуратуру" із змінами, внесеними Законом України від 14.08.2014 року N 1642-VII), крім пункту 8 частини першої статті 15, частини четвертої статті 16, абзацу першого частини другої статті 46 2, статті 47, частини першої статті 49, частини п`ятої статті 50, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1, частини третьої статті 51-2, статті 53 щодо класних чинів (їх дія поширюється на осіб, яким присвоєно класні чини до набрання чинності цим Законом), статті 55 щодо посвідчення працівника прокуратури, статті 2 у частині підстав звільнення з посади Генерального прокурора України, а також статті 13 щодо функціонування в системі органів прокуратури міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратур, яка втрачає чинність з 15.12.2015 року.

Як встановлено судом та не заперечується відповідачем, позивачу з 2009 року призначено пенсію за вислугу років відповідно до статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 року №1789-XII у розмірі 82% від суми місячної заробітної плати.

Відповідно до листа Головного управління пенсійного фонду України в м. Києві від 15.11.2020 №2600-0306-8/162451 та відзиву, відповідач зазначив, що позивачу здійснено перерахунок пенсії на підставі частини другої статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 року №1697-VII, чинної на час здійснення перерахунку пенсії в розмірі 60% суми місячної заробітної плати.

Частиною першою статті 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином відсутні підстави для застосування механізму нового обчислення пенсії із застосуванням норм частини другої статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 року №1697-VII, яка застосовується саме при призначенні пенсії. Тому під час перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір заробітної плати, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислювалося при її призначенні відповідно до вислуги років, є незмінним (наприклад, постанова Верховного Суду від 29.04.2020 року №490/5366/16-а).

Щодо вимоги позивача про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити ОСОБА_1 з 11.09.2020 перерахунок та виплату пенсії за вислугу років без обмеження її граничного розміру.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 року № 3668-VI (набрав чинності з 01.10.2011 року) максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до, зокрема, Закону України "Про прокуратуру" не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Абзацом 1 пункту 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Водночас пункт 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" не регулює питання обмеження максимальним розміром пенсії осіб, у яких на 01.10.2011 вона не досягала максимального розміру (десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність). Тобто, для осіб, яким призначено пенсію за законодавством, що не передбачало обмеження максимального розміру, законодавець передбачив лише збереження раніше призначеного розміру пенсії. Водночас, право на здійснення перерахунку пенсії у розмірі, що перевищує максимально встановлений законом, законодавцем не передбачено.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року № 213-VIII (набрав чинності з 01.04.2015 року), частину п`ятнадцяту статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 №1789-XII замінено чотирма частинами, зокрема частиною вісімнадцятою такого змісту: "Максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність".

Закон України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 року №1789-XII відповідно до розділу ХІІ "Прикінцеві положення" Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 року №1697-VII втратив чинність (крім, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1) з 15.12.2015 року.

Тобто, частина вісімнадцята статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 року №1789-XII, яка застосовувалась субсидіарно з пунктом 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 року № 3668-VI та врегульовувала питання виплати пенсій без обмежень, втратила чинність з набранням чинності Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 року № 1697-VII, відповідно до спірних правовідносин такі норми не застосовуються.

Абзацом 6 частини п`ятнадцятої статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 року № 1697-VII визначено, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Наведене свідчить, що у зв`язку з прийняттям Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 року № 1697-VII розмір пенсії прокурорів знову обмежено максимальним розміром - десятьма прожитковими мінімумами, встановленими для осіб, які втратили працездатність.

Таким чином, на момент проведення перерахунку пенсії позивача (з 01.10.2020) наведеними вище положеннями законодавства встановлюються обмеження розміру виплачуваної пенсії, які мають імперативний характер, неконституційними не визнавались, є чинними та обов`язковими до виконання органами Пенсійного фонду України.

Також, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що тлумачення пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 року № 3668-VI в контексті розмежування пенсіонерів на дві категорії:

1) яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) була встановлена до 01.10.2011 і розмір якої перевищував максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 № 3668-VI;

2) яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) була встановлена до 01.10.2011, але розмір якої не перевищував максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, може призвести до порушення принципів рівності й справедливості, спотворення розуміння сутності обов`язку держави щодо гарантування права застрахованих осіб на пенсію.

Виокремлення осіб другої вказаної групи, без застосування до них положень пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 року № 3668-VI, може призвести до здійснення їм подальших перерахунків (підвищень, індексацій, тощо) пенсій з можливим перевищенням встановленого статтею 2 цього Закону обмеження максимального розміру пенсії, що ставить у нерівне становище з пенсіонерами першої виділеної вище групи.

Такий підхід відповідно до пункту 3 частини першої статті 1 Закону України "Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні" від 06.09.2012 року №5207-VI вважається непрямою дискримінацією - ситуація, за якої внаслідок реалізації чи застосування формально нейтральних правових норм, критеріїв оцінки, правил, вимог чи практики для особи та/або групи осіб за їх певними ознаками виникають менш сприятливі умови або становище порівняно з іншими особами та/або групами осіб, крім випадків, коли їх реалізація чи застосування має правомірну, об`єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними.

При цьому, норми пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 року №3668-VI є лише частиною вказаного нормативно-правового акта, не дублюються іншими актами, встановлюють межі застосування норм інституту "обмеження максимального розміру пенсії" за колом осіб в момент набуття чинності Закону № 3668-VI та спрямовані на збереження соціальних прав і інтересів в сфері пенсійних відносин, реалізація яких мала місце до набуття вступу в силу цього Закону.

Разом з тим, слід наголосити, що з часу набрання чинності вказаним Законом він поширює свою дію на всю територію України і розповсюджується на всіх осіб, які отримують пенсії за законодавством України (зокрема, призначені (перераховані) відповідно до нормативно-правових актів, вказаних у статті 2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 року № 3668-VI.

Відтак, на осіб, яким пенсія перерахована відповідно до нормативно-правових актів, вказаних у статті 2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 року № 3668-VI, та розмір якої перевищує максимальний розмір, встановлений цим Законом, поширюються приписи законодавства, чинні на час здійснення такого перерахунку. Аналогічна правова позиція вказана у постанові Верховного Суду від 10.12.2020 року справа № 580/492/19.

Як висновується з позовної заяви та не заперечується відповідачем, позивачу здійснено перерахунок пенсії на підставі довідки Офісу Генерального прокурора України від 20.10.202 №21-1753зп, у зв`язку з перерахунком з 01.10.2020 року основний розмір пенсії позивача став таким, що перевищує максимальний розмір встановлений Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 року №3668-VI.

Оскільки таке перевищення стало результатом перерахунку пенсії позивача в період дії загальної норми частини першої статті 2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 року №3668-VI, то до регулювання спірних правовідносин слід застосовувати положення вказаної статті, яка встановлює обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність. Зазначені положення Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 року №3668-VI неконституційними не визнавалися, є чинними, а тому обов`язкові для застосування.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що Верховний Суд неодноразово здійснював касаційний розгляд справ, де позивачами виступали особи, яким пенсії були призначені відповідно до Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 року №1789-XII, а вимоги позовних заяв було звернуто до пенсійного органу стосовно неправомірності його дій та рішень щодо здійснення перерахунку такої пенсії із застосуванням обмеження її максимальним розміром, передбаченим статтею 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 року № 1697-VII, в редакції зі змінами, внесеними Законами України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24.12.2015 року №911-VIII, "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 року № 1774-VIII (постанови Верховного Суду від 22.05.2018 року справа № 205/8204/16-а, від 03.04.2018 року справа № 361/4922/17, від 02.05.2018 року справа № 704/87/17, від 15.08.2018 року справа №161/9572/17, від 17.01.2019 року справа № 161/713/17, від 15.05.2019 року справа № 554/4191/17, від 21.11.2019 року справа № 161/14321/16-а, від 21.05.2020 року справа № 554/10510/16-а, від 28.10.2020 року справа № 686/2428/16-а).

Розглядаючи вищевказані справи, Верховний Суд сформулював правову позицію, відповідно до якої положення норм чинного законодавства, якими обмежувався максимальний розмір пенсії, не визнавались у встановленому порядку Конституційним Судом України такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), отже, є чинними і підлягають виконанню. Тобто, на момент проведення перерахунку пенсії позивачам, наведеними положеннями встановлюються тимчасові обмеження розміру виплачуваної пенсії, які мають імперативний характер, неконституційними не визнавались, є чинними та обов`язковими до виконання органами Пенсійного фонду України.

Також на вказані обставини звернув увагу Верховний Суд в ухвалі від 04.02.2021 року справа №400/6132/20 про відмову у відкритті провадження та розгляд як зразкової справи №400/6132/20 за позовом особи до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправним та скасування рішення відповідача про перерахунок пенсії в частині зменшення її розміру з 90 до 60 відсотків від заробітку та обмеження її максимального розміру десятьма прожитковими мінімумами для осіб, що втратили працездатність, та зобов`язання пенсійний орган здійснити перерахунок призначеної їй пенсії у розмірі 90 відсотків та без обмеження її максимального розміру із виплатою різниці між фактично отриманою та перерахованою сумою пенсії, починаючи з 01.10.2020 року.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що відповідач при здійсненні перерахунку пенсії позивача з 01.10.2020 року на підставі довідки Офісу Генерального прокурора України від 20.10.2020 року №21-1753зп правомірно обмежив її розмір десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.

Щодо визначення дати, з якої підлягає перерахунку пенсія позивача, то суд виходить з наступного.

Відповідно до частини двадцятої статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 року № 1697-VII, у урахуванням рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 року №7-р(ІІ)/2019, призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки".

Як встановлено судом, 20.10.2020 року Офісом Генерального прокурора України позивачу надано довідку №21-1753зп про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсій про те, що відповідно до Рішень КСУ від 13.12.2019 №7(ІІ)2019 та від 26.03.2020 №6-р/2020 розмір заробітної плати (грошового забезпечення) з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за нормами чинними на 11.09.2020 за відповідною (прирівняною) посадою начальника канцелярії-помічника військового прокурора, яка прирівнюється до посади начальника відділу.

Отже, пенсія позивача підлягає перерахунку з 01.10.2020 року згідно наданої довідки.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про протиправність відмови відповідача, викладеної у листі від 15.11.2020 року №2600-0306-8/162452 щодо перерахунку пенсії позивача, виходячи з 60% місячної заробітної плати, оскільки перерахунок мав бути здійснений з 01.10.2020 року з урахуванням 82% місячної заробітної плати.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги підлягають задоволенню в частині зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.10.2020 року виходячи з 82% від місячної заробітної плати на підставі довідки Офісу Генерального прокурора України від 20.10.2020 року №21-1753зп з урахуванням раніше проведених виплат.

Згідно з положеннями статті 244 Кодексу адміністративного судочинства України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково, оскільки з матеріалів справи висновується вчинення відповідачем протиправних дій, які не відповідають наведеним у частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям.

Згідно частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Документально підтвердженими судовими витратами в даній справі є витрати позивача на сплату судового збору в розмірі 840,80 грн., згідно квитанції від 01.12.2020 року №57.

Як наслідок, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві підлягає стягненню частина сплаченого судового збору в розмірі 420,40 грн., пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 2, 6, 8, 9, 72-77, 139, 143, 241-246, 255, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України, викладену в листі від 15.11.2020 року №2600-0306-8/162451 щодо здійснення перерахунку пенсії ОСОБА_1 , виходячи з 60 відсотків місячної заробітної плати.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.10.2020 року, виходячи з 82 відсотків місячної заробітної плати на підставі довідки Офісу Генерального прокурора України від 20.10.2020 року №21-1753зп, з урахуванням раніше проведених виплат.

4. В задоволені решти позовних вимог відмовити.

5. Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві () судові витрати по сплаті судового збору в сумі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 (сорок) копійок.

Відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України. апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 246 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 );

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (, адреса: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16).

Повне судове рішення складено 21.09.2021 року.

Суддя Л.О. Маруліна