Справа № 420/1837/21
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2021-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/1837/21
Головуючий в 1 інстанції: Завальнюк І.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Димерлія О.О.

суддів: Шляхтицького О.І. , Єщенка О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28.04.2021 року по справі № 420/1837/21 за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просив суд:

- визнати протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 матеріальної допомоги на оздоровлення за 2020 рік, як судді Березівського районного суду Одеської області;

- зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 матеріальну допомогу на оздоровлення за 2020 рік у розмірі посадового окладу судді Березівського районного суду Одеської області.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав вказував на наявність у нього права на отримання матеріальної допомоги на оздоровлення за 2020 рік як судді Березівського районного суду Одеської області. Однак, Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Одеській області протиправно не нараховано та невиплачено судді Березівського районного суду Одеської області ОСОБА_1 матеріальну допомогу на оздоровлення за 2020 рік у розмірі посадового окладу судді цього ж суду.

Відповідач - Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області з позовними вимогами не погоджувалось вважало їх необґрунтованими з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, зазначаючи, що відповідно до довідки Львівського апеляційного суду від 25.08.2020р. №05.60/31/2020 ОСОБА_1 у 2020 році виплачено грошову допомогу відповідно до ст.57 Закону України «Про державну службу». Між тим, виполата допомоги на оздоровлення до щорічної відпустки можлива лише один раз на рік. Правомірність власної позиції відповідач підкріплює посиланням на постанову Верховного Суду від 04.03.2020р. у справі №813/2559/18.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28.04.2021 року по справі №420/1837/21 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області щодо ненарахування та невиплати судді Березівського районного суду Одеської області ОСОБА_1 матеріальної допомоги на оздоровлення за 2020 рік.

Зобов`язано Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області нарахувати та виплатити судді Березівського районного суду Одеської області ОСОБА_1 матеріальну допомогу на оздоровлення за 2020 рік у розмірі посадового окладу судді Березівського районного суду Одеської області.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 окружним адміністративним судом вказано на те, що виплата матеріальної допомоги для оздоровлення під час щорічної відпустки є соціальною гарантією судді, закріпленою на законодавчому рівні Законом України «Про судоустрій і статус суддів», який визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні. Натомість, матеріальна допомога для оздоровлення працівникові служби судових розпорядників, тобто особі з іншим статусом, аніж суддя, виплачується в порядку та у розмірі, встановленому Законом України «Про державну службу», сфера дії якого не поширюється на суддів. Таким чином, суддя Березівського районного суду Одеської області ОСОБА_1 , на підставі статті 136 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», набув право на виплату допомоги на оздоровлення за 2020 рік в розмірі посадового окладу судді.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції від 28.04.2021р. Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Одеській області подано апеляційну скаргу у якій зазначено, що окружним адміністративним судом спірне рішення прийнято з неправильним застосуванням норм матеріального та порушенням норм процесуального права, а тому відповідач просить його скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

При цьому, вимоги апеляційної скарги відповідачем належним чином не обґрунтовано, із зазначенням у чому саме полягає неправильність чи неповнота дослідження судом першої інстанції доказів і встановлення обставин у справі та (або) застосування норм права, а зміст апеляційної скарги дублює зміст відзиву на позовну заяву (а.с.34-36, а.с.57-60).

Скориставшись наданим приписами чинного законодавства правом ОСОБА_1 до П`ятого апеляційного адміністративного суду подано відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначено про безпідставність посилання Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області на постанову Верховного Суду від 04.03.2020р. у справі №813/2559/18, оскільки дане судове рішення не має жодного відношення до спірних правовідносин. У вказаному судовому рішенні досліджувалось питання виплати допомоги на оздоровлення до щорічної відпустки судді за різні періоди (роки) роботи декілька разів протягом бюджетного року. Однак, у даному випадку, позивачу, як суддів, взагалі не була виплачена матеріальна допомога на оздоровлення за 2020рік. Решта доводів відзиву на апеляційну скаргу дублює зміст позовної заяви ОСОБА_1 .

В силу приписів пункту 1 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними матеріалами.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, у системному зв`язку з положеннями чинного законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга відповідача задоволенню не підлягає, з урахуванням наступного.

Зокрема, колегією суддів установлено, що Указом Президента України «Про призначення суддів» № 320/2020 від 14.08.2020 ОСОБА_1 призначено на посаду судді Березівського районного суду Одеської області.

Наказом в.о. голови Березівського районного суду Одеської області № 7-ос від 25.08.2020 ОСОБА_1 зараховано до штату Березівського районного суду Одеської області.

18.11.2020 ОСОБА_1 звернувся до голови Березівського районного суду Одеської області із заявою про надання частини основної щорічної відпустки тривалістю в один день, а саме 27.11.2020р. з виплатою допомоги на оздоровлення в розмірі посадового окладу відповідно до статті 136 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Наказом голови Березівського районного суду Одеської області № 10-в від 18.11.2020р. судді Березівського районного суду Одеської області ОСОБА_1 надано частину щорічної основної відпустки, тривалістю 1 календарний день за період роботи з 26.08.2020р. по 25.08.2021р., а саме 27.11.2020р., з наданням допомоги на оздоровлення в розмірі посадового окладу.

24.11.2020р. до Березівського районного суду Одеської області від ТУ ДСА України в Одеській області надійшов лист від 24.11.2020р. № 5-3397/20, яким адресата повідомлено, що виплата допомоги на оздоровлення до щорічної відпустки працвника можлива один раз на рік. Виплата що однієї допомоги на оздоровлення в поточному році законодавством не передбачена.

Ненарахуваня та невиплатита Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Одеській області судді Березівського районного суду Одеської області ОСОБА_1 матеріальної допомоги на оздоровлення за 2020 рік у розмірі посадового окладу слугували підставою для звернення позивача до суду з даною позовною заявою.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд, визначено Законом України «Про судоустрій і статус суддів», відповідно до статті 136 якого суддям надається щорічна оплачувана відпустка тривалістю 30 робочих днів з виплатою, крім суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення в розмірі посадового окладу. Суддям, які мають стаж роботи більше 10 років, надається додаткова оплачувана відпустка тривалістю 15 календарних днів.

Відповідно до частин першої та другої статті 12 Закону України «Про відпустки» щорічну відпустку на прохання працівника може бути поділено на частини будь-якої тривалості за умови, що основна безперервна її частина становитиме не менше 14 календарних днів. Невикористану частину щорічної відпустки має бути надано працівнику, як правило, до кінця робочого року, але не пізніше 12 місяців після закінчення робочого року, за який надається відпустка.

Конституційний Суд України в своєму рішенні від 11.03.2020 р. № 4-р/2020, зазначив, що однією з конституційних гарантій незалежності суддів є особливий порядок фінансування судів; встановлена система гарантій незалежності суддів не є їхнім особистим привілеєм; конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв`язку з досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання); гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом.

Отже, виплата матеріальної допомоги для оздоровлення під час щорічної відпустки є соціальною гарантією судді, закріпленою на законодавчому рівні спеціальним Законом України «Про судоустрій і статус суддів».

При цьому, єдиною необхідною умовою для виплати судді допомоги на оздоровлення в розмірі посадового окладу, визначеного Законом України «Про судоустрій і статус суддів», який є спеціальним нормативно-правовим актом, є надання судді щорічної оплачуваної відпустки.

Між тим, Закон України «Про судоустрій і статус суддів» не містить будь-яких виключень з даного правила.

Відповідно до наявної у матеріалах справи довідки Львівського апеляційного суду від 25.08.2020р. №05.60/31/2020, у 2020 році ОСОБА_1 виплачено грошову допомогу відповідно до статті 57 Закону України «Про державну службу».

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях визначено Законом України «Про державну службу», відповідно до статті 1 якого державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави, зокрема щодо:

1) аналізу державної політики на загальнодержавному, галузевому і регіональному рівнях та підготовки пропозицій стосовно її формування, у тому числі розроблення та проведення експертизи проектів програм, концепцій, стратегій, проектів законів та інших нормативно-правових актів, проектів міжнародних договорів;

2) забезпечення реалізації державної політики, виконання загальнодержавних, галузевих і регіональних програм, виконання законів та інших нормативно-правових актів;

3) забезпечення надання доступних і якісних адміністративних послуг;

4) здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням законодавства;

5) управління державними фінансовими ресурсами, майном та контролю за їх використанням;

6) управління персоналом державних органів;

7) реалізації інших повноважень державного органу, визначених законодавством.

Державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.

Статтею 57 Закону України «Про державну службу» передбачено, що державним службовцям надається щорічна основна оплачувана відпустка тривалістю 30 календарних днів, якщо законом не передбачено більш тривалої відпустки, з виплатою грошової допомоги у розмірі середньомісячної заробітної плати.

Згідно із п.12 ч.3 ст.3 Закону України «Про державну службу» дія цього Закону не поширюється, зокрема, на суддів.

Отже, з урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що матеріальна допомога для оздоровлення, виплата якої передбачена статтею 57 Закону України «Про державну службу», є гарантованою виплатою державному службовцю, тобто особі з іншим статусом, аніж суддя. Вказана матеріальна допомога виплачується в порядку та у розмірі, встановленому Законом України «Про державну службу», сфера дії якої не поширюється на суддів.

Згідно із статтею 149 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди фінансуються згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими відповідно до вимог цього Закону, у межах річної суми видатків, визначених Державним бюджетом України на поточний фінансовий рік, у порядку, встановленому Бюджетним кодексом України.

Відповідно до частини четвертої статті 148 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» функції розпорядника бюджетних коштів щодо місцевих судів здійснюють територіальні управління Державної судової адміністрації України.

Частиною першою статті 48 Бюджетного кодексу України визначено, що розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов`язання та здійснюють платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами, враховуючи необхідність виконання бюджетних зобов`язань минулих років; довгострокових зобов`язань за енергосервісом, узятих на облік органами Казначейства України; середньострокових зобов`язань за договорами на будівництво, реконструкцію, ремонт і утримання автомобільних доріг; щодо завдань (проектів) Національної програми інформатизації - після їх погодження з Генеральним державним замовником Національної програми інформатизації.

Таким чином, при затвердженні кошторису враховується виплата допомоги на оздоровлення до щорічної відпустки судді на відповідний рік відповідно до статті 136 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Крім того, з матеріалів справи убачається, що ОСОБА_1 , як державному службовцю, грошову допомогу за 2020рік виплачено за період роботи до 26.08.2020р., тоді як, у даному випадку, позивач просить виплатити йому матеріальну допомогу на оздоровлення за 2020 рік як судді за період роботи з 26.08.2020р. по по 25.08.2021р.

З урахуванням установлених апеляційним судом фактичних обставин справи, у системному зв`язку із приписами чинного законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що суддя Березівського районного суду Одеської області ОСОБА_1 набув право на отримання допомоги на оздоровлення за 2020 рік в розмірі посадового окладу судді на підставі статті 136 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Натомість, Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Одеській області такої матеріальної допомоги судді Березівського районного суду Одеської області ОСОБА_1 протиправно нараховано та виплачено не було.

Відтак, суд апеляційної інстанції погоджується звисновком окружного адміністративного суду щодо наявності законодавчо передбачених підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

При цьому, на думку колегії суддів, не є обгрунтолваними посилання скаржника на постанову Верховного Суду від 04.03.2020р. у справі №813/2559/18, оскільки за наслідками аналізу означеного судового акту, апеляційним судом установлено, що досліджувані судом касаційної інстанції правовідносини є відмінними від правовідносин, які склались у межах даних спірних правовідносин.

Зокрема, під час розгляду справи №813/2559/18 касаційний суд досліджував питання щодо наявності у судді права на отримання матеріальної допомоги на оздоровлення в межах щорічної відпустки за різні періоди (роки) роботи декілька разів протягом бюджетного року.

Натомість, у мажах спірних правовідносин спірним є питання щодо наявності у судді права на отримання матеріальної допомоги на оздоровлення за 2020рік відповідно статті 136 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», яку позивач взагалі не отримував.

Установлені в межах розгляду вищенаведені фактичні обставини справи у повному обсязі спростовують наведені в апеляційній скарзі доводи відповідача.

Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і доводи відповідача, викладені у скарзі, не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.

Отже, при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для його скасування.

З підстав визначених статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28.04.2021 року по справі № 420/1837/21 без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання сторонами копії судового рішення.

Суддя-доповідач Димерлій О.О.
Судді Шляхтицький О.І. Єщенко О.В.