Справа № 640/11790/20
Суддя: Лічевецький Ігор Олександрович
Дата ухвалення: 2021-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Лічевецького І.О., суддів - Мельничука В.П., Оксененка О.М., при секретарі - Рейтаровській О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Велесгард» на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 19 квітня 2021 року адміністративну справу позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Велесгард» до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ

Товариства з обмеженою відповідальністю «Велесгард» (надалі за текстом - «ТОВ «Велесгард») звернулось до суду з позовом, у якому просило визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення № 2 від 12.02.2020 року про збільшення суми грошового зобов`язання із сплати податку на додану вартість на 1 699 394 грн.

На обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що посадові особи ГУ ДПС у м. Києві не мали правових підстав для проведення документальної позапланової виїзної перевірки на підставі підпункту 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України.

Позивач також стверджував, що висновки контролюючого органу про безтоварність господарських операцій з ТОВ «Торгова компанія «Ельбрус», ТОВ «Резалт Плас», ТОВ «Синевир Магнат», ТОВ «Праймлюкс Плюс» суперечать дійсним обставинам та спростовуються первинними документами.

ТОВ «Велесгард» звертало увагу на те, що відповідачем неправильно нарахована пеня.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 19 квітня 2021 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення і ухвалити постанову про задоволення позову.

Скаржник наполягає на тому, що реальність господарських операцій підтверджена належним чином складеними первинними документами.

На думку апелянта, інформація з інформаційно-аналітичних баз податкових органів не є належним доказом, оскільки не грунтується на аналізі первинних документів.

Відповідно до частини першої статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії адміністративного процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Статтею 104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 30.09.2020 № 893 «Деякі питання територіальних органів Державної податкової служби» (далі - Постанова № 893) ліквідовано як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної податкової служби за переліком згідно з додатком, зокрема ГУ ДПС у Київській області.

Пунктом 2 Постанови № 893 установлено, що територіальні органи Державної податкової служби, що ліквідуються відповідно до пункту 1 цієї постанови, продовжують здійснювати свої повноваження та функції до утворення Державною податковою службою територіальних органів згідно з абзацом четвертим пункту 3 цієї постанови та прийняття рішення про можливість забезпечення здійснення такими органами повноважень та функцій територіальних органів, що ліквідуються. Таке рішення приймається Державною податковою службою після здійснення заходів, пов`язаних із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань даних про територіальні органи Державної податкової служби, що будуть утворені згідно з абзацом четвертим пункту 3 цієї постанови, як відокремлені підрозділи юридичної особи публічного права, затвердженням положень про них, структур, штатних розписів, кошторисів та заповненням 30 відсотків вакансій.

Відповідно до пункту 3 Постанови № 893 права та обов`язки територіальних органів Державної податкової служби, що ліквідуються відповідно до пункту 1 цієї постанови, переходять Державній податковій службі та її територіальним органам у межах, визначених положеннями про Державну податкову службу та її територіальні органи.

Відповідно до статті 21-1 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» та Положення про Державну податкову службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.03.2019 р. N 227 (зі змінами), Державна податкова служба України видала наказ від 30.09.2020 р. № 529 «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби» (далі - Наказ № 529), яким наказала утворити як відокремлені підрозділи Державної податкової служби територіальні органи за переліком згідно з додатком, а Департаменту правової роботи - подати державному реєстратору документи для внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відповідної інформації про утворення територіальних органів Державної податкової служби як її відокремлених підрозділів.

Відповідно до Наказу Державної податкової служби України від 24.12.2020 року № 755 розпочато з 01.01.2021 року здійснення територіальними органами ДПС, утвореними як її відокремлені підрозділи згідно з наказом ДПС від 30.09.2020 року № 529 «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби», повноважень та функцій територіальних органів ДПС, що ліквідуються відповідно до пункту 1 постанови № 893.

Отже, з 01.01.2021 року відбулося фактичне (компетенційне) адміністративне правонаступництво, оскільки саме норми адміністративного права врегулювали умови та порядок передання адміністративної компетенції від ліквідованого Головного управління ДПС у м. Києві як юридичної особи публічного права до Головного управління ДПС у м. Києві як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України ().

Ураховуючи викладене, наявні правові підстави для заміни відповідача в порядку процесуального правонаступництва, а саме: з Головного управління ДПС у м. Києві () на Головне управління ДПС у м. Києві ().

Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Шостий апеляційний адміністративний суд дійшов наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 14 січня 2020 р. в.о. начальника Головного управління ДПС у м. Києві видано наказ № 82, яким на підставі 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України призначено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Велесгард».

На підставі зазначеного наказу, у період з 13.01.2020 р. по 17.01.2020 р. посадовцями відповідача проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Велесгард».

Результати перевірки оформлено актом № 38/26-15-05-02-04/36676447 від 24.01.2020 р.

Згідно цьому акту позивачем порушено вимоги ст.ст. 44, 198 Податкового кодексу України (надалі за текстом - «ПК України»), в результаті чого занижено податок на додану вартість на 1 132 929 грн.

Такий висновок контролюючого органу вмотивовано наступним.

Відповідно до договору № 11-2018 від 01.11.2018 р. ТОВ «Торгова Компанія «Ельбрус» зобов`язалось надати позивачеві послуги у сфері інжинірингу (проведення технічного контролю в процесі виконання робіт на об`єкті ПМП), а останній - прийняти та оплатити їх.

На підставі названого договору були складені податкові накладні на загальну суму 2 000 000 грн., у тому числі 333 333 грн. 33 коп. ПДВ.

Згідно договору № 02-05/19 від 02.05.2019 р. та податкових накладних ТОВ «Резалт Плас» надало позивачеві послуги з проведення технічного контролю в процесі виконання робіт на об`єкті ПМП на суму 835 683 грн. 64 коп., у тому числі 139 280 грн. 61 коп. ПДВ.

За даними договору № 03-05/19 від 03.05.2019 р. та податкових накладних ТОВ «Велесгард» отримало від ТОВ «Синевир Магнат» (попередня назва - «ТОВ «Сигма АДВ») послуги з проведення технічного контролю в процесі проведення робіт на об`єктах позивача (нанесення однокомпонентних покриттів для захисту внутрішніх та зовнішніх поверхонь металоконструкцій) на суму 648 000 грн., у тому числі 108 000 грн. ПДВ.

Відповідно до договору поставки № 1504/2019 від 15.04.2019 р. та податкових накладних позивач придбав у ТОВ «Праймлюкс Плюс» товари ( полімерний MDI, поліефір-поліол, діоксид титану, домішки) на загальну суму 3 313 893 грн. 60 коп., у тому числі 552 315 грн. 60 коп. ПДВ.

Зазначені суми податку на додану вартість ТОВ «Велесгард» включило до податкового кредиту.

Разом з тим, основним видом діяльності ТОВ «Торгова Компанія «Ельбрус» є неспеціалізована оптова торгівля.

Крім того, ТОВ «Торгова Компанія «Ельбрус» подано звітність лише з податку на додану вартість, а тому кількість працівників на підприємстві невідома.

За даними Інформаційних баз ДПС у ТОВ «Резалт Плас» працюють 8 осіб, за інформацією Єдиного реєстру судових рішень товариство є фігурантом у кримінальних провадженнях.

При цьому, ТОВ «Резалт Плас» декларувало придбання віконних та дверних блоків, бетону, компресору, насосу та інших товарів.

Згідно Інформаційних баз ДПС основним видом діяльності ТОВ «Синевир Магнат» є рекламні послуги. У ІІ кварталі 2019 р. на підприємстві працювала 1 одна особа та 5 осіб за цивільно-правовими договорами. Придбання послуги з проведення технічного контролю у сторонніх організацій товариство не здійснювало.

Також, згідно Закону України «Про архітектурну діяльність» технічний нагляд здійснюють особи, що мають виданий відповідно до законодавства архітектурно-будівельною атестаційною комісією кваліфікаційний сертифікат.

Аналіз Інформаційних баз ДПС свідчить, що основним видом діяльності ТОВ «Праймлюкс Плюс» є торгівля іншими проміжними продуктами. З моменту державної реєстрацію товариство декларувало придбання легкових автомобілів, причепів, продуктів харчування, цигарок, палива, вугілля, тощо, а реалізовувало висівки, будівельні матеріали, молоко, послуги з монтажу та демонтажу. При цьому на підприємстві працювала лише 1 особа.

Крім того, ТОВ «Праймлюкс Плюс» є фігурантом у кримінальних провадженнях.

Із наведеного відповідач дійшов висновку про те, що надані ТОВ «Велесгард» податкові накладні виписані на підставі первинних документів, що не відповідають фактичним обставинам справо, оскільки складені на підставі недійсності господарських операцій та не можуть бути підставою для відображення в бухгалтерському та податковому обліку, а тому віднесення відображених в них сум ПДВ до податкового кредиту є безпідставним.

На підставі таких висновків Головним управлінням ДФС у м. Києві прийнято податкове повідомлення-рішення № 2 від 12.02.2020 року, яким позивачеві збільшено суму грошового зобов`язання із сплати податку на додану вартість на 1 699 394 грн., у тому числі 1 132 929 грн. за основним платежем та 566 465 грн. за штрафними санкціями.

Підпунктом «а» пункту 198.1 статті 198 ПК України передбачено, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно пункту 198.2 статті 198 ПК України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Згідно частини 2 статті 9 цього Закону первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до підпунктів 2.1, 2.2 пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24 травня 1995 р. та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 5 червня 1995 р. за № 168/704, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів. Первинні документи повинні бути складені у момент проведення кожної господарської операції або, якщо це неможливо, безпосередньо після її завершення.

За змістом наведених правових норм податковий кредит для визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість має бути підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операцій, яка є підставою для формування податкового обліку платника.

На підтвердження товарності укладених угод позивачем було надано копії: договорів; актів здачі-прийняття робіт (надання послуг); рахунків-фактур; видаткових накладних; податкових накладних; карток аналітичних рахунків у яких відображена зміна у структурі активів та зобов`язань товариства; банківських виписок; договорів відступлення права вимоги, а також договору, видаткових накладних, товарно-транспортних накладних на подальшу поставку придбаного товару, які свідчать, що зобов`язання між позивачем та його контрагентами виконувалось у повному обсязі.

Таким чином, у ТОВ «Велесгард» наявні всі необхідні документи, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського та податкового обліку, для формування податкового кредиту, а аналіз наданих позивачем первинних документів свідчить про дотримання ним спеціальних вимог щодо документального підтвердження сум податкового кредиту по операціям з ТОВ «Торгова компанія «Ельбрус», ТОВ «Резалт Плас», ТОВ «Синевир Магнат», ТОВ «Праймлюкс Плюс».

Колегія суддів не враховує в якості доказу посилання відповідача на те, що ТОВ «Резалт Плас» та ТОВ «Праймлюкс Плюс» є фігурантами у кримінальних провадженнях.

По-перше, сам по собі факт того, що контрагенти фігурують у кримінальних провадженнях не може бути підставою для позбавлення платника податків на податковий кредит.

По-друге, акт перевірки № 38/26-15-05-02-04/36676447 від 24.01.2020 р. не містить жодних відомостей про те, у який саме кримінальних провадженнях фігурують названі підприємства та у якому процесуальному статусі.

Не можуть бути прийняті в якості доказу і висновки контролюючого органу про відсутність у контрагентів позивача необхідних трудових ресурсів, оскільки їх зроблено без проведення перевірки ТОВ «Торгова компанія «Ельбрус», ТОВ «Резалт Плас», ТОВ «Синевир Магнат», ТОВ «Праймлюкс Плюс», а виключно на даних Інформаційних баз ДПС.

Помилковим є посилання Головного управління ДПС у м. Києві на те, що відповідно до Закону України «Про архітектурну діяльність» технічний нагляд здійснюють особи, які мають виданий відповідно до законодавства архітектурно-будівельною атестаційною комісією кваліфікаційний сертифікат.

Наявні в матеріалах справи копії договорів свідчать про те, що ТОВ «Велесгард» отримувало послуги з технічного контролю, а не нагляду у сфері архітектурно-будівельної діяльності.

Судова практика вирішення податкових спорів виходить з презумпції добросовісності платників та інших учасників правовідносин у сфері економіки. У зв`язку з цим презюмується, що дії платника, результатом яких є отримання податкової вигоди, вважаються економічно виправданими, а відомості, що містяться у податковій та бухгалтерській звітності платника, - достовірні.

Подання платником до контролюючого органу усіх належним чином оформлених первинних документів, передбачених податковим законодавством, з ціллю отримання податкової вигоди є підставою для її отримання, якщо податковий орган не доведе неправдивість, недостовірність або суперечливість відомостей, що містяться у таких документах.

Доводи ж податкового органу про отримання платником необґрунтованої податкової вигоди мають ґрунтуватись на сукупності доказів, що безспірно підтверджують існування обставин, які виключають право платника, зокрема, на формування податкового кредиту.

Водночас, у цій справі відповідачем не доведено, а судом першої інстанції не встановлено обставин, які б беззаперечно свідчили про неправомірність формування покупцем податкового кредиту з податку на додану вартість.

У цьому контексті судова колегія вважає за необхідне зазначити про те, що ухвалюючи рішення у справі, суд попередньої інстанції безпідставно вдався до аналізу наданих позивачем первинних документів з точки зору їх повноти та дійшов висновку про їх недостатність, фактично перебравши на себе функції контролюючого органу.

В акті перевірки № 38/26-15-05-02-04/36676447 від 24.01.2020 р. Головне управління ДФС у м. Києві не ставило під сумнів ані повноту наданих документів, ані правильність їх оформлення.

Відповідно ж до частини 2 статті 77 КАС України у справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень останній не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Судова колегія не вбачає за необхідне досліджувати питання щодо правомірності призначення документальної позапланової виїзної перевірки на підставі підпункту 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, оскільки за змістом частини 5 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції не може розглядати підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.

Водночас, будь-яких аргументів на користь того, що перевірку було призначено незаконно позивач у позовній заяві не навів.

Поряд з цим, колегія суддів погоджується з твердженням позивача про те, що Головним управлінням ДПС у м. Києві неправильно застосовано штрафні (фінансові) санкції за податковим повідомлення-рішення № 2 від 12.02.2020 р.

Так, наявний в матеріалах справи розрахунок названого податкового повідомлення-рішення свідчить, що ТОВ «Велесгард» була нарахована пеня у розмірі 120 % річних облікової ставки НБУ згідно статті 129 ПК України.

Відповідно до підпункту 129.1.2 пункту 129.1 статті 129 ПК України при нарахуванні контролюючим органом за результатами перевірки податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, у разі виявлення його заниження - на суму такого заниження нарахування пені розпочинається починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків цього зобов`язання за відповідний податковий (звітний) період, щодо якого виявлено заниження, та за весь період заниження (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).

Тобто, початок нарахування пені пов`язується із останнім днем граничного строку сплати податкового зобов`язання.

Разом з тим, наявний в матеріалах справи розрахунок податкового зобов`язання та штрафних санкцій свідчить, шо у порушення наведеної правової норми відповідач розрахував штраф:

- за податковий період «квітень 2019 р.» з 30.05.2018 р.;

- за податковий період «травень 2019 р.» з 28.06.2018 р.;

- за податковий період «червень 2019 р.» з 27.07.2018 р.

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку, що ухвалене у справі судове рішення підлягає скасуванню, прийняттям постанови про задоволення позову.

Керуючись статтями 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Замінити у порядку процесуального правонаступництва відповідача у справі Головне управління ДПС у м. Києві () на Головне управління ДПС у м. Києві ().

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Велесгард» задовольнити.

Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 19 квітня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 2 від 12.02.2020 р.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Велесгард» (01021, м. Київ, вул. М.Грушевського, 28/23, нежиле приміщення 43, ) судові витрати із сплати судового збору в розмірі 52 550 (п`ятдесят дві тисячі п`ятсот п`ятдесят) грн.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на постанову суду може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Постанова складена в повному обсязі 21 вересня 2021 р.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

суддя В.П.Мельничук

суддя О.М.Оксененко