Справа № 753/20629/20
Суддя: Трусова Т. О.
Дата ухвалення: 2021-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2-а/753/16/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" липня 2021 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Трусова Т. О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Шковири Володимира Федоровича, третя особа: Департамент патрульної поліції, про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2020 року ОСОБА_1 (далі також - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом про скасування постанови інспектора Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Шковири Володимира Федоровича від 26.11.2020 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, за частиною 1 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КпАП України) та закриття провадження у справі.

Свої вимоги мотивував тим, що були відсутні визначені статтею 35 Закону України «Про Національну поліцію» підстави для зупинки керованого ним транспортного засобу, та він не був проінформований про конкретну причину зупинки, а відтак у нього не виник обов`язок надавати документи на право керування транспортним засобом. Вказав також, що оскаржувана постанова винесена при відсутності доказів вчинення ним правопорушення та без дотримання процедури, визначеної статтями 251, 258, 276, 280 КпАП України.

Ухвалою від 05.01.2021 суд залишив позов без руху з підстав відсутності документа про сплату судового збору.

Ухвалою від 05.04.2021 суд відкрив провадження за даним позовом, залучив до участі в якості третьої особи Департамент патрульної поліції та призначив справу до розгляду за правилами статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України без повідомлення (виклику) сторін.

30.04.2021 від Департаменту патрульної поліції надійшли пояснення із запереченнями проти позову, які мотивовані такими обставинами. Відповідно до пункту 2.1.б ПДР України водій механічного транспортного засобу зобов`язаний мати при собі, зокрема, реєстраційний документ на транспортний засіб. За керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила до перевірки реєстраційний документ на транспортний засіб, передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 126 КпАП України. В даному випадку після зупинки транспортного засобу позивача відповідач представився та назвав причину зупинки, але позивач відмовився пред`являти документи, оскільки не погоджувався з тим, що він порушив правила дорожнього руху. Під час винесення оскаржуваної постанови відповідач керувався законом та своїм внутрішнім переконанням, при цьому діяв відповідно до покладених на нього повноважень та з дотриманням визначеної законом процедури.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

26.11.2020 о 20-59 год. у м. Києві на вул. Любарській ОСОБА_1 здійснював рух на автомобілі Geely SL, д.н.з. НОМЕР_1 , та був зупинений патрульними поліцейськими.

Як стверджує позивач, були відсутні визначені законом підстави для зупинки керованого ним автомобіля, про конкретну причину зупинки його не проінформували, у зв`язку з чим він відмовився виконувати вимогу поліцейського щодо пред`явлення документів.

Постановою серії ЕАМ № 3483789 від 26.11.2020 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 126 КпАП України з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Даючи оцінку правомірності оскаржуваної постанови суд виходить з наступного.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пункту 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

За пунктом 1.3. Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (пункт 1.9).

В розділі 2 ПДР України закріплено обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів.

Відповідно до пункту 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

За приписами пункту 2.4 ПДР України на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1 ПДР України.

Аналогічні положення закріплені законодавцем також у статті 16 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-XII, а саме: водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Виходячи з наведених вище правових норм право органів Національної поліції перевіряти наявність зазначених у пункті 2.1 ПДР України документів кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

Частиною першою статті 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка») у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З аналізу вищенаведених норм вбачається, що згідно законодавства України на вимогу поліцейського водій транспортного засобу зобов`язаний пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб.

Згідно з пунктом 1 статті 247 КпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до статті 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 69 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також - КАС України) передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обгрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненннях учачників справи, їх представників (частина перша статті 78 КАС України).

У позовній заяві позивач визнає факт невиконання вимоги поліцейського щодо пред`явлення для перевірки реєстраційного документа на транспортний засіб, а відтак вказана обставина доказуванню не підлягає.

Правова позиція у подібних правовідносинах викладена у постанові Верховного Суду від 25.09.2019 у справі № 127/19283/17, у якій Верховний Суд визнав необгрунторваними доводи позивача про те, що він мав право не пред`являти документи на вимогу поліцейського для перевірки доки останній не доведе, що зупинка його транспортного засобу була законною, вказуючи, що такі доводи не мають відношення до обов`язку водія транспортного засобу мати при собі та пред`явити на вимогу поліцейського для перевірки посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб.

Також у даній постанові Верховним Судом зроблено висновок про те, що право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи, при цьому притягнення особи до відповідальності та накладення стягнення за частиною першою статті 126 КУпАП за одне правопорушення з числа вчинених є обґрунтованим навіть у тому випадку, коли факт невиконання інших вимог Правил дорожнього руху не знайшов свого підтвердження під час розгляду справи.

Відповідно до статті 222 КпАП України розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачених, зокрема, частиною 1 статті 126 цього Кодексу, віднесено компетенції органів Національної поліції, діяти від імені яких мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Оскільки відповідач є працівником підрозділу Національної поліціїі має спеціальне звання «старший сержант поліції», він є особою, уповноваженою на розгляд вказаної справи.

Всупереч доводам позивача винесення оскаржуваної постанови на місці вчинення правопорушення не свідчить про її незаконність, оскільки відповідно до частин 2, 4 статті 258 КпАП України (в редакції Закону № 596-VIII від 14.07.2015) у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, протокол не складається, а постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення.

За загальним правилом, встановленим частиною 5 статті 258 КпАП України, уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається.

Проте у вказаній нормі прямо зазначено, що обов`язок скласти протокол не поширюється на випадки притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення, зокрема, правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, а отже навіть у разі оспорення позивачем допущеного порушення і накладеного адміністративного стягнення відповідач не повинен був складати протокол про адміністративне правопорушення та зобов`язаний був винести постанову на місці вчинення правопорушення.

Посилання позивача на рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 № 5-рп/2015 є безпідставним і недоречним, оскільки даним рішенням розтлумачено положення частини 1 статті 276 КпАП України без урахуванням змін, внесених до цього Кодексу пізніше у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію України».

Отже ураховуючи, що обставини, зазначені в оскаржуваній постанові (непред`явлення на вимогу поліцейського для перевірки реєстраційного документа на транспортний засіб), мали місце, а під час встановлення адміністративного правопорушення та накладення адміністративного стягнення на позивача відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, правові підстави для задоволення позову ОСОБА_1 відсутні

Керуючись статтями 2, 5-9, 77, 20, 73-78, 90, 121, 241, 242, 243, 244, 246, 255, 262, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Шковири Володимира Федоровича, третя особа: Департамент патрульної полції, про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: