Справа № 420/6159/21
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2021-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/6159/21
Головуючий в 1 інстанції: Андрухів В.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Димерлія О.О.

суддів Єщенка О.В. , Шляхтицького О.І.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шевченко Тетяни Сергіївни на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 травня 2021 року та додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 травня 2021 року по справі № 420/6159/21, Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТР ОРЕНДОВАНИХ СИСТЕМ» на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 травня 2021 року по справі № 420/6159/21 за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шевченко Тетяни Сергіївни про визнання протиправними дій

У С Т А Н О В И В:

У березні 2021 року ОСОБА_1 (далі позивачка) звернулась до суду з позовною заявою, у якій просила:

- визнати протиправними дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шевченко Тетяни Сергіївни щодо стягнення: 1 069,00 грн. витрат виконавчого провадження № 59614095; 106 999,91 грн. - витрат виконавчого провадження № 59614095, а саме: оплати згідно із Договору відповідального зберігання №1-1/07-ВК від 24.06.2020 року; 1 069,00 грн. витрат виконавчого провадження № 62650163.

В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що на рахунок приватного виконавця надійшли кошти від реалізації майна боржника ( ОСОБА_1 ). Отримані кошти були спрямовані приватним виконавцем в рахунок погашення боргу за двома виконавчими листами, а саме: на покриття витрат виконавчого провадження та сплату основної винагороди приватного виконавця. При цьому, сума залишку отриманих коштів, повідомлена приватним виконавцем, не відповідала сумі, яка повинна була залишитись після розподілу стягнутих з боржника грошових сум.

Позивачка вказує, що з матеріалів виконавчого провадження не можливо установити з чого складаються витрати виконавчого провадження стягнуті з боржника, а саме сума коштів у розмірі 1069 грн., 106 999,91 грн. та 1069 грн. Позивачка уважає дії приватного виконавця щодо здійснення відрахувань в рахунок оплати витрат виконавчого провадження в розмірі 1069 грн., 106 999,91 грн. та 1069 грн. протиправними, оскільки такий розмір витрат є завищений та не підтверджений документально. Крім того, у постанові про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження загальна сума мінімальних витрат визначена приватним виконавцем лише у розмірі 219,88 грн.

Разом з цим, в рамках виконавчого провадження №59614095 та №62650229 інших постанов про визначення мінімальних та додаткових витрат виконавчого провадження приватним виконавцем не приймалось.

За наслідками розгляду зазначеної справи Одеським окружним адміністративним судом 18 травня 2021 року прийнято рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправними дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шевченко Тетяни Сергіївни щодо стягнення : 1 069,00 грн. витрат виконавчого провадження № 59614095; 106 999,91 грн. - витрат виконавчого провадження № 59614095, а саме: оплати згідно із договору відповідального зберігання №1-1/07-ВК від 24.06.2020 року; 1 069,00 грн. витрат виконавчого провадження № 62650163.

Додатковим рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 24 травня 2021 року по справі № 420/6159/21 заяву представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задоволено.

Присуджено до стягнення з приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шевченко Тетяни Сергіївни на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 6608 грн.

Не погоджуючись із вказаними рішеннями суду, приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Шевченко Тетяною Сергіївною подано апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не повне з`ясування обставин справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржувані рішення суду та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом першої інстанції в порушення вимог процесуального законодавства щодо надання відповідачу 15-денного строку на подання відзиву з усіма наявними доказами, ухвалою суду про відкриття провадження у справі було надано лише 7 днів для підготування відзиву на позовну заяву. У зв`язку з цим, відповідач був обмежений у часі для подання відзиву на позовну заяву та позбавлений можливості надати наявні в нього докази, а також підготувати належним чином обґрунтовані заперечення стосовно позовної заяви.

Скаржник звертає увагу суду на те, що згідно до платіжного доручення №337 від 31.08.2020 року відповідачем було перераховано ТОВ «ЦЕНТР ОРЕНДОВАНИХ СИСТЕМ» кошти у розмірі 106 999,91 грн. в рахунок погашення оплати за Договором відповідального зберігання майна №1-1/07-ВК від 24.06.2020 року.

Відповідно до постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника від 24.06.2020 року відповідальним зберігачем визначено ОСОБА_2 , який діяв від імені ТОВ «ЦЕНТР ОРЕНДОВАНИХ СИСТЕМ» згідно із довіреності №4 від 01.01.2020 року. Так, перераховуючи кошти Товариству, відповідач діяла в рамках взятих на себе зобов`язань у відповідності до вище вказаного Договору у якому покладений обов`язок на поклажодавця сплатити зберігачу грошову винагороду за послуги зберігання майна.

Окрім цього, приватний виконавець зазначає про пропущення 10-денного строку звернення до суду з даним позовом, оскільки 27.01.2021 року під час ознайомлення представником Дрюми Т.Г. з матеріалами виконавчого провадження позивачка повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідача представник Дрюми Тетяни Георгіївни спростовує доводи апеляційної скарги, вказуючи на законність ухваленого рішення та просить його залишити без змін.

Також представник позивачки зазначив, що відповідач разом з апеляційною скаргою надано додаткові докази, які без поважних причин не були подані під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Не погоджуючись із рішенням окружного суду від 18.05.2021 року, Товариством з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТР ОРЕНДОВАНИХ СИСТЕМ» подано апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не повне з`ясування обставин справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржуване рішення суду та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції в порушення вимог процесуального законодавства не було залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ТОВ «ЦЕНТР ОРЕНДОВАНИХ СИСТЕМ», адже оскаржуване рішення суду безпосереднім чином впливає на права, інтереси та обов`язки Товариства.

Також судом попередньої інстанції в неповній мірі були установлені фактичні обставини справи, що у свою чергу, на думку скаржника, призвело до ухвалення незаконного рішення суду. Так, згідно до постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника від 26.06.2020 року квартира, яка на праві власності належала позивачці була передана на відповідальне зберігання ТОВ «ЦЕНТР ОРЕНДОВАНИХ СИСТЕМ» в особі представника Козирян Д.Ю. за довіреністю.

24.06.2020 року між ТОВ «ЦЕНТР ОРЕНДОВАНИХ СИСТЕМ», як зберігачем та приватним виконавцем Шевченко Т.С., як Поклажодавцем укладено Договір відповідального зберігання майна №1-1/07-ВК. З урахуванням строку зберігання квартири, загальна сума до оплати Поклажодавцем за вказаним вище Договором склала 106 999,91 грн. Таким чином, дії приватного виконавця щодо стягнення з боржника витрат виконавчого провадження, а саме оплати згідно до Договору відповідального зберігання майна №1-1/07-ВК є правомірними.

В силу приписів пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, перевіряючи дотримання судом норм процесуального права при установленні фактичних обставин у справі та правильність застосування норм матеріального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, з огляду на таке.

Як установлено судом першої та апеляційної інстанцій, рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 12 грудня 2018 року по справі № 505/3201/17 було задоволено позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс».

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» заборгованість у розмірі 196 003,11 грн. за Договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу за № 0 від 26 листопада 2007 року, яка складається з наступного: 62553,15 грн. - заборгованість за відсотками; 133449,96 грн. - нараховані відсотки згідно із договору з моменту переуступки по дату виготовлення розрахунку.(а.с.8-11)

Згідно до протоколу загальних зборів учасників ТОВ «Кредекс Фінанс» за №01/08-2018 від 01.08.2018 року ТОВ «Кредекс Фінанс» змінило назву на ТОВ «Вердикт Капітал».

16.01.2019 року Котовським міськрайонним судом Одеської області було видано виконавчий лист № 505/3201/17. (а.с.12)

22.07.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Шевченко Тетяною Сергіївною відкрито виконавче провадження №59614095 з примусового виконання виконавчого листа № 505/3201/17.(а.с.13)

22.07.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Шевченко Тетяною Сергіївною у ВП №59614095 винесено постанову про стягнення з боржника ОСОБА_1 основної винагороди у розмірі 19 700,40 грн. (а.с.14)

Рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 29.03.2016 року по справі №505/257/16-ц було задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс».

Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» заборгованість за кредитним зобов`язанням у розмірі 109 874,09 грн. (а.с.15-17)

23.07.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Шевченко Тетяною Сергіївною відкрито виконавче провадження №62650163 з примусового виконання виконавчого листа №505/257/16-ц, виданого 12.05.2016 року Котовським міськрайонним судом Одеської області.(а.с.19)

23.07.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Шевченко Тетяною Сергіївною у ВП №62650163 винесено постанову про стягнення з боржника ОСОБА_1 основної винагороди у сумі 11 042,35 грн. (а.с.20)

23.07.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Шевченко Тетяною Сергіївною у ВП №62650163 винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, якою визначено для боржника ОСОБА_1 розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, а саме:

- плата за користування автоматизованою системою виконавчого провадження - 69,00 грн.; виготовлення постанов та супровідних листів до них (папір, копіювання (друк) документів, канцтовари) - 60,48 грн.; пересилання постанов (конверти, знаки поштової оплати (марки)) - 90,40 грн. Загальна сума мінімальних витрат складає 219,88 грн. (а.с.21)

23.07.2020 року постановою приватного виконавця Виконавчого округу Одеської області Шевченко Тетяни Сергіївни було об`єднано виконавчі провадження №59614095, №62650163 у зведене виконавче провадження №62650229. (а.с.22)

Згідно із інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 30.06.2020 року позивачці на праві власності належала квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с.23-24)

24.06.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Шевченко Тетяною Сергіївною в рамках виконавчого провадження №59614095 було винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника.(а.с.25-27)

Відповідно до вказаної постанови було призначено відповідальним зберігачем майна - ОСОБА_2 .

У подальшому було проведено оцінку вказаної вище квартири боржника на підставі постанови приватного виконавця від 24.06.2020 року у ВП № 59614095 та виставлено її на продаж на електронних торгах організатором ДП «Сетам».

27.07.2020 року квартира була придбана на електронних торгах громадянином ОСОБА_5 за 489 597,00 гривень.

19.02.2021 року представник позивачки звернулася до приватного виконавця Шевченко Т.С. з адвокатським запитом, згідно до якого просила:

- надати детальний розрахунок з показниками сум, де буде зазначено куди, та в якому розмірі були спрямовані кошти, отримані від реалізації майна боржника в загальному розмірі 489 597,00 гривень з наданням доказів на підтвердження вказаного, а також повідомити про залишок грошових коштів, який підлягає перерахуванню на користь ОСОБА_1 (а.с.29)

У відповідь на адвокатський запит відповідач Листом від 12.03.2021 року повідомив, що в рамках провадження №59614095 розпорядженням від 19.08.2020 перераховано 19 700,4 грн. на користь приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шевченко Тетяни Сергіївни; 197 003,99 грн. - на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал»; 1069 грн. - витрат виконавчого провадження. Розпорядженням від 19.02.2021 року перераховано 106 999,91 грн. витрат виконавчого провадження.

Також, в рамках провадження №59614095 розпорядженням від 19.08.2020 року перераховано 11042,35 грн. на користь приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шевченко Тетяни Сергіївни; 110 423,46 грн. на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал»; 1069 грн. витрат виконавчого провадження.

Станом на день надання інформації на рахунку приватного виконавця залишок грошових коштів складає 17 809,04 грн. (а.с.30-31)

На вимогу представника Дрюми Т.Г. приватний виконавець разом з відповіддю на адвокатський запит надала, серед іншого, копію платіжного доручення №337 від 31.08.2020 року. У відповідності до вказаного платіжного доручення відповідачем було перераховано на рахунок ТОВ «Центр орендних систем» суму грошових коштів у розмірі 106 999,91 грн. з призначенням платежу "оплата згідно до Договору відповідального зберігання №1-1/07-ВК від 24.06.2020".

Окрім цього, було надано копію платіжного доручення № 324 від 19.08.2020 року, відповідно до якого відповідачем перераховано на рахунок приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шевченко Тетяни Сергіївни 1000 грн. з призначенням платежу "витрати у ВП № 59614095" (а.с.34, 35).

Вважаючи вчинені приватним виконавцем дії щодо стягнення з боржниками грошових сум протиправними, позивачка звернувся до суду з відповідними позовними вимогами.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами реальність здійснених витрат у виконавчому провадженні та не підтверджено їх розмір.

Відповідно до статті 1 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із частиною другою статті 42 Закону України «Про виконавче провадження» витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Частиною третьою статті 42 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті.

Витрати виконавчого провадження приватних виконавців здійснюються за рахунок авансового внеску стягувача, стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Розмір та види витрат виконавчого провадження установлюються Міністерством юстиції України.

Згідно до ч. 4 ст. 42 вище вказаного Закону, на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно із вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Види та розміри витрат виконавчого провадження затверджені наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2830/5 (далі - Наказ № 2830/5) , відповідно до розділу І до витрат виконавчого провадження належить:

1) виготовлення документів виконавчого провадження: папір; копіювання, друк документів; канцтовари;

2) пересилання документів виконавчого провадження: конверти; знаки поштової оплати (марки); послуги маркувальної машини; послуги поштового зв`язку;

3) послуги осіб, залучених до проведення виконавчих дій: експертів; зберігачів; перекладачів; суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання; суб`єктів господарювання та інших осіб, залучених у встановленому законом порядку до проведення виконавчих дій;

4) послуги поштового переказу стягувачу стягнених аліментних сум;

5) проведення розшуку боржника, його майна або розшуку дитини;

6) послуги перевезення, зберігання арештованого майна, у тому числі транспортування і зберігання транспортного засобу на спеціальному майданчику чи стоянці;

7) банківські послуги при операціях з іноземною валютою;

8) сплата судового збору;

9) плата за користування Єдиним державним реєстром виконавчих проваджень та після введення в дію статті 8 Закону України № 1404-VIII «Про виконавче провадження» плата за користування автоматизованою системою виконавчого провадження;

10) інші витрати виконавчого провадження, здійснені під час проведення виконавчих дій.

У відповідності до пункту 7 розділу ІІ вказаного Наказу приватний виконавець визначає розмір витрат виконавчого провадження на підставі документів про закупівлю (придбання) відповідних товарів і послуг.

Приписами пунктів 1 та 2 розділу VI «Фінансування виконавчого провадження» Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, передбачено, що фінансування виконавчого провадження здійснюється за рахунок коштів виконавчого провадження, визначених статтею 42 Закону України «Про виконавче провадження».

Витрати виконавчого провадження складаються з мінімальних та додаткових витрат виконавчого провадження. Мінімальні витрати виконавчого провадження складаються з плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження та витрат, пов`язаних з винесенням постанов про: відкриття виконавчого провадження; стягнення виконавчого збору (крім випадків, коли виконавчий збір не стягується); стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім випадків, коли основна винагорода не стягується); стягнення витрат виконавчого провадження; закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа стягувачу).

Витрати, пов`язані з винесенням постанов, включають такі види витрат виконавчого провадження: виготовлення постанов та супровідних листів до них (папір, копіювання (друк) документів, канцтовари); пересилання постанов (конверти, знаки поштової оплати (марки) або послуги маркувальної машини (послуги поштового зв`язку)).

Виконавець виносить постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини) та надсилає її сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення.

До додаткових витрат виконавчого провадження належать витрати виконавчого провадження, які не визначені цим пунктом як мінімальні витрати виконавчого провадження.

Якщо під час примусового виконання рішення органом державної виконавчої служби (приватним виконавцем) було здійснено додаткові витрати виконавчого провадження, виконавець на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно із вимогами Закону виносить постанову про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини), в якій зазначає розміри та види додаткових витрат виконавчого провадження, що здійснені у відповідному виконавчому провадженні.

За положенням частини 1 та 2 статті 45 Закону України «Про виконавче провадження», розподіл стягнутих виконавцем з боржника за виконавчим провадженням грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника) здійснюється у такій черговості:

1) у першу чергу повертається авансовий внесок стягувача на організацію та проведення виконавчих дій;

2) у другу чергу компенсуються витрати виконавчого провадження, не покриті авансовим внеском стягувача;

3) у третю чергу задовольняються вимоги стягувача та стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків фактично стягнутої суми або основна винагорода приватного виконавця пропорційно до фактично стягнутої з боржника суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів);

4) у четверту чергу стягуються штрафи, накладені виконавцем відповідно до вимог цього Закону, та виконавчий збір або основна винагорода за виконавчими документами про стягнення аліментів.

Розподіл грошових сум у черговості, зазначеній у частині першій цієї статті, здійснюється в міру їх стягнення.

Відповідно частини 1, 6 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження», грошові суми, стягнуті з боржника (у тому числі одержані від реалізації майна боржника), зараховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця.

Стягнуті з боржника кошти, що залишилися після задоволення всіх вимог за виконавчими документами, перераховуються боржнику (крім випадків повернення коштів іншим особам).

Так, з огляду на матеріали справи судом апеляційної інстанції з`ясовано, що 05.08.2020 року складено Акт приватного виконавця про проведені електронні торги щодо реалізації арештованого майна, а саме: трикімнатна квартира загальною площею 74,0 кв.м., яка належить на праві приватної власності ОСОБА_1 . Згідно із протоколом проведення електронних торгів № 493612 від 27.07.2020 року, реєстраційний номер лоту №431129, електронні торги відбулися 27.07.2020 року через мережу Інтернет за адресою setam.net.ua. Ціна продажу майна склала 489 597,00 грн.

В подальшому на рахунок приватного виконавця надійшли кошти від реалізації майна боржника. Отримані кошти були спрямовані приватним виконавцем Шевченко Т.С. в рахунок погашення боргу за двома виконавчими листами, на покриття витрат виконавчого провадження та сплати основної винагороди приватного виконавця.

Як зазначає відповідач у своїй відповіді на адвокатський запит від 19.02.2021 року та як убачається з матеріалів виконавчого провадження, в рамках ВП №59614095 розпорядженням від 19.08.2020 року перераховано 19 700,40 грн. та 11 042,35 грн. на користь приватного виконавця Шевченко Т.С., 197 003,99 грн. та 110 423,46 грн. на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», а також 1069 грн., 1069 грн. визначено в якості витрат виконавчого провадження. Також у відповідності до розпорядження від 19.02.2021 року перераховано 106 999,91 грн., в якості витрат виконавчого провадження.(а.с.30-38)

Окрім цього, судова колегія звертає увагу на те, що згідно до платіжного доручення № 337 від 31.08.2020 року витрати виконавчого провадження у розмірі 106 999,91 грн. перераховано значно раніше, а саме 31.08.2021 року.

При цьому, на момент звернення позивачки до суду з позовом 31.03.2021 року, в рамках зведеного ВП №62650163 приватним виконавцем Шевченко Т.С. було винесено лише одну постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, згідно до якої було визначено загальну суму мінімальних витрат - 219,88 грн.

Будь-яких інших постанов, які б визначали мінімальні або додаткові витрати виконавчого провадження, на момент здійснення розподілу стягнутих з боржника грошових сум приватним виконавцем не приймалось.

Наведене свідчить, що під час розподілу стягнутих з боржника грошових сум приватним виконавцем не було дотримано вищезазначених положень Закону та Інструкції, зокрема, не була прийнята постанова про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження у якій необхідно було зазначити розмір та вид додаткових витрат.

Вже в подальшому після, здійснення розподілу стягнутих з боржника грошових сум, 30.04.2021 року приватним виконавцем Шеввченко Т.С. винесено дві постанови про визначення додаткових витрат виконавчого провадження ВП №59614095 та ВП №62650163 із зазначенням видів та розмірів витрат. (а.с.80-81 зворотній бік)

Апеляційний суд зауважує, що прийняття відповідачем постанови про визначення додаткових витрат виконавчого провадження від 30.04.2021 року свідчить про протиправність вчинених приватним виконавцем Шевченко Т.С. дій пов`язаних з розподілом стягнутих з боржника грошових сум.

Колегія суддів звертає увагу на те, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний дотримуватися установленої законом процедури та форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби.

За таких обставин, судова колегія зазначає про протиправність дій приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шевченко Тетяни Сергіївни щодо стягнення : 1 069,00 грн. витрат виконавчого провадження № 59614095; 106 999,91 грн. - витрат виконавчого провадження № 59614095, а саме: оплати згідно із договору відповідального зберігання №1-1/07-ВК від 24.06.2020 року; 1 069,00 грн. витрат виконавчого провадження № 62650163

Що стосується тверджень приватного виконавця Шевченко Тетяни Сергіївни про порушення судом попередньої інстанції вимог процесуального законодавства щодо надання відповідачу 7-денного строку для подання відзиву, обмеженні у часі для подання заперечень та наданні наявних в нього доказів, судова колегія уважає за необхідне вказати на таке.

Ухвалою від 29.04.2021 року прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 та відкрито провадження у справі. Призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 11 травня 2021 року об 11:00 год. Установлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву до 07 травня 2021 року до 15:00 год.

Так, за загальним правилом, у відповідності до положень ч.5 ст.162 КАС України відзив подається в строк, установлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Поряд з цим, слід зауважити, що приписами частини 4 ст. 287 КАС України, норми якої є спеціальними по відношенню до норм ст. 162 КАС України, установлено строк розгляду адміністративної справи з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, який не повинен перевищувати 10 днів після відкриття провадження у справі.

Разом з цим, апеляційний суд зазначає, що відзив на позовну заяву наданий відповідачем до суду 14 травня 2021 року, на 15-день після відкриття провадження без будь-яких зауважень.

При цьому, судова колегія звертає увагу на те, що у відповідності до приписів частини 2 статті 121 КАС України установлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Тобто відповідач не позбавлений можливості звернутись до суду з заявою про продовження строку для підготовки та подачі своїх заперечень, а також відповідних доказів для спростування позиції викладеної у позовній заяві.

Суд апеляційної інстанції акцентує увагу на тому, що у відзиві на позовну заяву, відповідачем не вказано про не достатність часу для підготовки або не можливість подання заперечень на позовну заяву та доказів на підтвердження висловленої у відзиві позиції.

Таким чином за наведених обставин, судова колегія зазначає, що права відповідача жодним чином не були порушені та у приватного виконавця було достатньо часу для підготовки відзиву, а також подання відповідних доказів на підтвердження своїх заперечень.

З приводу посилань відповідача про пропущення 10-денного строку звернення до суду з даним позовом, судова колегія апеляційного суду акцентує увагу на такому.

Так, згідно із ч. 1, 2, 5 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, установленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не установлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

У відповідності до ч. 1 ст. 287 КАС України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо уважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не установлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Положеннями ч. 2 ст. 287 КАС України визначено, що позовну заяву може бути подано до суду, зокрема, у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Так, дійсно, 27.01.2021 року представник позивачки Попова О.А. вперше ознайомилася з матеріалами зведеного виконавчого провадження, що підтверджується відповідною відміткою на заяві.(а.с.78)

Як зазначає представник ОСОБА_1 у відзиві на апеляційну скаргу, жодних відомостей/платіжних доручень щодо відрахувань приватного виконавця в рахунок погашення витрат виконавчого провадження, зокрема, оплати за відповідальне зберігання майна, постанов про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження в матеріалах виконавчого провадження на момент ознайомлення не містилось.

Лише 22.03.2021 року, після отримання відповіді на адвокатський запит та ознайомившись з платіжним дорученням №337 від 31.08.2020 року, представник Дрюми Т.Г. дізналася про здійснення приватним виконавцем відрахувань в рахунок оплати витрат виконавчого провадження, а саме оплати згідно із договору відповідального зберігання №1-1/07-ВК від 24.06.2020 року.

З огляду на матеріали справи та з урахуванням викладеного, доводи відповідача про порушення 10-денного строку звернення до суду є безпідставними, не підтверджені належними та допустимими доказами.

Щодо доводів апеляційної скарги приватного виконавця Шевченко Тетяни Сергіївни в частині стягнення на користь позивачки витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів зазначає таке.

Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

В силу п.1 ч.3 ст.132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Так, надаючи оцінку понесеним позивачкою витратам на правничу допомогу судова колегія вказує на те, що суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, які мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Також, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, установить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5700 грн. представник позивачки надав Договір про надання правничої допомоги від 13.01.2021 року №13/01, укладений між ОСОБА_1 та АО «Адвокатська фірма «Легіон»; Перелік юридичних послуг, що надаються за Договором, порядок і розмір їх оплати; Рахунок №1; Рахунок №2; Квитанцію на суму 4000 грн.; Квитанцію на суму 1700 грн.; Акт виконаних робіт (послуг) від 19.05.2021 року за Договором про надання правничої допомоги №13/01 від 13.01.2021 року.(а.с.123-129)

Таким чином, наданими представником позивачки документами підтверджено розрахунок між адвокатом і клієнтом та фактичне здійснення ОСОБА_1 оплати послуг правничої допомоги, а отже, і понесення останньою вказаних витрат.

Апеляційний суд зауважує, що наведені вище положення законодавства покладають обов`язок доведення неспівмірності понесених витрат на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З огляду на зазначене, відповідач, у разі заперечення зазначеного позивачкою розміру витрат на оплату правничої допомоги, зобов`язаний був навести обґрунтування та надати відповідні докази на підтвердження його доводів щодо неспівмірності заявлених судових витрат із заявленими позовними вимогами.

Водночас відповідачем в апеляційній скарзі не вказано розміру витрат на правничу допомогу, яку він уважає обґрунтованою, а також не наведено жодного доводу, який би свідчив про неспівмірність заявленої представником Дрюми Т.Г. суми витрат на правничу допомогу зі складністю справи, характером та обсягом виконаних адвокатом робіт або не підтвердження вимоги про стягнення на користь позивачки витрат на професійну правничу допомогу належними та допустимими доказами.

Також, суд апеляційної інстанції наголошує, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої прийняте рішення, витрачених коштів, але і спонукання суб`єкта владних повноважень утримуватися від подачі безпідставних заяв, скарг, а також своєчасно вчиняти дії, необхідні для поновлення порушених прав та інтересів фізичних і юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин.

Ураховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що з урахуванням наявних в матеріалах справи документів в системному зв`язку з кількістю, якістю складених представником позивачки процесуальних документів, підготовлених та поданих доказів, розмір витрат на правничу допомогу у розмірі 5700 грн. є співмірним та обґрунтованим.

З приводу викладених доводів апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТР ОРЕНДОВАНИХ СИСТЕМ» про порушення судом першої інстанції вимог ч.2 статті 49 КАС України.

Згідно із частиною другою статті 49 КАС України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права, свободи, інтереси або обов`язки.

Якщо адміністративний суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до судового розгляду установить, що судове рішення може вплинути на права та обов`язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі в справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору.

Аналіз зазначених норм дає підстави уважати, що необхідною умовою для залучення третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, є те, що судове рішення у справі може вплинути на права, свободи, інтереси або обов`язки цих осіб, які не брали участі у справі.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції зауважує, що предметом судового розгляду у цій справі є, зокрема, дії приватного виконавця щодо стягнення з боржника витрат виконавчого провадження, а саме оплати послуг згідно до Договору відповідального зберігання №1-1/07-ВК від 24.06.2020 року. Тобто рішення суду першої інстанції стосується вичерпного кола осіб позивачки, як боржника у виконавчому провадженні та приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шевченко Тетяни Сергіївни.

Разом з цим, апеляційний суд звертає увагу, що ТОВ «ЦЕНТР ОРЕНДОВАНИХ СИСТЕМ» є стороною Договору відповідального зберігання №1-1/07-ВК від 24.06.2020 року, однак вказаний Договір не є предметом розгляду у даній справи.

Окрім цього, скаржник взагалі не конкретизує, яким чином та на які права, інтереси або обов`язки Товариства може вплинути рішення у цій адміністративній справі.

З урахуванням наведеного, колегія суддів уважає, що рішення суду у справі не впливатиме на права і обов`язків Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТР ОРЕНДОВАНИХ СИСТЕМ», а тому колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав у суду попередньої інстанції для залучення Товариства до участі у справі в якості третьої особи.

Установлені в межах розгляду даної справи вищенаведені фактичні обставини справи у повному обсязі спростовують наведені в апеляційних скаргах доводи скаржників.

На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення вірно установив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване рішення, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому відсутні підстави для їх скасування.

У відповідності до ст. 315, 316 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги, якщо суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Оскільки, суд першої інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення,тому апеляційні скарги залишаються без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст. 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шевченко Тетяни Сергіївни, Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТР ОРЕНДОВАНИХ СИСТЕМ» - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 травня 2021 року та додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 травня 2021 року у справі № 420/6159/21 за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шевченко Тетяни Сергіївни про визнання протиправними дій - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її підписання суддями, є остаточною та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач Димерлій О.О.
Судді Єщенко О.В. Шляхтицький О.І.