Справа № 120/2066/21-а
Суддя: Матохнюк Д.Б.
Дата ухвалення: 2021-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/2066/21-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Жданкіна Н.В.

Суддя-доповідач - Матохнюк Д.Б.

20 вересня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Матохнюка Д.Б.

суддів: Шидловського В.Б. Боровицького О. А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 03 червня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центрально-Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України, третя особа - Державна установа "Вінницька установа виконання покарань (№1)", про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

у березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Центрально-Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Державна установа "Вінницька установа виконання покарань (№ 1)", в якому просив:

-визнати протиправними дії відповідача що полягають у не проведенні належної перевірки звернення позивача від 12.11.2020 року та у невизнанні неправомірними дій Державної установи «Вінницька установа виконання покарань (№1)» щодо не реєстрації в установі письмових заяв позивача у період з 02.01.2020 по 12.11.2020 включно;

- зобов`язати відповідача провести повну та об`єктивну перевірку дій Державної установи «Вінницька установа виконання покарань (№1)» щодо не реєстрації в установі письмових заяв позивача у період з 02.01.2020 по 12.11.2020 включно.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 03 червня 2021 року відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись з судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі в Державній установі " Вінницька установа виконання покарань (№1)".

Так, 12.11.2020 позивач звернувся на Урядову гарячу лінію із скаргою на керівника ДУ "Вінницька установа виконання покарань (№ 1)" стосовного того, що при зверненні з різними заявами йому не надають талон-підтвердження про прийняття заяв.

19.11.2020 вказане звернення з Департаменту з питань виконання кримінальних покарань надійшло до Центрально-Західного міжрегіонального управління з питань виконання покарань для розгляду та проведення перевірки викладених в ньому відпостей та вжиття заходів реагування відповідно до діючого законодавства України.

За результатами проведеної перевірки 09.12.2020 складено висновок службової перевірки інформації, викладеної у зверненні засудженого до довічного позбавлення волі, який відбуває покарання в державній установі "Вінницька установа виконання покарань (№1)" ОСОБА_1 щодо порушень адміністрацією державної установи "Вінницька установа виконання покарань (№1)" його права на листування в частині ненадання йому талонів-підтвердження.

У вказаному висновку зазначено про те, що службове розслідування інформації, викладеної у зверненні засудженого до довічного позбавлення волі ОСОБА_1 щодо порушень адміністрацією державної установи "Вінницька установа виконання покарань (№1)" його прав на листування, в частині ненадання йому талонів - підтвердження, вважати закінченим. Відомості, викладені у зверненні, свого підтвердження не знайшли, в діях адміністрації ДУ "Вінницька установа виконання покарань (№1)" порушень законодавства України та прав засуджених не виявлено.

Листом від 09.12.2020 за №3/980-20/П-747 ОСОБА_1 повідомлено позивача про те, що його звернення від 12.11.2020 розглянуто та відомості, викладені у зверненні свого підтвердження не знайшли та являються такими, що не відповідають дійсності.

Вказані обставини слугували підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

За результатами встановлених обставин судом першої інстанції зроблено висновок щодо необгунтованості позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Згідно із ч. 3 ст. 63 Конституції України засуджений користується всіма правами людини і громадянина, за винятком обмежень, які визначені законом і встановлені вироком суду.

Відповідно до ст. 1 Кримінально-виконавчого кодексу України ( КВК України) кримінально-виконавче законодавство України регламентує порядок і умови виконання та відбування кримінальних покарань з метою захисту інтересів особи, суспільства і держави шляхом створення умов для виправлення і ресоціалізації засуджених, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, а також запобігання тортурам та нелюдському або такому, що принижує гідність, поводженню із засудженими.

Так, завданнями кримінально-виконавчого законодавства України є визначення принципів виконання кримінальних покарань, правового статусу засуджених, гарантій захисту їхніх прав, законних інтересів та обов`язків; порядку застосування до них заходів впливу з метою виправлення і профілактики асоціальної поведінки; системи органів і установ виконання покарань, їх функцій та порядку діяльності; нагляду і контролю за виконанням кримінальних покарань, участі громадськості в цьому процесі; а також регламентація порядку і умов виконання та відбування кримінальних покарань; звільнення від відбування покарання, допомоги особам, звільненим від покарання, контролю і нагляду за ними.

Згідно із ст. 2 КВК України кримінально-виконавче законодавство України складається з цього Кодексу, інших актів законодавства, а також чинних міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

До засуджених, які відбувають покарання на території України, застосовується кримінально-виконавче законодавство України (ст. 3 КВК України).

Порядок і умови виконання та відбування покарань визначаються та забезпечуються відповідно до законодавства, яке діє на час виконання та відбування кримінального покарання.

Держава поважає і охороняє права, свободи і законні інтереси засуджених, забезпечує необхідні умови для їх виправлення і ресоціалізації, соціальну і правову захищеність та їх особисту безпеку.

Так, правовий статус засуджених визначається законами України, а також цим Кодексом, виходячи із порядку і умов виконання та відбування конкретного виду покарання. (ч. 1, 2, 4 ст. 7 КВК України).

Відповідно до Закону України "Про Державну кримінально-виконавчу службу України", Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України та з метою встановлення єдиного порядку проведення службових розслідувань у Державній кримінально-виконавчій службі України Міністерством юстиції України було прийнято наказ від 12.03.2015 №356/5 "Про затвердження Порядку проведення службових розслідувань у Державній кримінально-виконавчій службі України" (Порядок №356/5).

Вказаний Порядок визначає: підстави для призначення, процедуру та мету проведення службових розслідувань у Державній кримінально-виконавчій службі України (ДКВС України); порядок документування й оформлення результатів службових розслідувань, прийняття за ними рішення та їх виконання; компетенцію структурних підрозділів апарату Міністерства юстиції України, Департаменту з питань виконання кримінальних покарань, міжрегіональних управлінь з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції (далі - органи), воєнізованих формувань, установ виконання покарань, слідчих ізоляторів, уповноважених органів з питань пробації, навчальних закладів, підприємств установ виконання покарань, інших підприємств, установ та організацій, створених для забезпечення виконання завдань ДКВС України (далі - установи), під час проведення службових розслідувань; права та обов`язки посадових осіб органів і установ під час проведення службових розслідувань (п. 1 Розділу І Порядку №356/5).

Згідно п.п. 1, 5, 6 Розділу ІІ вказаного Порядку підставами для проведення службового розслідування є порушення особами рядового і начальницького складу службової дисципліни, скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами рядового і начальницького складу діянь, які порушують права і свободи громадян, інші події, пов`язані із загибеллю (смертю) осіб рядового чи начальницького складу або їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб рядового чи начальницького складу та можуть викликати суспільний резонанс.

Підстави для призначення службового розслідування можуть міститися у службових документах осіб рядового і начальницького складу, матеріалах перевірок, письмових зверненнях громадян України, осіб без громадянства та іноземців, депутатських запитах та зверненнях народних депутатів України, повідомленнях уповноважених органів досудового розслідування, заявах і повідомленнях інших правоохоронних органів, підприємств, установ і організацій незалежно від їх підпорядкування і форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації або в інших документах, отриманих посадовими особами органів і установ в установленому законодавством України порядку.

Пунктом 2 розділу І Порядку №356/5 визначено, що службове розслідування - комплекс заходів, які здійснюються в межах компетенції з метою уточнення причин, встановлення обставин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення або дисциплінарного проступку персоналом Державної кримінально-виконавчої служби України, відповідальність за яке передбачена законодавством України, а також визначення ступеня вини особи (осіб), яка вчинила правопорушення, чиї дії або бездіяльність стали причиною його скоєння.

Пунктом 4 розділу ІІІ Порядку №356/5 визначено, що за зверненнями громадян, представників органів місцевого самоврядування, засобів масової інформації службові розслідування за наявності повноважень та правових підстав можуть призначати начальники, яким вони адресовані, або начальники тих органів і установ, до структурних підрозділів яких вони надійшли.

Згідно п.п. 8-9 розділу ІІІ Порядку №356/5 службове розслідування може проводитися декількома особами у складі комісії, до складу якої входять найбільш досвідчені посадові особи органу або установи, здатні всебічно вивчити обставини, що стали підставою для призначення службового розслідування, та зробити об`єктивні висновки. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника особи рядового чи начальницького складу, дії чи бездіяльність якої стали підставою для призначення службового розслідування.

Розділом VI Порядку №356/5 передбачений ряд прав та обов`язків учасників службового розслідування, так згідно з п. 2 виконавець (голова, члени комісії) з метою забезпечення повного, всебічного і об`єктивного дослідження обставин подій, що стали підставою для призначення службового розслідування, має (мають) прав, серед іншого:

-викликати осіб рядового і начальницького складу, стосовно яких проводиться службове розслідування, осіб із числа персоналу органів і установ, інших осіб (за їх згодою), які обізнані або мають відношення до обставин, що стали підставою для призначення службового розслідування, й одержувати від них документи щодо осіб, стосовно яких проводиться службове розслідування, усне або письмове пояснення за формою, наведеною в додатку 1 до цього Порядку;

- проводити одночасні опитування осіб, у поясненнях яких про обставини порушення є суттєві розбіжності. Одночасне опитування проводиться за згодою опитуваних осіб та про його проведення складається довідка/рапорт. Така(ий) довідка/рапорт долучається до матеріалів службового розслідування;

- ознайомлюватися і вивчати відповідні документи, що стосуються службового розслідування, знімати з них копії і долучати до матеріалів службового розслідування, а у разі потреби - вилучати їх оригінали з додержанням вимог законодавства у сфері охорони інформації з обмеженим доступом і діловодства та долучати до матеріалів службового розслідування із залишенням копії вилученого документа у відповідному структурному підрозділі органу або установи, де вилучено оригінал.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, відповідачем відібрані письмові пояснення в позивача та враховано надану заступником начальника установи із соціально-виховної та психологічної роботи підполковника внутрішньої служби Коцяка І.О. довідку щодо інформації, яка стала предметом перевірки даного службового розслідування.

Також, матеріали перевірки містять видану за підписом заступника начальника установи із соціально-виховної та психологічної роботи державної установи "Вінницька установа виконання покарань (№1)" підполковника внутрішньої служби Коцяка І.О. довідку, в якій зазначено, що засуджені які відбувають покарання в установі, відповідно до вимог Правил внутрішнього розпорядку установи виконання покарань, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 28.08.2018 року 2823/5 (Правил) мають право подавати пропозиції, заяви та скарги в усній чи письмовій формі від свого імені. Письмові пропозиції, заяви та скарги направляються за належністю через адміністрацію установи. Вони реєструються в канцелярії установи і не пізніше ніж у триденний строк відправляються адресатам. Під час отримання такої кореспонденції для відправлення начальник відділення, а у вихідні і неробочі дні - ЧИНУ видає засудженому талон-підтвердження відповідно до законодавства.

Заяви, які подаються на ім`я начальника установи, з метою вирішення питань які виникають під час відбування покарання (виготовлення ксерокопії, отримання довідок, надання телефонних розмов тощо), після їх розгляду подають на виконання до відповідних структурних підрозділів в межах компетенції. Разом з тим, порядок реєстрації даних заяв засуджених відомчими нормативно - правовими актами не передбачено.

Так, абзацом 1 п. 1 розділу ІІІ Порядку №356/5 визначено право засудженого подавати пропозиції, заяви та скарги в усній чи письмовій формі від свого імені. Письмові пропозиції, заяви та скарги направляються за належністю через адміністрацію установи виконання покарань. Вони реєструються в канцелярії установи виконання покарань і не пізніше ніж у триденний строк відправляються адресатам.

Тобто, вказаним пунктом чітко передбачено необхідність реєстрації в канцелярії установи виконання покарань поданих засудженим письмових пропозицій, заяв та скарг, які підлягають направити за належністю через адміністрацію установи виконання покарань. Крім того, даним пунктом визначені часові межі в які адміністрація установи виконання покарань повинна реалізувати відповідне право засудженого.

При цьому, вимог щодо необхідності реєстрації письмових пропозицій, заяв та скарг адресованих на ім`я начальника Державної установи виконання покарань, в якій утримується засуджений, відповідним Порядком не визначено.

Розділом VIII Порядку №356/5 передбачено, що за результатами службового розслідування складається висновок службового розслідування, який складається із вступної, описової та резолютивної частин.

Із матеріалів справи встановлено, що за результатом проведення службового розслідування, у строк встановлений Порядком №356/5, відповідачем складено висновок службового розслідування інформації, викладеної у зверненні засудженого до довічного позбавлення волі, який відбуває покарання в державній установі "Вінницька установа виконання покарань (№1)" ОСОБА_1 щодо не здійснення державною установою "Вінницька установа виконання покарань (№1)" реєстрації його заяв адресованих на ім`я начальника ДУ "Вінницька установа виконання покарань (№1)" в період 2020 року по різним питанням.

Так, із зібраних та вивчених матеріалів перевірки Центрально-Західне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції дійшло висновку, що порушень законодавства України та прав засуджених в діях адміністрації державної установи "Вінницька установа виконання покарань (№1)" не виявлено. У резолютивній частині висновку від 09.12.2020 вирішено службове розслідування закінчити.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що відповідачем розглянуто звернення позивача від 12.11.2020 року за результатами розгляду якого проведено службове розслідування та складено висновок, який відповідає вимогам встановлених чинним законодавством України.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість доводів позивача, які жодним письмовим доказом не підтверджені. В свою чергу, відповідачем доведено правомірність своїх дій, про що надано відповідні письмові докази, які не спростовані позивачем.

Враховуючи вище викладене колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими у справі обставинами.

Колегія суддів звертає увагу, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення дотримано норми матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для задоволення вимог апеляційної скарги.

Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.6 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому відповідно до п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу судове рішення за результатами її розгляду судом апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 03 червня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Головуючий Матохнюк Д.Б.

Судді Шидловський В.Б. Боровицький О. А.