Справа № 160/13236/21
Суддя: Юхно Ірина Валеріївна
Дата ухвалення: 2021-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА
09 вересня 2021 року Справа № 160/13236/21

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Юхно І.В., перевіривши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання бездіяльності протиправною та стягнення грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, -

ВСТАНОВИВ:

04.08.2021 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, поданий адвокатом Дадим Юлією Миколаївною, в якій позивач просить:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації вартості за неотримане речове майно у розмірі 48 201,07 грн.;

- стягнути з військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно у розмірі 48 201,07 грн.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.09.2021 адміністративний позов ОСОБА_1 було залишено без руху та запропоновано позивачу протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали усунути недоліки позовної заяви шляхом надання до суду:

- уточненого адміністративного позову із зазначенням дати проведення з позивачем остаточного розрахунку відповідачем (дати, коли позивач дізнався про порушення своїх прав, свобод чи інтересів), який містить реєстраційний номер облікової картки платника податків представника позивача, а також його копії для направлення відповідачу у справі;

- в разі подання позову після закінчення строків, установлених законом позивач має подати заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з доказами поважності причин його пропуску.

Копію зазначеної ухвали 17.08.2021 було направлено судом на електронні адреси позивача та представника позивача адвоката Дадим Ю.М., що підтверджується матеріалами справи. Тобто, строк на усунення недоліків позовної заяви до 27.08.2021 включно.

31.08.2021 від представника позивача адвоката Дадим Ю.М. до суду надійшла уточнена позовна заява ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання бездіяльності протиправною та стягнення грошової компенсації вартості за неотримане речове майно з позовними вимогами, аналогічними первісно поданому адміністративному позову.

Разом із позовною заявою до суду надійшла заява про поновлення строку звернення до суду, у якій заявник просить суд поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду з позовною заявою про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Суд звертає увагу, що позовна заява та заява про поновлення строку звернення до суду з позовною заявою направлена до суду засобами кур`єрської служби «Нова Пошта» 30.08.2021, тобто з порушенням встановленого судом строку без наведення будь-яких поважних причин для пропущення такого строку.

Водночас, в силу п.1 ч.4 та ч.5 ст. 169 КАС України питання чи усунуто позивачем недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк, суд вирішує протягом п`яти днів з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Разом із тим, відповідно до ч.6 ст.120 КАС України якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Таким чином, оскільки головуючий суддя Юхно І.В. перебувала у відпустці у період з 25.08.2021 по 08.09.2021 та питання стосовно усунення позивачем недоліків позовної заяви у перший робочий день 09.09.2021, то суд вважає за необхідне надати оцінку позовній заяві та заяві про поновлення строку звернення до суду від 30.08.2021.

Так, пунктом 5 частини 1 статті 171 КАС України встановлено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Відповідно до частин 1 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Разом із тим, спеціальним строком для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби є місячний строк, установлений частиною 5 статті 122 КАС України.

Частиною 6 статті 161 КАС України встановлено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Суд звертає увагу, що в тексті позовної заяви від 30.08.2021, як і в первісно поданій, було зазначено, що «грошова компенсація вартості за неотримане грошове майно мала бути виплачена Позивачу в день звільнення з військової служби 05.04.2021 року, отже перебіг процесуального строку для звернення до суду починається з 06.04.2021 року».

Поряд із цим, в обґрунтування про поновлення строку звернення до суду представник позивача посилався на те, що 05.04.2021 Позивач на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 №82 був звільнений з військової служби в запас (у зв`язку із закінченням строку контракту). 07.04.2021 Позивач звертається до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України із заявою про виплату грошової компенсації вартості за неотримане речове майно. Відповідні від військової частини Позивачем не отримано у зв`язку з чим Позивач уклав договір з адвокатом про надання правничої допомоги, який 23.06.2021 направив адвокатський запит про надання інформації, а саме необхідних документів для складення позовної заяви та подання її до суду.

Вирішуючи питання про визнання поважними причин пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду з позовною заявою, суд виходить із наступного.

Так, строк звернення до адміністративного суду це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відтак, для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. При цьому, позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Окрім того, Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (пункт 1 статті 32 зазначеної Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22.10.1996 за заявами N 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства», пункт 570 рішення від 20.09.2011 за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»).

У Рішенні «Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії» від 25 січня 2000 року ЄСПЛ зазначив про те, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними.

ЄСПЛ у своїх рішеннях зазначає про те, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення Європейського суду у справі «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року, заява № 28090/95, пункт 45).

Тобто, ЄСПЛ сформовано правозастосовчу практику, відповідно до якої право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав, яка відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 № 3477-IV є джерелом права під час розгляду справ судом.

Суд також наголошує на тому, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Верховний Суд щодо строків звернення до суду з позовом неодноразово вказував (зокрема, постанова від 15 квітня 2020 року у справі № 15/2973/18, постанова від 22 квітня 2020 року у справі № 811/1664/18), що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 №17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Наведений висновок узгоджується з неодноразово викладеною правовою позицією Верховного Суду, зокрема у постановах від 31.03.2021 по справі № 240/12017/19 та від 14.07.2021 у справі № 560/964/17.

В обґрунтування вищевказаної заяви про поновлення строку звернення до суду заявником було вказано, що 07.04.2021 Позивач звертався до відповідача із заявою про виплату грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, проте не отиравши відповідь уклав договір з адвокатом про надання правничої допомоги, у зв`язку з чим останній 23.06.2021 направив адвокатський запит про надання інформації, а саме необхідних документів для складення позовної заяви та подання її до суду.

З наданих до суду матеріалів заяви про поновлення строку звернення з позовною заявою вбачається, що ОСОБА_1 07.04.2021 направив засобами поштового зв`язку на адресу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України заяву, у якій просив виплати йому грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно протягом військової служби.

Крім того, до заяви було також надано копію адвокатського запиту адвоката Дадим Ю.М. від 22.06.2021 на адресу військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, з якої судом встановлено, що в порядку ст. ст. 20, 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат просила надати, зокрема, інформацію щодо розгляду заяви ОСОБА_1 від 07.04.2021; копію довідки про вартість речового майна, що належить до видачі ОСОБА_1 . Вказаний адвокатський запит адресату 23.06.2021, про що свідчить копія фіскального чеку Укрпошти.

Разом із тим, суд зазначає, що до матеріалів адміністративного позову було надано ордер на надання правничої (правової) допомоги серії АЕ №1084585 від 19.08.2021, з якого вбачається, що адвокат Дадим Ю.М. надає правову допомогу ОСОБА_1 на підставі договору про надання правової допомоги №бн від 21.04.2021.

При цьому, суд звертає увагу, що позивачем у позовній заяві самостійно було вказано, що перебіг процесуального строку для звернення до суду починається з 06.04.2021.

Тобто, адвокатський запит про надання інформації, а саме необхідних документів для складення позовної заяви направлений лише через 2,5 місяці після початку перебіг процесуального строку для звернення до суду

Поряд із цим, позовна заява щодо оскарження бездіяльності військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації вартості за неотримане речове майно у розмірі 48 201,07 грн. та стягнення такої компенсації була направлена до суду адвокатом Дадим Ю.М. більше ніж через майже 3 місяці після укладення договору про надання правової допомоги.

При цьому, суд також враховує, що пунктом 3 Розділу VI «Прикінцеві положення» КАС України встановлено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (з урахуванням змін, внесених постановами Кабінету Міністрів України від 17.02.2021 № 104, від 21.04.2021 № 405 та від 16.06.2021 № 611, від 11.08.2021 № 855), з 19 грудня 2020 р. до 01 жовтня 2021 р. на території України встановлений карантин.

Проте, ані в позовній заяві, ані в заяві про поновлення строку звернення до суду не було наведено жодних обґрунтування з відповідними доказами того, що неможливість подання ОСОБА_1 позовної заяви в межах місячного строку звернення до суду зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином, до суду надано не було.

Водночас, що частиною 1 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Під час вирішення питання про достатність підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними, суд звертає увагу, що обов`язок по доведенню та обґрунтуванню наявності обставин, на які посилається позивач у клопотанні про поновлення процесуального строку звернення до суду, покладається саме на позивача.

Суд звертає увагу, що заявник в заяві про поновлення строку звернення до суду посилається на необхідність отримання документів для складення позовної заяви, які представник позивача намагався отримати шляхом направлення адвокатського запиту від 22.06.2021.

Проте, суд звертає увагу, що заявником до суду не було надано ані доказів вручення вказаного адвокатського запиту на адресу відповідача, ані інформації чи надано адресатом за результатами розгляду вказаного запиту документів, необхідні для складення позовної заяви.

Водночас, із офіційного сайту Укрпошти (https://track.ukrposhta.ua/tracking_UA.html) судом встановлено, що відправлення №955 (номер відправлення відповідно до наданого фіскального чека від 23.06.2021) вручене адресату лише 03.09.2021, тоді як позовна заява до суду подана 03.08.2021 без жодних посилань на неможливість подання будь-яких доказів по справі.

Крім того, до матеріалів первісно поданої позовної заяви було надано копію довідки-розрахунку №781 вартості речового майна, що належить до виплати старшому лейтенанту ОСОБА_1 , яка видана військовою частиною НОМЕР_1 НГ України, проте вказана довідка не містить дати її видачі, що унеможливлює встановлення судом коли та за яких підстав вказана довідка була видана відповідачем. При цьому, ані позивачем, ані його представником жодних пояснень з вказаного питання до суду не було надано.

Таким чином, доводи представника позивача, наведені в заяві про поновлення строку звернення до суду не підтверджуються відповідними доказами. Більш того, вказані аргументи спростовуються наявними у матеріалах адміністративного позову та заяви про поновлення строку звернення до суду документами.

Крім того, суд вважає за необхідне наголосити, що Верховним Судом у постанові від 17.09.2020 у справі № 640/12324/19 сформовано правову позицію, відповідно до якої не звернення до суду з адміністративним позовом за захистом прав через неналежне використання своїх процесуальних прав не є поважною причиною пропуску строку.

Отже, з урахуванням вищенаведених правових позицій Верховного Суду, суд приходить до висновку про неповажність наведених в заяві про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду підстав для поновлення строку звернення до адміністративного суду. Разом із тим, суд враховує, що до матеріалів позовної заяви на надано доказів поважності причин пропуску строку звернення до адміністративного суду.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Отже, оскільки вказані представником позивача адвокатом Дадим Ю.М. підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду визнані судом неповажними, то відповідно до ч.2 ст.123 КАС України у суду наявні підстави для повернення позовної заяви.

Крім того, суд наголошує, що позивачем на виконання ухвали суду від 09.08.2021 ані в уточненому адміністративному позові, ані в заяві про поновлення строку звернення до суду не було зазначено дати проведення з позивачем остаточного розрахунку відповідачем.

Отже, суд зазначає, що у встановлений судом строк, а саме: до 27.08.2021 включно, позивач не усунув недоліки позовної заяви, а надані до суду після закінчення 10-денного строку, встановленого ухвалою суду від 09.08.2021 не підтверджують факту усунення позивачем недоліків позовної заяви.

Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Як вже зазначено судом вище, частиною 5 зазначеної статті передбачено, що суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Відповідно до частини 6 статті 120 КАС України якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

У зв`язку з перебуванням головуючого судді Юхно І.В. у відпустці у період з 25.08.2021 по 08.09.2021 суд вирішує вищевказану заяву у перший робочий день 09.09.2021.

Суд зазначає, що станом на 09.09.2021 року позивач не виконав вимоги ухвали суду.

З огляду на вищезазначене, враховуючи вищенаведені норми, суд вважає за необхідне повернути позовну заяву позивачеві.

На підставі викладеного, керуючись статтями 123, 169, 248, 256 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання бездіяльності протиправною та стягнення грошової компенсації вартості за неотримане речове майно повернути позивачу.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати позивачу разом з матеріалами адміністративного позову.

Роз`яснити позивачу, що відповідно до частини 8 статті 169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до статті 256 КАС України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтями 295 та 297 КАС України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень КАС України.

Суддя І.В. Юхно