Справа № 580/808/21
Суддя: Карпушова Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2021-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/808/21 Суддя (судді) першої інстанції: Л.В. Трофімова
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Губської Л.В., Епель О.В., секретар судового засідання Романович І.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві, без фіксації судового процесу, в порядку ч. 4 ст. 229 КАС України, апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 07 червня 2021 р. у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Черкаській області про визнання протиправною та скасування постанови

В С Т А Н О В И В :

18.02.2021 ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління Держпраці у Черкаській області про визнання протиправною та скасування постанови від 21.01.2021 № ЧК 752/362/АВ/ТД-ФС-4 про накладення на позивача штрафу у сумі 50 000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що постанова підлягає скасуванню, оскільки відсутні докази щодо порушення позивачем законодавства про працю, зокрема використання найманої праці без належного оформлення.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 07.06.2021 у задоволені позовних вимог відмовлено.

Приймаючі рішення у справі суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено обґрунтованість позовних вимог.

Позивачем подано апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції, в якій просить скасувати його через порушення норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги аналогічні доводам позовної заяви.

Крім того, апелянт наголосив, що судом першої інстанції не правильно встановлені обставини у справі, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам, перевірка проведена на підставі анонімного звернення, що є порушенням порядку проведення перевірки, внаслідок чого й рішення про застосування штрафу підлягає скасуванню, а доводи позивача необгруновано були залишені судом першої інстанції поза уваги.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якій зазначено про правильність висновків суду першої інстанції.

Розгляд справи відбувся у відкритому судовому засіданні без фіксації, у відповідності до положень ч. 4 ст. 229 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами апеляційної та першої інстанцій встановлено, що позивач зареєстрований як суб`єкт підприємницької діяльності і відповідно до код КВЕД 47.11 вид діяльності роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами (а.с.9).

На підставі наказу Управління Держпраці у Черкаській області від 08.12.2020 № 909-Н у зв`язку з листом Уманської місцевої прокуратури про доручення провести інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_1 з питання додержання законодавства про працю і направлення від 08.12.2020 № 903 про проведення на перевірки, посадовою особою Управління Держпраці у Черкаській області було здійснено перевірку позивача, за результатами якої складено акт від 10.12.2020 № ЧК752/362/АВ (а.с.67, 68, 69-73).

Згідно висновків вказано акту встановлено порушення: статті 21 КЗпП України, у кіоску працювала фізична особа, яка була допушена до роботи без оформлення трудового договору, що є порушення частини 3 статті 24 КЗпП України і без повідомлення ДФС про прийняття працівника на роботу.

Копію вказаного акту від 10.12.2020 отримано позивачем, про що міститься особистий підпис позивача (а.с.73).

Крім того, в ході перевірки перевіряючими отримані власноручні пояснення ФОП ОСОБА_1 , який вказав наступне: торгівля алкоголем та тютюном здійснюється у магазині режим роботи якого з 7:00 до 22:00, під час перевірки в магазині проходила стажування ОСОБА_3 , при цьому він був відсутній в магазині (а.с.81).

10.12.2020 посадовою особою відповідача складено протокол № 752/362/П/ПТ про порушення, передбачене частиною 3 статті 41 КУпАП (а.с.76).

11.12.2020 позивачеві направлено повідомлення № 17-05/10592 та № 17-05/10593 про розгляд справи про накладення штрафів за порушення законодавства про працю (а.с.77-79).

21.01.2021 за порушення вимог частини 1 статті 21 та частини 3 статті 24 КЗпП України, постанови Кабінету Міністрів України № 413, на підставі статті 265 КЗпП України, статті 53 Закону України «Про зайнятість населення», частини 3 статті 34 Закону України про місцеве самоврядування в Україні, за Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 № 509 (далі Порядок № 509) прийнято постанову № ЧК 752/362/АВ/ТД-ФС-4 про застосування до ФОП ОСОБА_1 штрафу у сумі 50 000 грн (а.с.26-27).

03.02.2021 постановою Уманського міськрайонного суду провадження у справі № 705/5011/20 закрито за відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення передбаченого частиною 3 статті 41 КУпАП (а.с.28-30).

10.12.2020 позивачу вручено припис відповідача від 10.12.2020 № ЧК752/362/АВ-П про усунення виявлених порушень у сфері трудового законодавства (а.с.74).

17.12.2020 позивач подав відповідачу лист про усунення виявлених порушень щодо оформлення працівника ОСОБА_4 (а.с.82-84).

Вищенаведені обставини не є спірними.

Згідно частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1,2, 3 статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначаються Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності".

Так, згідно зі статтею 1 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Частиною четвертою статті 5 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності"встановлено, що органи державного нагляду (контролю) здійснюють планові заходи з державного нагляду (контролю) за умови письмового повідомлення суб`єкта господарювання про проведення планового заходу не пізніш як за десять днів до дня здійснення цього заходу.

Повідомлення надсилається рекомендованим листом та/або за допомогою електронного поштового зв`язку або вручається особисто під розписку керівнику чи уповноваженій особі суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу, фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі.

Відповідно до частини шостої статті 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» за результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю) складає акт.

Посадова особа органу державного нагляду (контролю) зазначає в акті стан виконання вимог законодавства суб`єктом господарювання, а в разі невиконання - детальний опис виявленого порушення з посиланням на відповідну вимогу законодавства.

В останній день перевірки два примірники акта підписуються посадовими особами органу державного нагляду (контролю), які здійснювали захід, та суб`єктом господарювання або уповноваженою ним особою, якщо інше не передбачено законом.

Якщо суб`єкт господарювання не погоджується з актом, він підписує акт із зауваженнями.

Зауваження суб`єкта господарювання щодо здійснення державного нагляду (контролю) є невід`ємною частиною акта органу державного нагляду (контролю).

У разі відмови суб`єкта господарювання підписати акт посадова особа органу державного нагляду (контролю) вносить до такого акта відповідний запис.

Відповідно до статті 10 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» суб`єкт господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) має право одержувати та знайомитися з актами державного нагляду (контролю), надавати органу державного нагляду (контролю) в письмовій формі свої пояснення, зауваження або заперечення до акта.

У силу ч. 1 ст. 259 Кодексу законів про працю України (у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин), державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Таким органом, у відповідності до п. 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №96 (надалі - Положення №96 у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин), є Державна служба України з питань праці (Держпраці), діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Згідно з пп. 6 п. 4 Положення №96, серед основних завдань Держпраці визначено, зокрема, здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю.

Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи (п. 7 Положення №96).

Наказом Державної служби України з питань праці затверджено Положення про Головного управління Держпраці у Київській області яке є територіальним органом Державної служби України з питань праці, що їй підпорядковується.

Відповідно до вимог статті 38 Закону України «Про охорону праці» державний нагляд за додержанням законів та інших нормативно-правових актів про охорону праці здійснюють центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці

Відповідно до абзацу 8 частини 2 статті 265 КЗпПУ юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу у разі порушення інших вимог трудового законодавства, крім передбачених абзацами другим - сьомим цієї частини, - у розмірі мінімальної заробітної плати. Частиною 1 статті 53 Закону України «Про зайнятість населення» передбачено, що фізичні особи - підприємці, винні у порушенні законодавства про зайнятість населення, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до пункту 2 Порядку № 509 штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, керівниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами третім - сьомим цього пункту), керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами четвертим - шостим цього пункту). Штрафи накладаються на підставі: рішення суду про оформлення трудових відносин із працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу в разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації; акта, складеного за результатами заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю або зайнятість населення, здійсненого у зв`язку з невиконанням вимог припису; акта, складеного за результатами заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю, у ході якого виявлено факти використання праці неоформлених працівників; акта про неможливість проведення інспекційного відвідування/невиїзного інспектування; акта перевірки ДПС, її територіального органу, у ході якої виявлені порушення законодавства про працю. Пунктом 3 Порядку № 509 передбачено, що справа про накладення штрафу розглядається у 45-денний строк з дня, що настає за днем одержання уповноваженою посадовою особою документів, зазначених в абзацах третьому сьомому пункту 2 цього Порядку. Про дату одержання документів, зазначених в абзацах третьому сьомому пункту 2 цього Порядку, уповноважена посадова особа письмово повідомляє суб`єкту господарювання та роботодавцю не пізніше ніж через п`ять днів після їх отримання рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника. Згідно пункту 4 Порядку № 509 під час розгляду справи досліджуються матеріали і вирішується питання щодо наявності підстав для накладення штрафу. За результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку, складає постанову про накладення штрафу. Постанова про накладення штрафу складається у двох примірниках за формою, встановленою Мінекономіки, один з яких залишається в уповноваженої посадової особи, що розглядала справу, другий - надсилається протягом трьох днів з дня складення суб`єктові господарювання або роботодавцю, стосовно якого прийнято постанову, або вручається його представникові, про що на примірнику робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого суб`єкта господарювання або роботодавця чи їх представника. У разі надсилання примірника постанови засобами поштового зв`язку в матеріалах справи робиться відповідна позначка. У разі відсутності підстав для складення постанови про накладення штрафу уповноважена посадова особа письмово повідомляє про це суб`єкту господарювання у строки, визначені абзацом першим пункту 3 цього Порядку.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про зайнятість населення» роботодавцям забороняється застосовувати працю громадян без належного оформлення трудових відносин, вчиняти дії, спрямовані на приховування трудових відносин. Згідно частини 1 статті 21 КЗпПУ трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами (стаття 23 КЗпПУ). Частинами 1, 3 статті 24 КЗпПУ встановлено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання такої форми є обов`язковим: при організованому наборі працівників; при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; при укладенні контракту; у випадках, коди працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); при укладенні трудового договору з фізичною особою; в інших випадках, передбачених законодавством України. Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з мигань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску па загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина 4 статті 24 КЗпПУ).

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що факт допуску позивачем до роботи продавця без належного оформлення трудових відносин підтверджується належними, достатніми та допустимими доказами, зокрема: письмовими поясненнями позивача (а.с.81), листом позивача про усунення виявлених порушень (а.с.82-84), поясненнями позивача у протоколі від 10.12.2020 (а.с.76), актом перевірки від 10.12.2020, який підписаний позивачем без зауважень (а.с.74).

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог, оскільки позивач не надав належних та допустимих доказів.

Факт допуску позивачем до роботи продавця без належного оформлення трудових відносин не спростовувалось позивачем під час перевірки, не спростовувалось і у подальшому, коли позивач вживав заходи щодо усунення виявлених порушень, отже порушення позивачем трудового законодавство підтверджено в ході слухання справи.

За таких обставин позивач підлягає притягненню до відповідальності і ухвалення відповідачем постанови про накладення штрафу є правомірним.

Доводи апелянта, що перевірка проведена без законних на то підстав спростовуються матеріалами справи, оскільки перевірка проводилась на підставі наказу Управління Держпраці у Черкаській області від 08.12.2020 № 909-Н у зв`язку з листом Уманської місцевої прокуратури про доручення провести інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_1 з питання додержання законодавства про працю і направлення від 08.12.2020 № 903 про проведення на перевірки,

Стаття 77 КАС України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог є правильними, наведені апелянтом аргументи не заслуговують уваги.

Крім того, колегія суддів зазначає, що всі інші доводи апелянта є такими, що не заслуговують уваги, оскільки не спростовують правильних та обґрунтованих висновків суду першої інстанції.

Отже, судом першої інстанції повно та правильно встановлено обставини справи і ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, відповідно до вимог ст. 242 КАС України.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Водночас, оскільки судом апеляційної інстанції не здійснено зміни або скасування рішення суду, то відповідно до ст. 139 КАС України, понесені позивачем та апелянтом у цій справі судові витрати перерозподілу не підлягають.

Повний текст виготовлено 20.09.2021.

Керуючись ст.ст. 139, 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 07 червня 2021 р. - залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 07 червня 2021 р. у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Черкаській області про визнання протиправною та скасування постанови - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

Л.В. Губська

О.В. Епель