Справа № 300/2655/21
Суддя: Тимощук О.Л.
Дата ухвалення: 2021-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" вересня 2021 р. справа № 300/2655/21

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

судді Тимощука О.Л.,

за участю:

секретаря судового засідання - Ткачук О.П.,

прокурора - Чорнописької Г.О.,

представника відповідача - Мацькевича М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовною заявою Заступника керівника Івано-Франківської обласної прокуратури в інтересах держави

до Дубовецької сільської ради,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Дністровське басейнове управління водних ресурсів

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення дій,

ВСТАНОВИВ:

Заступник керівника Івано-Франківської обласної прокуратури в інтересах держави (надалі також прокурор, позивач), 04.06.2021 звернувся в суд з позовною заявою до Дубовецької сільської ради (надалі також відповідач) у якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність щодо не звернення до органу реєстрації із заявою щодо проведення державної реєстрації права власності на гідротехнічну споруду дамбу на р. Дністер в урочищі «Зарінок» на території Дубовецької сільської ради Івано-Франківського району;

- зобов`язати звернутися до органу реєстрації із заявою для проведення державної реєстрації права власності на гідротехнічну споруду дамбу на р. Дністер в урочищі «Зарінок» на території Дубовецької сільської ради Івано-Франківського району.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем протиправно не забезпечено реалізацію державної політики у сфері володіння, користування і розпорядження об`єктами комунальної власності на відповідній території, у тому числі щодо реєстрації права власності на гідротехнічну споруду - дамбу на р. Дністер в урочищі «Зарінок» на території Дубовецької сільської ради Івано-Франківського району.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09.06.2021 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) в порядку, визначеному статтею 262 КАС України (том 2, а.с.66-67).

Відповідач скористався правом подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 29.06.2021 за №8/1-504 від 23.06.2021 (том 2, а.с.72-76), у якому представник Дубовецької сільської ради із заявленими позовними вимогами не погодився, вказав на їх безпідставність на необґрунтованість. З посиланням на відповідні правові норми, представник зазначив, що дамба, як гідротехнічна споруда, не наділена всіма тими технічними характеристиками, інформація про які підлягає обов`язковому внесенню до Державного реєстру прав. Також зауважив, що відповідач не виділяв власних коштів на будівництво дамби, яка фактично перебуває на балансі двох юридичних осіб - Дністровського басейнового управління та Дубовецької сільської ради. Зважаючи на те, що дамба є однією, неподільною спорудою, а відповідач не наділений необхідними засобами та спеціалістами для належного утримування такої споруди, підстав для задоволення вимог позивача та здійснення державної реєстрації права власності на дамбу, представник відповідача не вбачає.

У поданому відзиві представник Дубовецької сільської ради також заявив клопотання про залучення до участі у даній справі Дністровське басейнове управління водних ресурсів. Причиною такого прохання стали пояснення відповідача про те, що спірний об`єкт - дамба є частиною цілісної споруди, більшість якої знаходиться на балансі саме Дністровського басейнового управління водних ресурсів.

Ознайомившись зі змістом відзиву, долучених до нього документів та клопотанням про залучення до участі у справі третьої особи, суд дійшов до висновку про неможливість розгляду справи на підставі наявних матеріалів та про необхідність призначення даної справи до судового розгляду на 12.08.2021 о 10:00 год, про що 02.08.2021 постановлено відповідну ухвалу (том 2, а.с.89-90).

Від позивача 05.07.2021 судом отримано відповідь на відзив за №15-1058вих-21 від 05.07.2021 (том 2, а.с.81-87), у якій позивач зазначив, що дамба на р. Дністер в урочищі «Зарінок» на території Дубовецької сільської ради є об`єктом нерухомого майна, оскільки розташована на земельній ділянці, її переміщення неможливе без знецінення та зміни призначення. Водночас зауважив, що зазначений об`єкт являє собою будівельну систему, пов`язану із землею, яка створена з будівельних матеріалів, напівфабрикатів, устаткування та обладнання в результаті виконання різних будівельно-монтажних робіт. Крім того, звернув увагу, що такий об`єкт збудований і прийнятий в експлуатацію в порядку вимог чинного законодавства, та відноситься до V (найвищої) категорії складності. Підсумовуючи позивач вказав, що відповідач, як замовник будівництва гідротехнічної споруди повинен здійснити реєстрацію права власності на дамбу, однак всупереч вимогам чинного законодавства, упродовж більш ніж 5 років не зареєстрував таке право власності, чим допустив порушення інтересів держави в особі громади, що проживає на території Дубовецької сільської ради. На переконання позивача, наведені обставини свідчать про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі.

Від Івано-Франківської обласної прокуратури 09.08.2021 на адресу суду надійшли письмові обґрунтування від 06.08.2021 №15-1226вих-21 (том 2, а.с.96-100), згідно зі змістом яких, прокурор не погодився із необхідністю залучення Дністровського басейнового управління водних ресурсів до участі в даній справі у якості третьої особи на стороні відповідача, та зауважив, що Дністровське басейнове управління водних ресурсів не було ні замовником, ні виконавцем будівництва гідротехнічної споруди (дамби), а тому і жодних підстав для залучення останнього до участі у справі немає.

Під час проведення судового засідання 12.08.2021 судом поставлено на обговорення питання залучення до участі у справі Дністровського басейнового управління водних ресурсів в якості третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача, в результаті чого, судом 12.08.2021 постановлено ухвалу, пунктом 2 резолютивної частини якої вирішено залучити третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Дністровське басейнове управління водних ресурсів (адреса: вул. Ак. Сахарова, буд. 23, м. Івано-Франківськ, 76014, ) до участі в адміністративній справі №300/2655/21 (том 2, а.с.107-109).

Від Дністровського басейнового управління водних ресурсів 30.08.2021 судом отримано письмові пояснення щодо адміністративного позову за №09-17/12/1075 від 30.08.2021 (том 2, а.с.115-122), у яких зазначено про те, що державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що є самостійним об`єктом цивільно-правових відносин, яке містить ознаки, передбачені статтею 181 Цивільного кодексу України та якому притаманні характеристики, внесення яких до Державного реєстру прав є обо`язковим. Представник третьої особи, окрім іншого зауважив, що Інструкцією про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, якою визначено механізм проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна всіх форм власності, не передбачено здійснення інвентаризації, в тому числі і гідротехнічних споруд. Також зазначив, що Дністровське басейнове управління водних ресурсів є балансоутримувачем державного майна - дамби, розміром/площею 4 794 пог.м., а тому і зобов`язане утримувати в належному стані тільки ту частину дамби, що знаходиться на балансі управління. Водночас, роз`яснив, що третя особа не наділена повноваженнями стосовно прийняття на баланс нерухомого майна комунальної форми власності.

У зв`язку із необхідністю додаткового витребування письмових доказів у сторін, в судовому засіданні, яке відбулось 31.08.2021, судом оголошено перерву до 14:00 год 16.09.2021 (том 2, а.с.165).

Під час судового розгляду справи 16.09.2021 представницею позивача позовні вимоги підтримано у повному обсязі, відповідно до доводів та аргументів, наведених у позовній заяві, відповіді на відзив та письмових поясненнях.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечив, з огляду на обставини та висновки, викладені у відзиві на позовну заяву. Просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 262 КАС України справу за правилами спрощеного позовного провадження, заслухавши позиції сторін, дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, встановив такі обставини.

Рішенням виконавчого комітету Дубовецької сільської ради від 11.10.2013 №31, на підставі експертного звіту Філії ДП «Укрдержбудекспертиза» в Івано-Франківській області №09-10-13 від 04.10.2013, затверджено проектно-кошторисну документацію на будівництво дамби на р. Дністер в урочищі «Зарінок» Дубовецької сільської ради (том 1, а.с.186-248).

Надалі, у відповідності до договору №23 від 04.11.2013 (том 2, а.с.1-2) та проектно-кошторисної документації, Державною архітектурно-будівельною інспекцією України 29.10.2013 видано дозвіл на виконання будівельних робіт від № ІУ 84 (том 1, а.с.249-250).

Відповідно до вказаних договору та дозволу, Коломийське міжрайонне управління водного господарства (виконавець) зобов`язується за дорученням замовника - Дубовецької сільської ради виконати роботи на об`єкті «Завершення берегоукріплення дамби р. Дністер в урочищі «Зарінок» Дубовецької сільської ради Галицького району Івано-Франківської області».

Як вбачається з наявних у матеріалах справи копій договорів №26 від 22.07.2014 (том 2, а.с.26-27), №40 від 07.10.2015 (том 2, а.с.45-46) роботи щодо реалізації проекту «Завершення берегоукріплення дамби р.Дністер в урочищі «Зарінок» Дубовецької сільської ради Галицького району Івано-Франківської області» тривали протягом 2013-2015 років.

За наслідком проведених робіт Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю в Івано-Франківській області 28.12.2015 затверджено Декларацію про готовність до експлуатації об`єкта, який належить до І-ІІІ категорії складності, а саме завершення берегоукріплення дамби р.Дністер в урочищі «Зарінок» Дубовецької сільської ради Галицького району Івано-Франківської області (том 2, а.с.54-60).

В результаті вивчення стану використання майна інженерної інфраструктури водних об`єктів на території області та використання бюджетних коштів, Івано-Франківською обласною прокуратурою встановлено, що гідротехнічна споруда - дамба на р. Дністер в урочищі «Зарінок» на території Дубовецької сільської ради не перебуває на балансі Управління капітального будівництва в Івано-Франківській області, у зв`язку із чим, з метою отримання інформації щодо зареєстрованого права власності на таку споруду, Івано-Франківська обласна прокуратура звернулась до Дубовецької сільської ради із листом за №15-7вих-20 від 28.12.2020 (том 1, а.с.21).

Відповідачем, листом від 16.01.2021 №8, повідомлено позивача про те, що ділянка дамби в селі Дубівці в урочищі «Зарінок» взята на баланс Дубовецької сільської ради 31.12.2015, однак заходи щодо реєстрації права власності на такий об`єкт сільською радою не вживалися (том 1, а.с.22).

Зважаючи на встановлений факт бездіяльності відповідача щодо здійснення державної реєстрації нерухомого майна - гідротехнічної споруди (дамби), що на переконання позивача унеможливлює його належне утримання і може призвести до його втрати та носить загрозу для життя та здоров`я жителів громади, заступник керівника Івано-Франківської обласної прокуратури в інтересах держави звернувся з цим позовом до суду.

Надаючи оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд виходить з таких підстав та мотивів.

У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин суд при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних відносин.

Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» визначено, що представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу (частина 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру»).

Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначає Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні», частиною 2 статті 2 якого визначено, що місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

Стаття 25 цього Закону визначає загальну компетенцію сільських, селищних, міських рад, відповідно до якої сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Згідно з підпунктом 1 пункту «а» статті 29 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: власні (самоврядні) повноваження: управління в межах, визначених радою, майном, що належить до комунальної власності відповідних територіальних громад.

Повноваження в галузі житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, громадського харчування, транспорту і зв`язку сільських, селищних, міських рад регламентуються статтею 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», згідно з якою, до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: а) власні (самоврядні) повноваження, зокрема: здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів, організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян; б) делеговані повноваження: облік відповідно до закону об`єктів нерухомого майна незалежно від форм власності.

Частиною 1 статті 181 та частиною 1 статті 182 Цивільного кодексу України визначено, що до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 №1952-IV (надалі, також Закон №1952-IV) регулює відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав.

Статтею 2 зазначеного Закону встановлено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження.

Частиною 4 статті 5 Закону №1952-IV встановлено, що не підлягають державній реєстрації речові права та їх обтяження на корисні копалини, рослини, а також на малі архітектурні форми, тимчасові, некапітальні споруди, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких можливе без їх знецінення та зміни призначення, а також окремо на споруди, що є приналежністю головної речі, або складовою частиною речі, зокрема на магістральні та промислові трубопроводи (у тому числі газорозподільні мережі), автомобільні дороги, електричні мережі, магістральні теплові мережі, мережі зв`язку, залізничні колії.

Відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації від 17.08.2000 №507, під спорудами розуміються будівельні системи, пов`язані з землею, які створені з будівельних матеріалів, напівфабрикатів, устаткування та обладнання в результаті виконання різних будівельно-монтажних робіт.

Вказаним Державним класифікатором виокремлено інженерні споруди - об`ємні, площинні або лінійні наземні, надземні або підземні будівельні системи, що складаються з несучих та в окремих випадках огороджувальних конструкцій і призначені для виконання виробничих процесів різних видів, розміщення устаткування, матеріалів та виробів, для тимчасового перебування і пересування людей, транспортних засобів, вантажів, переміщення рідких і газоподібних продуктів та ін. До інженерних споруд відносяться: транспортні споруди (залізниці, шосейні дороги, злітно-посадкові смуги, мости, естакади тощо), трубопроводи та комунікації, дамби, комплексні промислові споруди, спортивні та розважальні споруди та ін.

Згідно із пунктом 1.9.18 Методики обстеження і паспортизації гідротехнічних споруд систем гідравлічного вилучення та складування промислових відходів та хвостів, затвердженого наказом Державного комітету у справах містобудування і архітектури від 19.12.1995 року №252, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 21.12.1995 за №466/1002 гідротехнічні споруди - це споруди для використання водних ресурсів, а також для боротьби з шкідливим впливом вод: греблі й дамби різного призначення та їхні конструктивні елементи; водоскиди, водоспуски, споруди водовідведення: тонелі, канали, труби, лотки; регуляційні споруди, накопичувачі промислових відходів, ставки, відкриті водозабори, гідромеханічне та механічне обладнання, призначене для нормального функціонування споруд.

Підпунктом 2 пункту 29 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 №1141, визначено, що до Державного реєстру прав вносяться такі відомості про об`єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці: тип об`єкта нерухомого майна; площа об`єкта нерухомого майна (загальна та (за наявності) житлова); опис об`єкта нерухомого майна із зазначенням об`єктів, що є приналежністю головної речі (присвоєна літера, римська або арабська цифра відповідно до технічного паспорта, загальна та (за наявності) житлова площа) (у разі коли об`єкт нерухомого майна є головною річчю); відомості про складові частини об`єкта нерухомого майна (найменування та/або присвоєна літера, загальна та (за наявності) житлова площа) (у разі коли об`єкт нерухомого майна є складною річчю); адреса об`єкта нерухомого майна; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Реєстрі прав власності на нерухоме майно (у разі відкриття розділу на об`єкт нерухомого майна, право власності на який було зареєстровано в Реєстрі прав власності на нерухоме майно); кадастровий номер земельної ділянки, на якій розташований такий об`єкт нерухомого майна (у разі коли об`єкт нерухомого майна розташований на земельній ділянці, право власності на яку зареєстровано в Державному реєстрі прав).

Разом з цим, відповідно до пункту 41 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127, для державної реєстрації права власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна подаються:

1) документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта;

2) технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна;

3) документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси;

4) письмова заява або договір співвласників про розподіл часток у спільній власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, що набувається у спільну часткову власність);

5) договір про спільну діяльність або договір простого товариства (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, будівництво якого здійснювалось у результаті спільної діяльності).

З огляду на викладене, при визначенні чи є певна споруда об`єктом нерухомого майна та чи підлягають права на неї державній реєстрації, слід враховувати, що державній реєстрації підлягають речові прав на нерухоме майно, що є самостійним об`єктом цивільно-правових відносин, яке містить ознаки, передбачені статтею 181 Цивільного кодексу України, та якому притаманні характеристики, внесення яких до Державного реєстру прав є обов`язковим.

В контексті вказаного, суд також зазначає, що згідно із приписами Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 №127, технічний паспорт - документ, що складається на основі матеріалів технічної інвентаризації об`єкта нерухомого майна, містить основні відомості про нього (місцезнаходження (адреса), склад, технічні характеристики, план та опис об`єкта, ім`я/найменування власника/замовника, відомості щодо права власності на об`єкт нерухомого майна, відомості щодо суб`єкта господарювання, який виготовив технічний паспорт тощо) та видається замовнику.

Технічна інвентаризація - комплекс робіт з обмірювання об`єкта нерухомого майна з визначенням його складу, фактичної площі та об`єму, технічного стану та/або з визначенням змін зазначених характеристик за певний період часу (у разі наявності попередньої інвентаризаційної справи) із виготовленням необхідних документів (матеріалів технічної інвентаризації, технічного паспорта) та обов`язковим внесенням відомостей про об`єкт нерухомого майна до Реєстру об`єктів нерухомого майна (після створення цього Реєстру).

Пунктами 6, 10 коментованої Інструкції встановлено, що технічну інвентаризацію проводять, зокрема, перед прийняттям в експлуатацію завершених будівництвом об`єктів, у тому числі після проведення реконструкції, капітального ремонту, технічного переоснащення, реставрації, щодо яких отримано право на виконання будівельних робіт. За результатами проведення технічної інвентаризації складаються інвентаризаційна справа, у тому числі матеріали технічної інвентаризації, технічні паспорти та обов`язково вносяться відомості про об`єкт нерухомого майна до Реєстру об`єктів нерухомого майна (після створення цього Реєстру).

Водночас, згідно із пунктом 1 розділу ІІ Інструкції, до об`єктів, що підлягають технічній інвентаризації та на які складаються інвентаризаційні справи і технічні паспорти, належать (завершені та незавершені будівництвом): 1) будинки квартирного типу різної поверховості, гуртожитки та їх секції; 2) квартири; 3) житлові кімнати, житлові блоки у гуртожитках; 4) будинки садибного типу; 5) будинки і споруди громадського та виробничого (в тому числі сільськогосподарського) призначення та їх комплекси; 6) нежитлові приміщення (групи нежитлових приміщень); 7) садові та дачні будинки; 8) гаражі та паркінги з машино-місцями (які не належать до господарських будівель: багатоповерхові, підземні, одноповерхові, блокові); 9) захисні споруди цивільного захисту (ДБН В 2.2.5-97 "Будинки і споруди. Захисні споруди цивільної оборони", ДБН А 3.1-9-2000 "Управління, організація і технологія. Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом захисних споруд цивільної оборони та їх утримання") (далі - захисні споруди). Класифікацію захисних споруд цивільного захисту наведено у додатку 19 до цієї Інструкції; 10) багатофункціональні будинки для тримання засуджених та осіб, узятих під варту (блочного, казарменого та камерного типу установ виконання покарань та слідчих ізоляторів); 11) об`єкти незавершеного будівництва; 12) багатофункціональні будинки та комплекси, що включають приміщення різного призначення (технічний паспорт виготовляється за формою за переважною площею).

Водночас, пунктом 4 розділу І Інструкції встановлено, що її дія не поширюється на проведення інвентаризації земельних ділянок, зелених насаджень, інженерних мереж, специфічних лінійних об`єктів (залізниці, шляхи та мости (шляхопроводи), гідротехнічні споруди, лінії електропередач, злітно-посадкові смуги, шахтні поля та стволи (гірничі виробки тощо), геліопарків та вітропарків (якщо немає будівель), технологічного устаткування та обладнання.

З наведених положень судом встановлено, що здійснення технічної інвентаризації та, як наслідок, складення технічного паспорта щодо гідротехнічної споруди - дамби, як обов`язкових елементів процедури державної реєстрації права власності, Інструкцією про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна не передбачено. Підтвердженням цього є також факт затвердження Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю в Івано-Франківській області 28.12.2015 Декларації про готовність до експлуатації об`єкта, який належить до І-ІІІ категорії складності, а саме завершення багатоукріплення дамби р.Дністер в урочищі «Зарінок» Дубовецької сільської ради Галицького району Івано-Франківської області, без проведеної технічної інвентаризації та видачі технічного паспорта.

Відповідно, здійснення державної реєстрації права власності на дамбу як об`єкта нерухомого майна не вбачається судом за можливе, оскільки такій інженерній споруді не притаманні характеристики, внесення яких до Державного реєстру прав є обов`язковим.

Разом з цим, суд звертає увагу позивача та його представниці на те, що гідротехнічна споруда - дамба на р. Дністер в урочищі «Зарінок» на території Дубовецької сільської ради Івано-Франківського району є приналежністю головної речі (складовою частиною речі) - земельної ділянки, на якій розташована, а тому в силу приписів статті 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права власності на такий об`єкт, аналогічно як і на магістральні та промислові трубопроводи (у тому числі газорозподільні мережі), автомобільні дороги, електричні мережі, магістральні теплові мережі, мережі зв`язку, залізничні колії, не підлягають державній реєстрації.

Таким чином, суд констатує, що дамба на р. Дністер в урочищі «Зарінок» не є самостійним об`єктом цивільно-правових відносин, яке містить ознаки, передбачені статтею 181 Цивільного кодексу України, та не наділена виключним переліком характеристик, внесення яких до Державного реєстру прав є обов`язковим.

Суд критично оцінює усні доводи представниці позивача щодо наявності в Єдиному державному реєстрі судових рішень відповідної судової практики, згідно з якою можлива реєстрація права власності на гідротехнічні споруди як об`єкти нерухомого майна, оскільки такі рішення стосувалися реєстрації окремих об`єктів нерухомого майна (споруд) як конструктивних елементів (допоміжних споруд), самої дамби.

Слід також звернути увагу, що з метою надання роз`яснень стосовно можливості реєстрації відповідачем речових прав на дамбу, сільський голова Дубовецької сільської ради звертався із листом до відділу «Центр надання адміністративних послуг» Дубовецької сільської ради як суб`єкта внесення відомостей про реєстрацію права власності до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Так, зі змісту листа відділу «Центр надання адміністративних послуг» Дубовецької сільської ради від 08.09.2021 №8/1-114 вбачається, що відповідачу роз`яснено про відсутність підстав та повноважень для здійснення державної реєстрації прав на гідротехнічну споруду з огляду на те, що дамба не є об`єктом цивільно-правових відносин та не наділена відповідними технічними характеристиками, які слід вносити до Державного реєстру.

Зважаючи на викладене, суд також зазначає, що Дубовецька сільська рада не є органом реєстрації речових прав на нерухоме майно, а відтак не може самостійно приймати рішення щодо проведення державної реєстрації права власності на дамбу за відсутності законодавчо врегульованого порядку здійснення такої реєстрації, а також технічних відомостей, внесення яких до Державного реєстру є обов`язковим.

Разом з цим, суд відхиляє твердження позивача щодо неможливості збереження наявної гідроспоруди та забезпечення її справності, у зв`язку із нездійсненою відповідачем реєстрацією права власності на дамбу. Так, зі змісту позовної заяви та долучених до матеріалів справи письмових доказів вбачається, що у 2020 році проведено роботи з відновлення берегоукріплення дамби на р.Дністер в урочищі «Зарінок», внаслідок її пошкодження стихією 24-25 червня 2020 року. Відновлення гідротехнічної споруди в даному випадку відбулось за рахунок коштів, виділених з обласного бюджету. Стверджуючи про необхідність державної реєстрації права власності на майно позивач вказує на те, що відсутність зареєстрованого відповідачем права власності на дамбу унеможливлює її належне утримання за рахунок коштів місцевого бюджету. Однак, позивачем не наведено належних та допустимих доводів щодо неможливості подальшого обслуговування гідротехнічної споруди за рахунок коштів обласного бюджету. При цьому, самі лише твердження прокурора стосовно неможливості утримання споруди за рахунок коштів Дубовецької сільської ради не є свідченням порушення відповідачем інтересів держави у вигляді завдання шкоди життю та здоров`ю жителів громади.

На переконання суду, слід також звернути увагу позивача на викладену ним у позові позицію Європейського суду з прав людини у рішення по справі «Трегубенко проти України» від 02.11.2004 щодо справедливої рівноваги між інтересами суспільства і конкретної фізичної чи юридичної особи, де Суд стверджував про правильне застосування законодавства, яке незаперечно становить «суспільний інтерес».

В контексті спірних правовідносин суд наголошує, що «правильне застосування законодавства», в даному випадку, не передбачає жодної можливості для здійснення державної реєстрації прав на гідротехнічну споруду (дамбу) як об`єкта нерухомого майна, відтак, суд вважає безпідставними та необґрунтованими доводи прокурора в частині порушення відповідачем суспільного інтересу шляхом допущення бездіяльності у вигляді нездійснення реєстрації речових прав на дамбу в порядку, визначеному Законом №1952-IV.

Решта доводів сторін та учасників справи на висновки суду щодо вирішення даного спору по суті не впливають та рішення суду не змінюють.

Згідно із частинами 1, 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У відповідності до вимог статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням зазначеного, на підставі наданих сторонами доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, суд дійшов висновку про необґрунтованість і безпідставність позовних вимог, заявлених в інтересах держави заступником керівника Івано-Франківської обласної прокуратури, а відтак позовна заява не підлягає задоволенню.

Враховуючи висновок суду про відмову в задоволенні позову, та відсутність доказів понесення відповідачем будь-яких витрат, пов`язаних з розглядом справи, судові витрати розподілу не підлягають.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статями 241-246, 250, 255, 295, підпунктом 15.5 пункту 15 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.< Резолютивна частина рішення - НЕ ВИДАЛЯТИ >

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач: Заступник керівника Івано-Франківської обласної прокуратури в інтересах держави, адреса: вулиця Грюнвальдська, 11, місто Івано-Франківськ, 76015, код ЄДРПОУ - 03530483;

відповідач: Дубовецька сільська рада, адреса: площа Незалежності, 2, с. Дубівці, Івано-Франківський р-н, Івано-Франківська обл., 77172, код ЄДРПОУ - 04357561;

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Дністровське басейнове управління водних ресурсів, адреса: вулиця Академіка Сахарова 23А, м. Івано-Франківськ, 76014, код ЄДРПОУ - 13646270.

Рішення складене в повному обсязі 21 вересня 2021 р.

Суддя /підпис/ Тимощук О.Л.