Справа № 420/15600/21
Суддя: Цховребова М.Г.
Дата ухвалення: 2021-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
20 вересня 2021 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Цховребова М.Г., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

встановив:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , в якому позивач просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення позивачу за період з 01.02.2018 року по 28.02.2018 року включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення січень 2008 року;

- зобов`язати відповідача нарахувати і виплатити на користь позивача індексацію грошового забезпечення за період з 01.02.2018 року по 28.02.2018 року включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення січень 2008 року в сумі 4258 гривень 75 копійок із одночасним відрахуванням 1,5% військового збору та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 «Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року № 44;

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення позивачу за період з 01.03.2018 року по 01.02.2021 року включно із застосуванням щомісячної фіксованої індексації 4463 гривні 15 копійок відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078;

- зобов`язати відповідача нарахувати і виплатити на користь позивача щомісячну фіксовану індексацію грошового забезпечення 4463 гривні 15 копійок за період з 01.03.2018 року по 01.02.2021 року включно в сумі 156369 гривень 48 копійок відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078 із одночасним відрахуванням 1,5% військового збору та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 «Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року № 44.

Ухвалою суду від 02.09.2021 року зазначений адміністративний позов залишено без руху, позивачу встановлено 10-денний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху шляхом подання до суду у кількості примірників (в т.ч. для відповідача):
- документу про сплату судового збору (без урахування можливих уточнень позовних вимог) у розмірі 1606,28 грн. у встановленому порядку, або зазначення інших правових підстав та надання доказів на їх підтвердження щодо звільнення від сплати судового збору.

Зазначену ухвалу суду отримано позивачем 09.09.2021 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

13.09.2021 року від представника позивача до суду електронною поштою надійшла заява, вхід. № ЕП/24517/21, у якій останній просить відкрити провадження у справі з урахуванням наданих у заяві пояснень, у яких, як на підстави звільнення позивача від сплати судового збору, посилається на:

- п.п. 1, 12 ст. 5 Закону України «Про судовий збір»;

- позицію Верховного Суду, викладену у постановах від 16 січня 2018 року у справі № 243/5366/16-ц, від 3 квітня 2019 року у справі № 638/9697/17, від 16 грудня 2019 року у справі № 823/726/16, від 24 вересня 2020 року у справі № 806/2883/17, відповідно до якої, зокрема індексація є складовою заробітної плати (додатковою заробітною платою) і у разі порушення законодавства про оплату праці в частині її виплати працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому індексації заробітної плати без обмеження будь-яким строком, як це передбачено частиною другою статті 233 КЗпП України.

Проте, по-перше, згідно зі змістом ухвали суду від 02.09.2021 року про залишення позовної заяви без руху, її прийнято з таких підстав, зокрема:

«…відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 ЗУ № 3674-VI від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.
Проте, даний позов не є справою (спором) про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, відповідно пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», в даному випадку також не застосовується.

Враховуючи та на підставі наведеного, суд дійшов висновку, що позиція позивача щодо звільнення його від сплати судового збору в даному випадку (спорі) є помилковою.».

З наведеного вбачається, що при прийнятті ухвали від 02.09.2021 року про залишення позовної заяви без руху судом вже надана оцінка підставам звільнення позивача від сплати судового збору за даним позовом згідно з п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» та здійснено висновок, що позиція позивача щодо звільнення його від сплати судового збору в даному випадку (спорі) є помилковою.

При цьому суд не бере до уваги посилання позивача у поданій ним заяві на виконання ухвали суду на позицію Верховного Суду, викладену у постановах від 16 січня 2018 року у справі № 243/5366/16-ц, від 3 квітня 2019 року у справі № 638/9697/17, від 16 грудня 2019 року у справі № 823/726/16, від 24 вересня 2020 року у справі № 806/2883/17, відповідно до якої, зокрема індексація є складовою заробітної плати (додатковою заробітною платою) і у разі порушення законодавства про оплату праці в частині її виплати працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому індексації заробітної плати без обмеження будь-яким строком, як це передбачено частиною другою статті 233 КЗпП України, як таку, що викладена при виборі і застосуванні норм права не до спірного питання (правовідносин) щодо сплати судового збору за подання відповідного адміністративного позову.

По-друге, щодо посилання позивача у поданій ним заяві на виконання ухвали суду на п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» слід зазначити таке.

Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року № 3674-VI (далі Закон № 3674-VI), від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються:

- військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.

У позовній заяві позивач просить: визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення позивачу за період з 01.02.2018 року по 28.02.2018 року та з 01.03.2018 року по 01.02.2021 року та зобов`язати відповідача вчинити певні дії.

Згідно зі змістом позовної заяви та доданих до неї документів, позивач з 01.02.2018 року по 01.02.2021 року проходив контрактну військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .

Отже, станом на дату подання позовної заяви 25.08.2021 року (дата здачі на пошту) позивач не є військовослужбовцем та даний позов не є справою (спором), пов`язаною з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків, відповідно пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 12 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», в даному випадку також не застосовується.

При цьому суд повторно звертає увагу позивача, що відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З встановленого вбачається, що поданими позивачем документами недоліки позовної заяви, встановлені ухвалою суду від 02.09.2021 року, позивачем не усунені.

Відповідно до ч.ч. 2, 6 ст. 121 КАС України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Про поновлення або продовження процесуального строку, відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою.

Виходячи з встановленого, на підставі ч. 2 ст. 121 КАС України суд вважає за можливе продовжити позивачу встановлений судом строк для усунення недоліків позовної заяви на 5 днів з дня вручення копії цієї ухвали.

Керуючись ст.ст. 121, 160, 161, 169, 171, 243, 248, 256, 294 КАС України, суд -

ухвалив:

Продовжити позивачу встановлений судом строк для усунення недоліків позовної заяви на 5 днів з дня вручення копії цієї ухвали.

Суд роз`яснює, що відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк, позовна заява повертається позивачеві.

Ухвала окремо оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя М.Г. Цховребова