Справа № 360/2318/21
Суддя: С.В. Борзаниця
Дата ухвалення: 2021-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

08 вересня 2021 рокуСєвєродонецькСправа № 360/2318/21

Луганський окружний адміністративний суд

у складі головуючого судді Борзаниці С.В.,

за участю секретаря судового засідання Моспанюк Є.С.,

сторін:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Бондарєвої В.В.,

представника відповідачів Сідабрас О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату, Міністерства юстиції України, Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) про визнання протиправними та скасування рішення, наказу про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю та наказу про припинення нотаріальної діяльності,-

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач), в інтересах якої звернулась адвокат Бондарева Валерія Валеріївна (далі - представник позивача) до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату Міністерства юстиції України (далі - відповідач 1), Міністерства юстиції України (далі - відповідач 2), Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) (далі - відповідач 3), в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату від 08.12.2016 № 3;

- визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України від 27.12.2016 № 3820/5 «Про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю, виданого ОСОБА_1 »;

- визнати протиправним та скасувати наказ Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 11.02.2021 № 25/В «Про припинення нотаріальної діяльності ОСОБА_2 ».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 24.01.2013 Міністерством юстиції України на ім`я ОСОБА_1 було видано свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю від 24.01.2013 № 8949.

Вироком Лисичанського міського суду Луганської області від 06.06.2016 у справі № 415/1578/16-к затверджено угоду про визнання винуватості, укладену 06.04.2016 між прокурором та підозрюваною ОСОБА_1 у кримінальному провадженні за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 368-4 КК України. ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 368-4 України, та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 850 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, з позбавленням права займатися нотаріальною діяльністю строком на 1 (один) рік. Дата набрання законної сили вироку - 07.07.2016.

Наказом Головного територіального управління юстиції у Луганській області від 15.07.2016 № 360/В «Про припинення приватної нотаріальної діяльності ОСОБА_1 » відповідно до пункту 8 статті 30 Закону України «Про нотаріат» (із змінами) та вироку Лисичанського міського суду Луганської області від 06.06.2016, припинено приватну нотаріальну діяльність приватного нотаріуса Лисичанського міського нотаріального округу ОСОБА_1 з 15.07.2016 та припинено дію реєстраційного посвідчення від 29.03.2013 № 344.

Наказом Міністерства юстиції України від 27.12.2016 № 3820/5 «Про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю, виданого ОСОБА_2 » анульовано свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю, видане Міністерством юстиції України 24.01.2013 за № 8949 на ім`я ОСОБА_1 .

29.07.2016 ОСОБА_1 подано адміністративний позов до Луганського окружного адміністративного суду, яким, з урахуванням уточненого позову, просила скасувати наказ Головного територіального управління юстиції у Луганській області від 15.07.2016 № 360/В та наказ Міністерства юстиції України від 27.12.2016 № 3820/5.

Постановою суду першої інстанції від 05.04.2017 у справі № 812/883/16 (№ у ЄДРСР 65853920) у задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 21.09.2017 у справі № 812/883/16 (№ у ЄДРСР 69097429) скасовано постанову Луганського окружного адміністративного суду від 05.04.2017 року у цій справі та прийнято нову постанову, якою позовні вимоги задоволено частково, а саме: скасовано наказ Міністерства юстиції України від 27.12.2016 №3820/5. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Наказом Головного територіального управління юстиції у Луганській області від 30.10.2017 №514/В «Про реєстрацію приватної нотаріальної діяльності ОСОБА_1 » було зареєстровано приватну нотаріальну діяльність ОСОБА_1 по Лисичанському міському нотаріальному округу та видане реєстраційне посвідчення №374 від 30.10.2017.

12.02.2021 ОСОБА_1 вручена копія наказу Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 11.02.2021 № 25/В «Про припинення нотаріальної діяльності ОСОБА_2 », згідно з яким наказано:

1. Припинити приватну нотаріальну діяльність приватного нотаріуса ОСОБА_1 по Лисичанському міському нотаріальному округу з 12.02.2021 та припинити дію реєстраційного посвідчення від 30.10.2017 № 374.

2. ОСОБА_2 : 1) передати невикористані спеціальні бланки нотаріальних документів до державного підприємства «Національні інформаційні системи» у триденний строк з дня припинення приватної нотаріальної діяльності; 2) подати до Східного міжрегіонального управління (м. Харків) не пізніше наступного робочого дня з дня отримання копії цього наказу реєстри для реєстрації нотаріальних дій, що були зареєстровані та підписані на 2021 рік для проставлення відмітки про припинення приватної нотаріальної діяльності; 3) у встановлені законом строки направити до Державної служби фінансового моніторингу України інформацію про припинення приватної нотаріальної діяльності; 4) підготувати та передати всі документи нотаріального діловодства та архіву до Луганського обласного державного нотаріального архіву за актом приймання-передавання та один примірник надати до Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) разом з печаткою приватного нотаріуса протягом одного місяця з дня одержання копії цього наказу.

Наказ від 11.02.2021 № 25/В відповідачем 3 видано на підставі пункту 2 частини першої статті 30, статті 30-1 Закону України «Про нотаріат» (зі змінами), підпункту 4.34 пункту 4 Положення про міжрегіональні управління Міністерства юстиції України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2011 № 1707/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 23.06.2011 №759/19497 (зі змінами), постанови Луганського окружного адміністративного суду від 05.04.2017 у справі № 812/883/16, постанови Верховного Суду від 03.02.202 у справі № 812/883/16.

Постанову Верховного Суду від 03.02.2021 у справі № 812/883/16 (№ в ЄДРСР 94602849) ОСОБА_1 не отримувала, про існування постанови їй стало відомо тільки 12.02.2021 з преамбули наказу Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 11.02.2021 № 25/В.

Цією постановою Верховний Суд задовольнив касаційну скаргу Головного територіального управління юстиції в Луганській області; скасував повністю постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 21.09.2017 у справі № 812/883/16 та залишив в силі постанову Луганського окружного адміністративного суду від 05.04.2017.

Водночас, у постанові від 03.02.2021 Верховний Суд висловив правову позицію, що Головним територіальним управлінням юстиції у Луганській області не подано увесь необхідний перелік документів, які передбачені пунктом Порядку внесення Міністерством юстиції України, територіальними органами Міністерства юстиції або Нотаріальною палатою України подання про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю та його розгляд Вищою кваліфікаційною комісією нотаріату, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 28.07.2011 № 1904/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28.07.2011 за №925/19663 (далі - Порядок № 1904/5), що є порушенням встановленої процедури та самостійною підставою для скасування рішення Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату від 08.12.2016 № 3.

Верховний Суд зазначив, що вказане порушення процедури, у даних спірних правовідносинах, мало місце під час розгляду подання Вищою кваліфікаційною комісією нотаріату, що відповідно є підставою для скасування рішення Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату від 08.12.2016 № 3.

Верховний Суд підкреслив, що ОСОБА_1 має право на оскарження рішення Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату до суду, яке передбачено приписами частини 11 статті 10 Закону України «Про нотаріат» і приписами пункту 17 Порядку № 1904/5.

Оскільки відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на заняття нотаріальною діяльністю анулюється Міністерством юстиції України, то з метою захисту права на зайняття приватною нотаріальною діяльністю ОСОБА_1 оскаржувала саме наказ Міністерства юстиції України, яким їй було анульовано відповідне свідоцтво, а також наказ Головного територіального управління юстиції в Луганській області про припинення нотаріальної діяльності та дії реєстраційного посвідчення від 29.03.2013 № 344.

ОСОБА_1 не вважала, що рішення Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату порушує її права, оскільки постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 21.09.2017 у справі № 812/883/16 були задоволені її позовні вимоги в частині скасування наказу Міністерства юстиції України від 27.12.2016 № 3820/5. Вважала, що вказане рішення Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату втратило чинність у зв`язку із скасуванням наказу Міністерства юстиції України.

Саме із постанови Верховного Суду від 03.02.2021 ОСОБА_1 стало відомо про те, що рішення Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату від 08.12.2016 № 3 є наразі чинним, та видається прийнято відповідачем 1 з порушенням процедури, що є підставою для його скасування в судовому порядку.

Наказ Міністерства юстиції України від 27.12.2016 №3820/5 «Про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю, виданого ОСОБА_2 » є похідним від рішення Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату від 08.12.2016 № 3.

Позивач вважає незаконним оскаржуваний наказ Міністерства юстиції України від 27.12.2016 № 3820/5, оскільки в його основу покладено рішення Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату від 08.12.2016 № 3, прийняте з порушенням законності під час процедури його прийняття.

Позивачка звертається до суду, оскільки змінилися підстави для подання адміністративного позову та просить суд надати оцінку законності рішення Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату від 08.12.2016 № 3. Водночас, оскільки метою позову є поновлення права позивачки на зайняття нотаріальною діяльністю, то лише визнання протиправним та скасування цього рішення без визнання протиправним та скасування похідного від нього наказу Міністерства юстиції України від 27.12.2016 №3820/5 та наказу Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 11.02.2021 № 25/В не забезпечить поновлення її порушеного права.

За таких обставин процедуру прийняття рішення Вищою кваліфікаційною комісією нотаріату було порушено, що за висновком Верховного Суду, вкладеним у постанові від 03.02.2021 у справі № 812/883/16 є підставою для скасування рішення Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату від 08.12.2016 № 3, оскільки за загальним правилом порушення процедури прийняття рішення тягне за собою недійсність такого рішення.

Позивач вважає, що рішення Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату від 08.12.2016 № 3 не відповідає наведеним вимогам частини другої статті 2 КАС України, а саме: вчинено не обґрунтовано, тобто без врахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); нерозсудливо, непропорційно, зокрема без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); без урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Вказане рішення Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату стало підставою для видання Міністерством юстиції України наказу «Про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю, виданого ОСОБА_1 » від 27.12.2016 № 3820/5, яким свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю, видане на ім`я ОСОБА_1 анульовано.

У свою чергу, єдиною підставою для видання наказу Східним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Харків) від 11.02.2021 № 25/В «Про припинення нотаріальної діяльності ОСОБА_2 » стало поновлення Верховним Судом чинності наказу Міністерства юстиції України від 27.12.2016 № 3820/5.

Позивач вважає, що оскільки рішення Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату від 08.12.2016 № 3 є незаконним, це тягне за собою протиправність виданого на його підставі наказу Міністерства юстиції України від 27.12.2016 № 3820/5 «Про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю, виданого ОСОБА_1 ».

Як наслідок, визнання незаконним наказу Міністерства юстиції України від 27.12.2016 № 3820/5 тягне за собою незаконність наказу Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 11.02.2021 № 25/В «Про припинення нотаріальної діяльності ОСОБА_2 », оскільки цей наказ був єдиною підставою для припинення нотаріальної діяльності позивачки.

На думку позивача, оскаржувані рішення та накази відповідачів безпосередньо стосуються інтересів ОСОБА_1 та порушують її законне право на зайняття приватною нотаріальною діяльністю, є неспівмірними із значними несприятливими наслідками для прав та інтересів позивачки з цілями, на досягнення яких спрямовані ці рішення.

Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м.Харків) заперечувало проти задоволення вимог, про що подало відзив на позовну заяву (т.1 арк. спр. 165-170), в якому зазначено таке.

Відповідно до вимог пункту 2 частини першої статті 30, статті 301 Закону України «Про нотаріат» (зі змінами), підпункту 4.34 пункту 4 Положення про міжрегіональні управління Міністерства юстиції України, затвердженим наказом Міністерства України від 23.06.20211 № 1707/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від 23.06.2011 № 759/19497 (зі змінами), постанови Луганського окружного адміністративного суду від 05.05.2017 у справі № 812/883/16, постанови Верховного Суду від 03.02.2021 у справ № 812/883/16 нотаріальну діяльність приватного нотаріуса ОСОБА_1. - припинено.

Однією з підстав припинення діяльності приватного нотаріуса ОСОБА_1 була постанова Верховного Суду від 03.02.2021, якою касаційну скаргу Головного територіального управління юстиції в Луганській області задоволено, постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 21.08.2017 у справі № 812/883/16 скасовано повністю, а постанову Луганського окружного адміністративного суду від 05.04.2017 у справі № 812/883/16 - залишено в силі. Зазначеною постановою Луганського окружного адміністративного суду залишено в силі наказ № 3820/5 від 27.12.2016 Міністерства юстиції України «Про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю, виданого ОСОБА_2 ».

Відповідно до норм статті 30 Закону України «Про нотаріат» зазначено, що однією з підстав припинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса є анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю. На підставі статті 30-1 Закону України «Про нотаріат» припинено нотаріальну діяльності приватного нотаріуса, шляхом видання наказу.

Таким чином позовні вимоги в чистині визнання протиправним та скасування наказу Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 11.02.2021 № 25/В «Про припинення нотаріальної діяльності ОСОБА_1 » вважає необґрунтованими, а зазначений наказ таким, що цілком відповідає чинному законодавству.

Разом з цим, звертаємо увагу суду на те, що позивачем не наведено в позовний заяві жодних аргументів чи норм законів, які порушило Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Харків) видаючи оспорюваний наказ, а за таких обставин й відповідно немає підстав для його скасування.

Верховний Суд, розглядаючи справу № 812/883/16 та приймаючи рішення про відмову в задоволенні позову, а саме, скасуванні наказу Головного територіального управління юстиції у Луганській області № 360/В від 15.07.2016 та наказу Міністерства юстиції України № 3820/5 від 27.12.2016, проаналізував відповідні норми законодавства та дослідив обставини справи. Так, розглянувши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального права, колегія суддів зазначила, що судом апеляційної інстанції скасовано правильне по суті та законне рішення суду першої інстанції. Відтак, наказ Міністерства юстиції України від 27.12.2016 № 3820/5 виданий на підставі законного рішення Комісії.

Таким чином, Східне міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) діяло в межах повноважень та в порядку, визначених нормами Закону України «Про нотаріат», приймаючи наказ від 11.02.2021 № 25/В «Про припинення нотаріальної діяльності ОСОБА_1 »

Враховуючи викладене, просить відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату, Міністерства юстиції України, Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про визнання протиправними та скасування рішення, наказу про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю та наказу про припинення нотаріальної діяльності у повному обсязі.

Міністерство юстиції України заперечувало проти задоволення вимог, про що подало відзив на позовну заяву (т.2 арк. спр. 10-26), в якому зазначено таке.

Згідно зі статтею 10 Закону для вирішення питання про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю при Міністерстві юстиції України утворюється Вища кваліфікаційна комісія нотаріату.

Завдання, функції та порядок діяльності Комісії встановлені Положенням про Вищу кваліфікаційну комісію нотаріату, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 31.08.2011 № 923 (далі - Положення).

Так, 08.12.2016 Комісією ухвалено рішення від № 3, яким анульовано свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю ОСОБА_1 на підставі підпункту «б» пункту 2 частини першої статті 12 Закону у зв`язку з винесенням щодо нотаріуса обвинувального вироку суду, який набрав чинності.

Вважають, що рішення ВККН не несе для приватного нотаріуса жодних наслідків та не може вплинути на його права, обов`язки чи законні інтереси.

Враховуючи викладене, оскільки рішення ВККН від 08.12.2016 № 3 не несе для приватного нотаріуса жодних наслідків та не може вплинути на його права, обов`язки чи законні інтереси, наявні підстави для ухвалення рішення про відмову в задоволенні такої позовної вимоги.

Подання Головного територіального управління юстиції у Луганський області про анулювання свідоцтва ОСОБА_1 про право на зайняття нотаріальною діяльністю оформлено у відповідності до встановлених вимог, а тому підлягало розгляду ВККН.

29.08.2016 Комісія отримала подання Головного територіального управління юстиції у Луганський області про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю № 8949, видане на ім`я ОСОБА_1 .

Пунктом 2 Порядку внесення подання визначено, що подання Мін`юсту, управління юстиції або Нотаріальної палати України про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю вноситься до Комісії не пізніше тридцяти днів з дня встановлення підстав для анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю, якщо інший строк не передбачено законом.

Згідно з пунктом 3 вказаного Порядку подання Мін`юсту, управління юстиції повинно містити:

інформацію про наявність підстав, визначених пунктом 2 частини першої статті 12 Закону;

зазначення конкретних порушень, які були допущені нотаріусом;

пропозиції щодо анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю.

При цьому, пунктом 4 Порядку внесення подання передбачено, що до подання Мін`юсту, територіального органу Міністерства юстиції додаються:

засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів, на підставі яких внесено Подання;

доповідна записка про перевірку роботи нотаріуса;

пояснення нотаріуса на предмет обставин, викладених у Поданні (у разі наявності); копії документів про зупинення нотаріальної діяльності (щодо приватного нотаріуса); копії документів, що свідчать про виявлені в діяльності нотаріуса порушення; документи, що свідчать про вжиті заходи щодо виявлених в роботі нотаріуса порушень; відповідні документи органів дізнання і слідства, прокуратури, суду тощо; засвідчена в установленому порядку копія рішення Мін`юсту, територіального органу Міністерства юстиції про направлення до Комісії Подання, яке прийняте відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» або Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань».

Перелік документів, які додаються до Подання, визначається Мін`юстом, територіальним органом Міністерства юстиції залежно від підстав, передбачених пунктом 2 частини першої статті 12 Закону.

Підставою для порушення питання про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю ОСОБА_1 стало надходження до Головного територіального управління юстиції у Луганській області вироку Лисичанського міського суду Луганської області від 06.06.2016 по кримінальній справі № 415/1578/16-к.

У переліку додатків до подання Головного територіального управління юстиції у Луганський області зазначено:

копія листа Лисичанського міського суду від 08.07.2016 з додатком (копія вироку Лисичанського міського суду Луганської області від 06.06.2016 № 415/1578/16-к);

копія наказу Головного територіального управління юстиції у Луганській області від 15.07.2016 № 360/В «Про припинення приватної нотаріальної діяльності ОСОБА_1 ».

Відтак, аналізуючи підстави внесення подання (підпункт «б» пункту 2 частини першої статті 12 Закону), надання інших документів до Подання не вбачається за можливе, виходячи з підстав його внесення.

Враховуючи викладене, подання Головного територіального управління юстиції у Луганський області складено відповідно до вимог Порядку внесення подання, а тому у ВККН були відсутні підстави для відмови у розгляді такого подання.

Вища кваліфікаційна комісія нотаріату розглянула подання Головного територіального управління юстиції у Луганський області про анулювання свідоцтва ОСОБА_1 про право на зайняття нотаріальною діяльністю і прийняла за результатами його розгляду рішення у межах повноважень і у спосіб, що передбачений чинним законодавством України.

ОСОБА_1 була належним чином повідомлена про засідання ВККН.

Крім іншого, просить звернути увагу на те, що твердження ОСОБА_1 щодо процедурних порушень у частині неповідомлення суб`єктом оскарження про засідання Комісії, в якому вона не могла брати участь, не відповідають дійсності з огляду на наступне.

Пунктом 8 Порядку внесення подання передбачено, що після попереднього розгляду членом Комісії Подання розглядається на засіданні Комісії у присутності нотаріуса, щодо якого внесено Подання, представника Департаменту державної реєстрації та нотаріату Мін`юсту, управління юстиції або територіального уповноваженого.

Неявка на засідання Комісії нотаріуса, представника Департаменту державної реєстрації та нотаріату Мін`юсту, управління юстиції або територіального уповноваженого, які належним чином повідомлені про дату, час і місце засідання Комісії, не є перешкодою для розгляду Подання, проте Комісія може визнати присутність зазначених осіб обов`язковою.

Так, листом Міністерства від 25.11.2016 № 8.3-32/115 було зобов`язано Головне територіальне управління юстиції у Луганській області повідомити ОСОБА_1 про засідання Комісії. На підтвердження виконання вищевказаного доручення надається скріншот розміщеного Головним територіальним управлінням юстиції у Луганській області повідомлення від 28.11.2016 про засідання Комісії.

Варто зауважити, що до засідання Комісії ОСОБА_1 подала клопотання про перенесення розгляду подання, у зв`язку із розглядом Луганським окружним адміністративним судом справи № 812/883/16 (про скасування наказу від 15.07.2016 № 360/В).

Вказані обставини свідчать про те, що ОСОБА_1 знала про наявність подання, про засідання Комісії, оскільки оскаржувала наказ про зупинення її нотаріальної діяльності, у зв`язку із внесенням подання.

Даний факт Комісією був врахований, однак ВККН відповідно до пункту 8 Порядку визнала неявку на засідання Комісії нотаріуса, який належним чином повідомлений про дату, час і місце засідання Комісії, не обов`язковою.

Слід вказати, що Позивач не була позбавлена права надати Комісії пояснення або відповідні документи, які б спростовували факти, викладені у поданні.

Разом з тим, ОСОБА_1 , керуючись власними переконаннями, своїми правами не скористалась, на засідання ВККН не з`явилась.

Вважають що Вища кваліфікаційна комісія нотаріату прийняла рішення про анулювання свідоцтва ОСОБА_1 про право на зайняття нотаріальною діяльністю у межах повноважень і у спосіб, що передбачений чинним законодавством України.

Угоду про визнання винуватості, укладену 06.04.2016 між прокурором та ОСОБА_1 , судом затверджено.

Вирок суду набрав законної сили 07.07.2016.

На виконання вироку суду та відповідно до пункту 8 статті 30 Закону Головним територіальним управлінням юстиції у Луганській області видано наказ від 15.07.2016 № 360/В, яким було припинено приватну нотаріальну діяльність приватного нотаріуса Лисичанського міського нотаріального округу ОСОБА_2 та припинено дію реєстраційного посвідчення про реєстрацію приватної нотаріальної діяльності від 29.03.2013 №344.

Разом з тим, згідно зі статтею 6 Закону особа, якій вперше надається право займатися нотаріальною діяльністю, в Головному управлінні юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управліннях юстиції в областях, містах Києві та Севастополі в урочистій обстановці приносить присягу такого змісту: «Урочисто присягаю виконувати обов`язки нотаріуса чесно і сумлінно, згідно з законом і совістю, поважати права і законні інтереси громадян і організацій, зберігати професійну таємницю, скрізь і завжди берегти чистоту високого звання нотаріуса».

Відповідно до статті 43 Закону не допускається вчинення нотаріальної дії у разі відсутності осіб - її учасників або їх уповноважених представників.

При вчиненні нотаріальної дії нотаріуси встановлюють особу учасників цивільних відносин, які звернулися за вчиненням нотаріальної дії.

Водночас частиною другою статті 3 Закону встановлено, зокрема те, що нотаріусом не може бути особа, яка має судимість.

Відповідно до підпункту «б» пункту 2 частини першої статті 12 Закону свідоцтво про право на заняття нотаріальною діяльністю може бути анульовано Міністерством юстиції України за рішенням Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату, прийнятим на підставі подання Міністерства юстиції України, його територіальних органів, у випадку винесення щодо нотаріуса обвинувального вироку суду, який набрав чинності.

У ході розгляду подання Головного територіального управління юстиції у Луганській області ВККН встановлено, що вказане подання та подані до нього матеріали містять всі підстави для анулювання свідоцтва Позивача про право на зайняття нотаріальною діяльністю.

Зважаючи на вказане, рішенням ВККН від 08.12.2016 № 3 ухвалено анулювати свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю, виданого Міністерством

З огляду на викладене вважаємо, що рішення ВККН від 08.12.2016 № 3 є законним, обґрунтованим та таким, що прийнято відповідно до норм чинного законодавства, а тому позовна вимога Позивача про скасування зазначеного рішення задоволенню не підлягає.

Щодо вимоги про визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України від 27.12.2016 № 3820/5 «Про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю, виданого ОСОБА_2 ».

Крім іншого, ОСОБА_1 звертаючи до Суду просить визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства від 27.12.2016 № 3820/5 «Про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю, виданого ОСОБА_1 ».

Вважають таку позовну вимогу безпідставною та такою, що задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Як раніше вказувалось, рішенням ВККН від 08.12.2016 № 3 ухвалено анулювати свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю, виданого Міністерством 24.01.2013 за № 8949 на ім`я ОСОБА_1 на підставі підпункту «б» пункту 2 частини першої статті 12 Закону у зв`язку з винесенням щодо нотаріуса обвинувального вироку суду, який набрав чинності.

Враховуючи викладене, 27.12.2016 Мін`юстом видано наказ № 3820/5 «Про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю, виданого ОСОБА_2 ».

З огляду на вищезазначене, наказ Мін`юсту від 27.12.2016 № 3820/5 видано на підставі рішення Комісії, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним на момент його видання законодавством України, а тому відсутні підстави для задоволення вимог Позивача щодо скасування наказу та визнання його протиправним.

Користуючись правом на подання заяв по суті справи, 23.06.2021 представником позивача подана відповідь на відзив, в якій наполягав на задоволенні позову (т. 2 арк. спр. 127-128).

Представником відповідачів надані заперечення на відповідь на відзив (т.2 арк. спр. 138-145).

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, надав пояснення, аналогічні викладеним у позові та відповіді на відзиви, просив суд задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідачів у судовому засіданні заперечував проти позовних вимог, надав пояснення, аналогічні викладеним у відзивах на позовну заяву, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

По справі вчинені такі процесуальні дії.

Ухвалою від 24.05.2021 відкрито провадження у справі та визначено справу розглядати в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 23.06.2020 (т.1 арк. спр. 151-155).

Ухвалою від 23.06.2021 продовжено строк підготовчого провадження в адміністративній справі на тридцять днів (т.2 арк. спр. 133).

Ухвалою від 12.08.2021 у задоволенні клопотання представника відповідачів про залишення позовною заяви без розгляду відмовлено (т.2 арк. спр. 162-164).

Ухвалою від 12.08.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті у судовому засіданні (т.2 арк. спр. 166).

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), судом встановлено таке.

Відповідно до свідоцтва № 8949 від 24.01.2013 ОСОБА_2 має право на зайняття нотаріальною діяльністю (том 1 арк. спр. 69).

На підставі наказу № 64/АГ від 22.03.2016 Головного територіального управління юстиції у Луганській області, 24.03.2016 Головним територіальним управлінням юстиції у Луганській області проведено планову комплексну перевірку організації нотаріальної діяльності приватного нотаріуса Лисичанського міського нотаріального округу ОСОБА_1, дотримання нею порядку вчинення нотаріальних дій та виконання правил нотаріального діловодства. За результатами перевірки складено довідку про результати проведення планової комплексної перевірки від 30.03.2016, в якій зазначено, що при проведенні перевірки комісією не було встановлено порушень в організації нотаріальної діяльності приватного нотаріуса, але виявлені порушення правил ведення нотаріального діловодства та Порядку вчинення нотаріальних дій, деякі з яких мають загальний характер. Загальна оцінка нотаріальної діяльності нотаріуса, дотримання порядку вчинення нотаріальних дій та виконання правил нотаріального діловодства - незадовільно (т. 1 арк. спр. 224-229).

21.04.2016 позивачем надані пояснення про проведену роботу по усуненню виявлених порушень за результатами проведеної планової комплексної перевірки організації нотаріальної діяльності ОСОБА_1 (т. 1 арк. спр. 225).

06.06.2016 Лисичанським міським судом Луганської області винесено вирок, яким ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 368-4 КК України, та призначено їй покарання у виді штрафу у розмірі 850 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що відповідає 14450, 00 грн., з позбавленням права займатися нотаріальною діяльністю строком на один рік. Вирок набрав законної сили 07.07.2016 (т. 1 арк. спр. 70-71, 191-192).

Наказом від 15.07.2016 № 360/В Головного територіального управління юстиції у Луганській області відповідно до пункту 8 статті 30 Закону України «Про нотаріат» та вироку Лисичанського міського суду Луганської області від 06.06.2016, припинено приватну нотаріальну діяльність приватного нотаріуса Лисичанського міського нотаріального округу ОСОБА_1 з 15.07.2016 та припинено дію реєстраційного посвідчення від 29.03.2013 № 344 (т. 1 арк. спр. 72, 194).

Листом № 4/4/2841 від 15.07.2016 Головного територіального управління у Луганській області направлено копію наказу № 360/В від 15.07.2016 на адресу ОСОБА_1

ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату надавались клопотання про перенесення розгляду питання про анулювання свідоцтва на зайняття нотаріальною діяльністю, виданого на ім`я ОСОБА_1 , до закінчення справи, що розглядається Луганським окружним адміністративним судом справи № 812/883/16 про скасування наказу від 15.07.2016 № 360/В (т. 1 арк. спр. 195, 207).

Головним територіальним управлінням юстиції у Луганський області 18.08.2016 за № 4/1/3206 винесено Подання про анулювання свідоцтва на зайняття нотаріальною діяльністю № 8949, видане на ім`я ОСОБА_1 , яке направлено до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату (т.1 арк. спр. 185-186). Підставою для порушення питання про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю ОСОБА_1 стало надходження до Головного територіального управління юстиції у Луганській області вироку Лисичанського міського суду Луганської області від 06.06.2016 по кримінальній справі № 415/1578/16-к.

У переліку додатків до подання Головного територіального управління юстиції у Луганський області зазначено:

копія листа Лисичанського міського суду від 08.07.2016 з додатком (копія вироку Лисичанського міського суду Луганської області від 06.06.2016 № 415/1578/16-к);

копія наказу Головного територіального управління юстиції у Луганській області від 15.07.2016 № 360/В «Про припинення приватної нотаріальної діяльності ОСОБА_1 ».

Рішенням Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату від 08.12.2016 № 3 вирішено: на підставі підпункту «б» пункту 2 частини першої статті 12 Закону України «Про нотаріат» у зв`язку з винесенням щодо нотаріуса обвинувального вироку суду, який набрав чинності, анулювати свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю, виданого Міністерством юстиції України 24.01.2013 за № 8949 на ім`я ОСОБА_2 (т.1 арк. спр. 149-150, 177-180).

Наказом Міністерства юстиції України від 27.12.2016 № 3820/5 «Про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю, виданого ОСОБА_2 », відповідно до рішення № 3 Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату від 08.12.2016 та на підставі підпункту «б» пункту 2 частини першої статті 12 Закону України «Про нотаріат», а саме у зв`язку з винесенням щодо нотаріуса обвинувального вироку суду, який набрав чинності, анульовано свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю, виданого Міністерством юстиції України 24.01.2013 за № 8949 на ім`я ОСОБА_2 (т.1 арк. спр. 73, 176).

Листом від 28.12.2017 № 10045/8/42-16 Міністерство юстиції України направлено копію наказу від 27.12.2016 № 3820/5 «Про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю, виданого ОСОБА_2 » на адресу ОСОБА_1 (т.1 арк. спр. 208).

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 05.04.2017 у справі № 812/883/16 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Головного територіального управління юстиції у Луганській області, Міністерства юстиції України про скасування наказу Головного територіального управління юстиції у Луганській області № 360/В від 15.07.2016 та наказу Міністерства юстиції України №3820/5 від 27.12.2016 - відмовлено (т. 1 арк. спр. 74-81).

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 21.09.2017 апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 05.04.2017 у справі № 812/883/16 скасовано. Прийнято нову постанову. Позовні вимоги ОСОБА_2 до Головного територіального управління юстиції у Луганській області, Міністерства юстиції України про скасування наказу Головного територіального управління юстиції у Луганській області № 360/В від 15.07.2016 та наказу Міністерства юстиції України № 3820/5 від 27.12.2016 задоволено частково. Скасовано наказ Міністерства юстиції України № 3820/5 від 27.12.2016 «Про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю виданого ОСОБА_1 ». В задоволенні решти позовних вимог відмовлено (т.1 арк. спр. 82-89).

Наказом Головного територіального управління юстиції у Луганській області від 30.10.2017 № 514/В «Про реєстрацію приватної нотаріальної діяльності ОСОБА_1 » було зареєстровано приватну нотаріальну діяльність ОСОБА_1 по Лисичанському міському нотаріальному округу та видане реєстраційне посвідчення № 374 від 30.10.2017 (т. 1 арк. спр. 90, 91-92).

Постановою Верховного Суду від 03.02.2021 касаційну скаргу Головного територіального управління юстиції в Луганській області задоволено. Постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 21.09.2017 у справі № 812/883/16 скасовано повністю. Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 05.04.2017 у справі № 812/883/16 залишено в силі (т.1 арк. спр. 95-101).

Наказом Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 11.02.2021 № 25/В «Про припинення нотаріальної діяльності ОСОБА_1», відповідно до пункту 2 частини першої статті 30, статті 30-1 Закону України «Про нотаріат» (зі змінами), підпункту 4.34 пункту 4 Положення про міжрегіональні управління Міністерства юстиції України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2011 № 1707/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 23.06.2011 №759/19497 (зі змінами), постанови Луганського окружного адміністративного суду від 05.04.2017 у справі № 812/883/16, постанови Верховного Суду від 03.02.202 у справі № 812/883/16, припинено приватну нотаріальну діяльність приватного нотаріуса ОСОБА_1 по Лисичанському міському нотаріальному округу з 12.02.2021 та припинено дію реєстраційного посвідчення від 30.10.2017 № 374 (т. 1 арк. спр. 94).

Вирішуючи спір по суті, суд керується положеннями законодавства, чинного станом на час виникнення спірних правовідносин та звертає увагу на наступне.

Згідно частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 61 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Частиною дев`ятою статті 10 Закону України «Про нотаріат» (в редакції, чинній станом на дату виникнення спірних правовідносин) визначено, що питання про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю розглядається Вищою кваліфікаційною комісією нотаріату за поданням відповідно Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі або Нотаріальної палати України у випадках, визначених цим Законом.

Згідно частини дев`ятої статті 10 Закону України «Про нотаріат» (в редакції, чинній станом на дату виникнення спірних правовідносин) Порядок внесення відповідно Головним управлінням юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головними управліннями юстиції в областях, містах Києві та Севастополі або Нотаріальною палатою України подання про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю та його розгляд Вищою кваліфікаційною комісією нотаріату встановлюється Міністерством юстиції України.

Відповідно до статті 10 Закону України «Про нотаріат» наказом Міністерства юстиції України від 28.07.2011 за № 1904/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28 липня 2011 р. за № 925/19663, затверджений Порядок внесення головними управліннями юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі або Нотаріальною палатою України подання про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю та його розгляд Вищою кваліфікаційною комісією нотаріату (далі за текстом також - Порядок № 1904/5).

Згідно пункту 3 Порядку № 1904/5 (в редакції станом на дату направлення - 18.08.2016) Подання управління юстиції про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю (далі - Подання) повинно містити:

інформацію про наявність підстав, визначених пунктом 2 частини першої статті 12 Закону;

зазначення конкретних порушень, які були допущені нотаріусом;

пропозиції щодо анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю.

Пункт 4 Порядку № 1904/5 (в редакції станом на дату направлення - 18.08.2016) визначав, що до Подання додаються:

засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів, на підставі яких внесено Подання;

доповідна записка про перевірку роботи нотаріуса;

пояснення нотаріуса на предмет обставин, викладених у доповідній записці про перевірку роботи нотаріуса;

копії документів про зупинення нотаріальної діяльності;

копії документів, що свідчать про виявлені в діяльності нотаріуса порушення;

документи, що свідчать про вжиті заходи щодо виявлених в роботі нотаріуса порушень;

відповідні документи органів дізнання і слідства, прокуратури, суду тощо.

Відповідно до пункту 6 Порядку № 1904/5 (в редакції станом на дату направлення - 18.08.2016) Подання та додані до нього матеріали підлягають попередньому розгляду Департаментом нотаріату, банкрутства та функціонування центрального засвідчувального органу (далі - Департамент).

У разі необхідності доопрацювання Подання повертається до управління юстиції з урахуванням строку, передбаченого пунктом 8 частини першої статті 29-1 Закону або до Нотаріальної палати України.

Пункт 8 частини першої статті 29-1 Закону України «Про нотаріат» передбачає строк не більш як на шість місяців.

Відповідно до пп. «б» п. 2 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про нотаріат», свідоцтво про право на заняття нотаріальною діяльністю може бути анульовано Міністерством юстиції України за рішенням Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату, прийнятим на підставі подання Міністерства юстиції України, Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, у випадку винесення щодо нотаріуса обвинувального вироку суду, який набрав чинності.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 30 Закону України «Про нотаріат» однією з підстав припинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса є набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким приватний нотаріус засуджений за навмисний злочин.

Відповідно до ст. 30-1 Закону України «Про нотаріат» припинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса здійснюється Головним управлінням юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головними управліннями юстиції в областях, містах Києві та Севастополі за наявності підстав, передбачених цим Законом, шляхом видання наказу про припинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса.

У випадках, передбачених пунктами 1-3, 5-9 частини першої статті 30 цього Закону, Головне управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головні управління юстиції в областях, містах Києві та Севастополі зобов`язані негайно передати приватному нотаріусу копію наказу про припинення його нотаріальної діяльності.

Приватний нотаріус зобов`язаний припинити нотаріальну діяльність з моменту отримання копії наказу про припинення його нотаріальної діяльності.

Наказ про припинення нотаріальної діяльності може бути оскаржений приватним нотаріусом до Міністерства юстиції України або до суду. Оскарження цього наказу приватним нотаріусом зупиняє реалізацію положень, передбачених частинами п`ятою і шостою цієї статті.

Припинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса означає припинення дії реєстраційного посвідчення.

Таким чином, в силу приписів пункту 3 Порядку № 1904/5 (в редакції станом на дату направлення - 18.08.2016) Подання управління юстиції про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю (далі - Подання), серед іншого, повинно містити зазначення конкретних порушень, які були допущені нотаріусом.

Однак дослідженням Подання відносно позивача встановлено, що воно в порушення п. 3 Порядку № 1904/5 зовсім не містить зазначення конкретних порушень, а лише зазначено про факт вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 368-4 ч. 3 Кримінального кодексу України.

Пункт 4 Порядку № 1904/5 (в редакції станом на дату направлення - 18.08.2016) в імперативному порядку визначав, що до Подання додаються (а не «можуть бути додані») відповідні документи, серед яких

доповідна записка про перевірку роботи нотаріуса;

пояснення нотаріуса на предмет обставин, викладених у доповідній записці про перевірку роботи нотаріуса;

документи, що свідчать про вжиті заходи щодо виявлених в роботі нотаріуса порушень.

Додання пояснення нотаріуса на предмет обставин, викладених у Поданні «у разі наявності», стало можливим лише після внесення змін до Порядку № 1904/5 згідно Наказу Міністерства юстиції України від 22.11.2016 за № 3291/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 листопада 2016 р. за № 1509/29639.

Станом на дату отримання Подання Департаментом- 29.08.2016 вх. 20137-0-32-16 були обов`язковими до виконання приписи Порядку № 1904/5 в частині зазначення у Поданні конкретних порушень, які були допущені нотаріусом, а також додання доповідної записки про перевірку роботи нотаріуса, пояснень нотаріуса на предмет обставин, викладених у доповідній записці про перевірку роботи нотаріуса, документів, що свідчать про вжиті заходи щодо виявлених в роботі нотаріуса порушень.

Зміст пункту 4 Порядку № 1904/5 (в редакції станом на дату отримання - 29.08.2016) свідчить про те, що в обов`язковому порядку повинна бути складена доповідна записка про перевірку роботи нотаріуса, яка повинна бути надана для ознайомлення нотаріусу.

Після цього нотаріус повинен надати пояснення на предмет обставин, викладених у доповідній записці про перевірку його роботи.

Також з боку управління юстиції повинні бути вжиті заходи щодо виявлених в роботі нотаріуса порушень та складені відповідні документи, які повинні бути додані до Подання.

Під час розгляду справи відповідачем 3 не зазначено та не надано доказів виконання зазначених приписів пунктів 3 та 4 Порядку № 1904/5.

Позивач пояснила, що до неї зовсім не зверталися з питанням надання пояснень, що не заперечувалося представником відповідачів.

Зазначені висновки суду підтверджуються Висновком члена Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату, який рекомендував перенести розгляд питання про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю до вирішення зазначених питань або повернути на доопрацювання до Департаменту державної реєстрації та нотаріату Мін`юсту, управління юстиції, Нотаріальної палати України, але не більше ніж на тридцять днів з дня його надходження та з урахуванням строку, передбаченого пунктом 8 частини першої статті 29-1 Закону (Т.2, а.с.54-55 )

В оскаржуваному рішенні від 08.12.2016 відсутні законодавчо визначені підстави розгляду відповідачем 1 Подання від 18.08.2016 відносно позивача при виявлених самим же членом Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату порушень обов`язкових до виконання приписів пунктів 3 та 4 Порядку № 1904/5.

При цьому відсутні обставини визнати такі порушення формальними, оскільки в матеріалах справи наявні докази щодо клопотання позивача про перенесення розгляду питання про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю на іншу дату, що свідчило про бажання позивача надати відповідні пояснення, що гарантовано нотаріусу приписами п. 4 Порядку № 1904/5.

Також суд враховує, що членом Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату в межах строку, передбаченого пунктом 8 частини першої статті 29-1 Закону, пропонувалося надання не більше ніж тридцять днів з дня надходження Подання для повернення на доопрацювання, оскільки шестимісячний строк з дня надходження Подання закінчувався 01.03.2017 (не більше шести місяців з дня надходження - 29.08.2016).

Тобто, існували реальні строки для виправлення допущених порушень приписів пунктів 3 та 4 Порядку № 1904/5 з боку управління юстиції, однак відповідач 1 без поважних причин та наявності законодавчо визначених підстав розглянув Подання відносно позивача.

У зв`язку з чим судом встановлені порушення з боку відповідачів 1 та 3 норм діючого законодавства, а саме: приписів частини дев`ятої статті 10 Закону України «Про нотаріат», пунктів 3 та 4 Порядку № 1904/5 при розгляді Подання про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю № 8949, виданого на ім`я ОСОБА_2 , що потягло за собою порушення прав позивача на розгляд питання про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю у визначеному діючим законодавством порядку.

Стосовно порушення прав позивача з боку відповідача 2 суд зазначає таке.

Як зазначалося, відповідно до пп. «б» п. 2 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про нотаріат», свідоцтво про право на заняття нотаріальною діяльністю «може бути» анульовано Міністерством юстиції України за рішенням Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату, прийнятим на підставі подання головних управлінь юстиції в областях, у випадку винесення щодо нотаріуса обвинувального вироку суду, який набрав чинності.

Тобто, відповідач 2 не зобов`язаний в однозначному порядку анулювати свідоцтво про право на заняття нотаріальною діяльністю при наявності рішення Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату, прийнятим на підставі подання головного управління юстиції в області.

Законом визначене саме «право» Міністерства юстиції України прийняти вказане рішення.

Реалізація такого права, в силу приписів ст. 19 Конституції України, повинна відбуватися на всебічному та повному вивченні матеріалів стосовно конкретної особи, встановленні дотримання визначеної законодавством процедури щодо можливого анулювання свідоцтва про право на заняття нотаріальною діяльністю.

Судом встановлено, що рішення № 3 Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату від 08.12.2016 прийняте з порушенням норм діючого законодавства.

В свою чергу, відповідач 2 не виявив явних порушень пунктів 3 та 4 Порядку № 1904/5 при прийнятті рішення № 3 Вищою кваліфікаційною комісією нотаріату від 08.12.2016 за результатами розгляду Подання про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю № 8949, виданого на ім`я ОСОБА_2 , чим допустив порушення прав позивача, видавши наказ № 3820/5 від 27.12.2016 про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю № 8949.

За встановлених по даній адміністративній справі обставинах відсутні підстави для застосування положень ст. 78 КАС України стосовно постанов Луганського окружного адміністративного суду від 05.04.2017 та Верховного Суду від 03.02.2021 по справі № 812/883/16 щодо відмови у скасуванні наказу Міністерства юстиції України № 3820/5 від 27.12.2016, оскільки по вказаній справі були інші підстави оскарження, ніж по цій адміністративній справі.

По справі № 812/883/16 не оскаржувалося рішення № 3 Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату від 08.12.2016 за результатами розгляду Подання про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю № 8949, виданого на ім`я ОСОБА_2 , на підставі якого й був прийнятий наказ № 3820/5 від 27.12.2016, та не надавалася оцінка щодо законності прийняття зазначеного рішення.

По цій адміністративній справі суд застосовує положення частини сьомої статті 78 КАС України, згідно якої правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду.

Як наслідок, шляхом правового аналізу щодо законності прийняття рішення № 3 Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату від 08.12.2016 стосовно позивача суд дійшов висновку про наявність порушень, що є підставою для скасування наказу № 3820/5 від 27.12.2016.

Щодо вимог про визнання протиправним та скасування наказу Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 11.02.2021 № 25/В «Про припинення нотаріальної діяльності ОСОБА_2 » суд зазначає таке.

Як встановлено матеріалами справи, вироком Лисичанського міського суду Луганської області від 06.06.2016 ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 368-4 України, та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 850 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, з позбавленням права займатися нотаріальною діяльністю строком на 1 (один) рік. Дата набрання законної сили вироку - 07.07.2016.

Наказом Головного територіального управління юстиції у Луганській області від 15.07.2016 № 360/В «Про припинення приватної нотаріальної діяльності ОСОБА_1 » відповідно до пункту 8 статті 30 Закону України «Про нотаріат» (із змінами) та вироку Лисичанського міського суду Луганської області від 06.06.2016, припинено приватну нотаріальну діяльність приватного нотаріуса Лисичанського міського нотаріального округу ОСОБА_1 з 15.07.2016 та припинено дію реєстраційного посвідчення від 29.03.2013 № 344.

29.07.2016 ОСОБА_1 подано адміністративний позов до Луганського окружного адміністративного суду, в якому просила скасувати наказ Головного територіального управління юстиції у Луганській області від 15.07.2016 № 360/В та наказ Міністерства юстиції України від 27.12.2016 № 3820/5.

Постановою суду першої інстанції від 05.04.2017 у справі № 812/883/16 (№ у ЄДРСР 65853920) у задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 21.09.2017 у справі № 812/883/16 скасовано постанову Луганського окружного адміністративного суду від 05.04.2017 року та прийнято нову постанову, якою позовні вимоги задоволено частково, а саме: скасовано наказ Міністерства юстиції України від 27.12.2016 №3820/5. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Таким чином, оскільки рішенням апеляційної інстанції було відмовлено у задоволенні вимог про скасування наказу Головного територіального управління юстиції у Луганській області від 15.07.2016 № 360/В, вказаний наказ був визнаний судами першої та апеляційної інстанції законним.

Тобто, з дати винесення наказу № 360/В - 15.07.2016 його дія не зупинялася, тобто він був чинним.

Згідно вироку Лисичанського міського суду Луганської області від 06.06.2016 позивачу призначено покарання у виді штрафу в розмірі 850 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, з позбавленням права займатися нотаріальною діяльністю строком на 1 (один) рік. Дата набрання законної сили вироку - 07.07.2016.

Таким чином, заборона займатися нотаріальною діяльністю стосовно позивача діяла до 07.07.2017.

Як встановлено матеріалами справи, Головним територіальним управлінням юстиції у Луганській області був виданий наказ від 30.10.2017 №514/В «Про реєстрацію приватної нотаріальної діяльності ОСОБА_1 », згідно якого була зареєстрована приватна нотаріальна діяльність ОСОБА_1 по Лисичанському міському нотаріальному округу та видане реєстраційне посвідчення №374 від 30.10.2017.

При цьому згідно з наказу підставою для реєстрації приватної нотаріальної діяльності позивача стала її заява від 25.10.2017.

Правовою підставою у наказі зазначена стаття 24 Закону України «Про нотаріат».

Суд акцентує увагу, що станом на 25 та 30 жовтня 2017 року наказ Головного територіального управління юстиції у Луганській області від 15.07.2016 № 360/В «Про припинення приватної нотаріальної діяльності ОСОБА_1 » відповідно до пункту 8 статті 30 Закону України «Про нотаріат» (із змінами) та вироку Лисичанського міського суду Луганської області від 06.06.2016 був чинним та повинен був враховуватися при прийнятті рішення за заявою ОСОБА_1 від 25.10.2017.

Наказ від 30.10.2017 №514/В «Про реєстрацію приватної нотаріальної діяльності ОСОБА_1 » прийнятий після 07.07.2017, тобто після закінчення строку заборони позивачу займатися нотаріальною діяльністю згідно вироку Лисичанського міського суду Луганської області від 06.06.2016.

Таким чином, Наказ від 30.10.2017 №514/В «Про реєстрацію приватної нотаріальної діяльності ОСОБА_1 » по справі визнається належним доказом, оскільки прийнятий повноважним органом та відсутні підстави для визнання його протиправним.

З урахуванням викладених обставин, позивач згідно наказу Головного територіального управління юстиції у Луганській області від 15.07.2016 № 360/В «Про припинення приватної нотаріальної діяльності ОСОБА_1 » відповідно до пункту 8 статті 30 Закону України «Про нотаріат» була притягнута до юридичної відповідальності одного виду - припинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса за правопорушення, суть якого викладена у вироку Лисичанського міського суду Луганської області від 06.06.2016.

Постановою Верховного Суду від 03.02.2021 задоволено касаційну скаргу Головного територіального управління юстиції в Луганській області: скасовано повністю постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 21.09.2017 у справі № 812/883/16 та залишено в силі постанову Луганського окружного адміністративного суду від 05.04.2017. Тобто, у задоволенні вимог про скасування наказу Міністерства юстиції України від 27.12.2016 №3820/5 було відмовлено, вказаний наказ набув чинності з 03.02.2021.

Згідно пунктів 2 та 8 частини першої статті 30 Закону України «Про нотаріат» визначений перелік підстав для юридичної відповідальності одного виду - припинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса.

Так, підставами припинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса, серед інших, є:

2) анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю;

8) набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким приватний нотаріус засуджений за умисне кримінальне правопорушення.

Як встановлено матеріалами справи, наказ Міністерства юстиції України від 27.12.2016 №3820/5 «Про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю, виданого ОСОБА_2 » був винесений у зв`язку з винесенням щодо нотаріуса обвинувального вироку Лисичанського міського суду Луганської області від 06.06.2016.

При цьому є чинним та не скасованим наказ Головного територіального управління юстиції у Луганській області від 15.07.2016 № 360/В про припинення приватної нотаріальної діяльності ОСОБА_1 з 15 липня 2016 року.

Тобто, позивач вже була притягнута до юридичної відповідальності, передбаченої статтею 30 Закону України «Про нотаріат», у вигляді припинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса.

Як вже зазначалося, Головним територіальним управлінням юстиції у Луганській області був виданий наказ від 30.10.2017 №514/В «Про реєстрацію приватної нотаріальної діяльності ОСОБА_1 » на підставі її заяви від 25.10.2017.

Наказ Головного територіального управління юстиції у Луганській області від 30.10.2017 №514/В не був предметом оскарження у справі № 812/883/16.

Прийнявши наказ від 11.02.2021 № 25/В «Про припинення нотаріальної діяльності ОСОБА_1», Східне міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) допустило повторне притягнення позивача до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, чим прямо порушило положення статті 61 Конституції України, згідно якої ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Крім того, при розгляді даної адміністративної справи була встановлена протиправність наказу Міністерства юстиції України від 27.12.2016 №3820/5 «Про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю, виданого ОСОБА_2 », що є додатковою підставою для скасування наказу від 11.02.2021 № 25/В «Про припинення нотаріальної діяльності ОСОБА_1»

Враховуючи вищевикладене, позиція представника відповідачів стосовно того, що відповідачами обґрунтовано та правомірно були прийняті оскаржувані рішення, спростована наявними у справі доказами.

У Рішенні від 20.10.2011 у справі «Rysovskyy v. Ukraine» Європейський суд з прав людини зазначив, що принцип «належного урядування» передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб («Beyeler v. Italy», «Oneryildiz v. Turkey», «Megadat.com S.r.l. v. Moldova», «Moskal v. Poland»). На державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок («Lelas v. Croatia» і «Toscuta and Others v. Romania») і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси («Oneryildiz v. Turkey», та «Beyeler v. Italy»).

Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків («Lelas v. Croatia»).

Зважаючи, що допущені відповідачем порушення є суттєвими, суд дійшов висновку, що вони унеможливлюють застосування до позивача наслідків прийнятих відповідачами рішення та наказів, та свідчать про невідповідність цих рішень визначеним частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям правомірного рішення суб`єкта владних повноважень. Тому оскаржувані рішення та накази є протиправними та підлягають скасуванню.

За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09 грудня 1994 року, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зважаючи на встановлені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до абзацу 1 частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторона, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем при зверненні до суду з даним адміністративним позовом сплачено судовий збір у розмірі 2724,00 грн (арк. спр. 68).

Оскільки у даній справі позовні вимоги підлягають задоволенню, на користь Позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору в розмірі 2724,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів.

Керуючись положеннями статей 6, 9, 12, 73-80, 241, 245, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату (місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Городецького, буд. 13), Міністерства юстиції України (ідентифікаційний код 00015622, місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Архітектора Городецького, буд. 13), Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) (ідентифікаційний код 43315445, місцезнаходження: 61002, Харківська обл., м. Харків, вул. Ярослава Мудрого, буд. 16) про визнання протиправними та скасування рішення, наказу про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю та наказу про припинення нотаріальної діяльності задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату від 08.12.2016 № 3 щодо анулювання свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю, виданого Міністерством юстиції України 24.01.2013 за № 8949 на ім`я ОСОБА_2 .

Визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України від 27.12.2016 № 3820/5 «Про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю, виданого ОСОБА_2 ».

Визнати протиправним та скасувати наказ Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 11.02.2021 № 25/В «Про припинення нотаріальної діяльності ОСОБА_2 ».

Стягнути з Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_2 витрати зі сплати судового збору у розмірі 908,00 грн (дев`ятсот вісім гривень 00 коп.).

Стягнути з Міністерства юстиції України за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_2 витрати зі сплати судового збору у розмірі 908,00 грн (дев`ятсот вісім гривень 00 коп.).

Стягнути з Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_2 витрати зі сплати судового збору у розмірі 908,00 грн (дев`ятсот вісім гривень 00 коп.).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено та підписано 20.09.2021.

Суддя С.В. Борзаниця