Справа № 480/4100/21
Суддя: С.М. Гелета
Дата ухвалення: 2021-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 вересня 2021 року Справа №480/4100/21
Сумський окружний адміністративний суд у складі судді Гелети С.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику осіб в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 (ВЧ НОМЕР_1 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності та дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 ( далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся з позовною заявою до військової частини НОМЕР_1 (ВЧ НОМЕР_1 ) ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі відповідач), в якій просить:
- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо ненадання ОСОБА_1 оновленої довідки про вартість речового майна, що належить до видачі у відповідності до норм забезпечення речовим майном військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2004 №1444 та норм забезпечення речовим майном військовослужбовців та працівників Державної прикордонної служби України в мирний час та особливий період, затверджених Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 31.10.2016 №1132 із включенням повного переліку речового майна, право на яке ОСОБА_1 отримав з 12.04.2011 по 17.11.2020;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) видати ОСОБА_1 оновлену довідку про вартість речового майна, що належить до видачі у відповідності до норм забезпечення речовим майном військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2004 №1444 та норм забезпечення речовим майном військовослужбовців та працівників Державної прикордонної служби України в мирний час та особливий період, затверджених Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 31.10.2016 №1132 із включенням повного переліку речового майна, право на яке ОСОБА_1 отримав з 12.04.2011 по 17.11.2020;
- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за неотримане речове майно пропорційно часу, що, минув з дня виникнення права на отримання цього майна до дати підписання наказу про виключення зі списків особового складу органу Держприкордонслужби, а також не за цінами встановленими розпорядженням Адміністрації Державної прикордонної служби України 17.02.2020 №41 "Про доведення розрахунку вартості предметів речового майна для нарахування грошової компенсації";
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 з відрахуванням раніше проведених виплат грошову компенсацію за належне, але не отримане протягом проходження військової служби речове майно відповідно до Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2016 №178 без застосування пропорції часу, що минув з дня виникнення права на отримання цього майна до дати підписання наказу про виключення зі списків особового складу органу Держприкордонслужби за цінами предметів обмундирування, визначеними станом на 01.01.2020 розпорядженням Адміністрації Державної прикордонної служби України від 17.02.2020 № 41 "Про доведення розрахунку вартості предметів речового майна для нарахування грошової компенсації".
Свої вимоги мотивує тим, що до 17.11.2020 проходів військову службу. Відповідачем було складено довідку про вартість речового майна, яке належало до виплати та визначено суму грошової компенсації за неотримане речове майно у зв`язку із звільненням позивача. При цьому під час складення остаточного розрахунку було застосовано вартість майна не за цінами, визначеними станом на 01.01.2020, як передбачено розпорядженням Адміністрації Державної прикордонної служби України від 17.02.2020 № 41 "Про доведення розрахунку вартості предметів речового майна для нарахування грошової компенсації". Зазначає, що під час складення та виплати суми компенсації згідно довідки №126 відповідачем було застосовано пропорції часу, що минув з дня виникнення права на отримання цього майна до дати підписання наказу про виключення зі списків особового складу органу Держприкордонслужби, що суперечить порядку нарахування компенсації, що затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2016 №178. Дані обставини вплинули на остаточний розрахунок суми виплати.
Крім того, позивач зазначає, що відповідачем не було включено в довідку та не було визначено весь перелік майна, що належало до видачі позивачу відповідно постанови Кабінету Міністрів України від 28.10.2004 № 1444 "Про речове забезпечення військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час" та Норм забезпечення речовим майном військовослужбовців та працівників Державної прикордонної служби України в мирний час та особливий період, затверджених Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 31.10.2016 №1132 за період проходження служби, зокрема за період з 12.04.2011 по 17.11.2020.
Таким чином, відповідачем не було здійснено належне нарахування та виплата всієї суми грошової компенсації за неотримане речове майно під час звільнення позивача зі служби. Вважає вказану бездіяльність відповідача протиправною та вважає, що наявні підстави зобов`язати відповідача вчинити певні дії щодо виплати грошової компенсації.
Відповідачем до суду подано відзив на позовну заяву, зазначає, що позивачу було видано відповідну довідку, частина нормативно-правових актів на які посилається позивач, втратила чинність, а тому не може застосовуватися та братися до уваги під час відповідного розрахунку. Так, грошова компенсація вартості за належне до видачі не отримане речове майно позивачу не нараховувалась відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.10.2004 № 1444 "Про речове забезпечення військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час", оскільки на час звільнення позивача зі служби втратила чинність. Позивачу 19.03.2021 виплачено суму грошової компенсації за неотримане речове майно в повному обсязі.
Позивач подав відповідь на відзив в якому позовні вимоги підтримує, просить суд задовольнити в повному обсязі, зазначає, що відповідачем не доведено факт отримання позивачем речового майна за період проходження служби, не надано жодних доказів в обґрунтування правомірності даних та складових, зазначених у довідці №126, правильності визначення переліку та суми виплати, що є предметом спору у даній справі. Відповідачем у запереченнях на відповідь на відзив зазначено, що дії відповідача є правомірними, всі виплати проведені у відповідності до законодавства.
Судом відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомленням) сторін, витребувано докази.. Ухвалами суду було витребувано докази, відмовлено позивачу у клопотанні про винесення окремої ухвали відносно відповідача.
Суд, перевіривши матеріали справи, дослідивши зміст заяв по суті спору учасників справи, повно та об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, зазначає наступне.
Матеріалами справи підтверджується, що позивач з 12.04.2011 проходив службу за контрактом у Державній прикордонній службі України та 17.11.2020 звільнений зі служби виключено зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення у в/ч НОМЕР_1 , наказом начальника 5 прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України №483-ОС від 17.11.2020.
Позивач не погодився із переліком майна, що було зазначено в довідці №126, оскільки включено не все речове майно, яке належало до видачі позивачу, розрахунок здійснений із застосування пропорції часу, що минув з дня виникнення права на отримання цього майна до дати підписання наказу про виключення зі списків особового складу органу Держприкордонслужби та було визначено ціни не станом на 01.01.2020, у зв`язку із чим позивач звернувся до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходи з наступного.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, єдину систему їх соціального та правового захисту встановлює Закон України від 20 грудня 1991 року N2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон N 2011-XII).
Згідно з частиною першою статті 9 Закону N 2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Абзацом 2 частини першої статті 9-1 Закону N 2011-XII визначено, що речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, у тому числі для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.
В період проходження позивачем військової служби норми забезпечення речовим майном військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час були затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 28.10.2004 № 1444.
Пункт 27 Положення про порядок речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2004 року № 1444 (далі - Положення № 1444) передбачав, що військовослужбовці, звільнені у запас або відставку з правом носіння військової форми одягу, за бажанням можуть отримати речове майно, яке вони не отримали під час звільнення, або грошову компенсацію за нього за цінами на день підписання наказу про звільнення. Зазначеним особам, звільненим у запас або відставку після закінчення строку контракту, за належне їм, але не отримане протягом дії контракту речове майно, виплачується грошова компенсація пропорційно часу, що минув з дня виникнення права на отримання цього майна до дати закінчення контракту, або видається речове майно на суму грошової компенсації.
Вищевказане Положення № 1444 втратило чинність 04 березня 2016 року.
За змістом статті 9-1 Закону № 2011-XII в редакції, чинній на момент звільнення позивача з військової служби, речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, Міністерством інфраструктури України - для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до наведеної норми Кабінет Міністрів України постановою від 16 березня 2016 року № 178 затвердив Порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно (далі - Порядок № 178).
Пунктами 2, 3 Порядку № 178, визначено, що виплата грошової компенсації здійснюється особам офіцерського, старшинського, сержантського і рядового складу. Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі, зокрема, й звільнення з військової служби.
Згідно з пунктом 4 Порядку № 178 грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації.
За приписами пункту 5 Порядку № 126 довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком.
Пунктом 4 розділу ІІІ Інструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 29 квітня 2016 року №232 (далі -Інструкція № 232), встановлено, що військовослужбовці, які звільняються в запас або відставку, за їх бажанням отримують речове майно, яке не було отримане під час проходження служби, або грошову компенсацію за нього, виходячи із закупівельної вартості такого майна. Порядок виплати грошової компенсації здійснюється відповідно до вимог Порядку № 178. Грошова компенсація замість речового майна, що підлягає видачі, виплачується на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, форма якої наведена у додатку до Порядку № 178, яка видається речовою службою військової частини, виходячи із заготівельної вартості цих предметів.
Аналіз норм статті 9-1 Закону № 2011-XII, а також пунктів 2, 3 Порядку № 178, в редакції, чинній на момент звільнення позивача з військової служби свідчить, що позивач має право на грошову компенсацію замість неотриманого речового майна при звільненні з військової служби.
При цьому суд зазначає, що механізм реалізації військовослужбовцями гарантованого їм частиною першою статті 9-1 Закону №2011-XII права Кабінетом Міністрів України був визначений з набранням чинності 22 березня 2016 року постанови від 16 березня 2016 року № 178.
Гарантоване статтею 9-1 Закону №2011-XII право військовослужбовця на отримання речового майна або компенсації його вартості є майновим правом, яке підпадає під дію статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Разом із тим, суд не погоджується із належним оформленням та змістом складеної довідки №126, що в свою чергу вплинуло на визначення остаточної суми вартості речового майна, що належить до видачі позивачу, з наступних підстав.
Стосовно позовних вимог щодо не включення в перелік найменування речового майна, право на які позивач мав в період з 12.04.2011 по 17.11.2020, суд зазначає наступне.
Позивачем в адміністративному позові та додаткових поясненнях зазначено перелік майна, на яке позивач мав право, але не отримав під час проходження військової служби з 12.04.2011 по 17.11.2020.
Разом із тим, в довідці №126 відсутня інформація щодо спірного майна, не визначено суму грошової компенсації за таке майно, перелік якого позивач зазначає в позові та додаткових поясненнях.
У період проходження позивачем військової служби діяли такі норми щодо забезпечення військовослужбовців речовим майном: затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 28.10.2004 № 1444, що були чинними до 04.03.2016. Пункт 27 Положення про порядок речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2004 року № 1444 (далі - Положення № 1444) передбачав, що військовослужбовці, звільнені у запас або відставку з правом носіння військової форми одягу, за бажанням можуть отримати речове майно, яке вони не отримали під час звільнення, або грошову компенсацію за нього за цінами на день підписання наказу про звільнення. Зазначеним особам, звільненим у запас або відставку після закінчення строку контракту, за належне їм, але не отримане протягом дії контракту речове майно, виплачується грошова компенсація пропорційно часу, що минув з дня виникнення права на отримання цього майна до дати закінчення контракту, або видається речове майно на суму грошової компенсації.
В подальшому Норми забезпечення речовим майном військовослужбовців та працівників Державної прикордонної служби України в мирний час та особливий період були затверджені Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 31.10.2016 №1132
Отже, речове майно, що затверджено було до видачі під час проходження військової служби, повинно було бути видано позивачу, а у протилежному разі їхня вартість підлягала до грошової компенсації позивачу, і відповідач зобов`язаний здійснити був на час звільнення розрахунок кількості всього речового майна, що належало до видачі, але не було видано позивачу в період чинності дії постанови КМУ від 28.10.2004 №1444 та після визначення Норм забезпечення речовим майном військовослужбовців та працівників Державної прикордонної служби України в мирний час та особливий період наказом МВС України №1132.
Судом витребовувалися детальні розрахунки виду, суми, кількості речового майна, підстави включення (не включення) такого майна, що належали до виплати позивачу за період з 12.04.2011 по 17.11.2020 (окремо по кожному року), але такі документи відповідачем не подані, не обґрунтовано та не спростовано твердження позивача про неотримання такого речового майна, що належало позивачу до виплати в спірний період, докази видачі позивачу речового майна в спірний період відповідачем не надано, до відзиву відповідачем надано лише повторну копію довідки №126 та розпорядження Державної прикордонної служби України про доведення вартості речового майна та розпорядженням Адміністрації Державної прикордонної служби України про доведення розрахунку вартості предметів речового майна для нарахування грошової компенсації.
Суд зазначає, що відповідачем у довідці № 126 з 01.2009 зазначено найменування та вартість майна, право на яке виникло у позивача з квітня 2011року, з квітня 2012 року, з квітня 2013 року, з квітня 2014 року, з квітня 2015 року, з квітня 2016 року.
Крім того, окремо зазначено найменування речового майна, право на яке виникло з 01.2017, з 01.2018, з 01.2019, з 01.2020 року.
Судом такі докази судом неодноразово витребовувалися у відповідача, разом із тим доказів того, що позивачу видавалося речове майно, право на яке виникло у позивача з 12.04.2011 відповідачем не надано, жодних доказів в обґрунтування своєї позиції по справі відповідачем до відзиву не надано. Відповідачем не надано жодних доказів отримання позивачем такого майна в спірний період, а тому суд зазначає, що відповідач не довів належними та допустимими доказами отримання позивачем речового майна з 12.04.2011 по 17.11.2020 відповідно до норм, затверджених на час проходження позивачем військової служби.
В даному випадку, відповідачем самостійно в довідку № 126 включено перелік речового майна, що належало до видачі позивачу, в т.ч. зазначено майна, право на отримання якого виникло у позивача в період з 04.2011-04.2016, тобто до прийняття наказу Міністерства внутрішніх справ України 31.10.2016 N 1132, яким визначено норми забезпечення речового майна. В період проходження військової служби позивачем під час дії Положення №1444 відповідач самостійно на час звільнення визначив перелік речового майна, яке позивач не одержав. Спірним є не включення в довідку переліку всього майна, на яке право мав позивач, і яке не було йому видано з 12.04.2011.
Таким чином відповідачем не доведено, що під час складення довідки №126 від 16.11.2020 відповідачем було включено весь перелік предметів речового майна право на отримання якого позивач мав за період з 12.04.2011 по 17.11.2020, але не отримав, у відповідності постанови Кабінету Міністрів України від 28.10.2004 № 1444 "Про речове забезпечення військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час" та Норм забезпечення речовим майном військовослужбовців та працівників Державної прикордонної служби України в мирний час та особливий період, затверджених Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 31.10.2016 №1132 за період проходження служби, зокрема за період з 12.04.2011 по 17.11.2020, зазначено лише частина такого речового майна.
Крім того, відповідачем безпідставно було нараховано та виплачено грошову компенсацію за належне, але не отримане протягом проходження військової служби речове майно із застосуванням пропорції часу, що минув з дня виникнення права на отримання цього майна до дати підписання наказу про виключення зі списків особового складу за цінами предметів обмундирування.
Так відповідачем неправомірно було зазначено та застосовано пропорцію часу, що минув з дня виникнення в позивача права на отримання речового майна до дати підписання наказу про виключення зі списків особового складу військової частини.
Суд зазначає, що наведені вище нормативно-правові акти не містять можливості застосування інших умов при нарахуванні такої компенсації, як-от визначити вартість речового майна пропорційно до часу його використання, врахувавши вартість одиниці речового майна станом не на 1 січня поточного року тощо.
Дослідивши наявні в матеріалах справи документи, судом встановлено, що проведене нарахування грошової компенсації за неотримане речове майно не відповідає вимогам до "якості закону" та позбавляє позивача на отримання компенсації речового майна в повному розмірі, адже законодавчо відсутній механізм визначення пропорції компенсації майна відповідно до часу служби військовослужбовця на час звільнення позивача зі служби.
Також відповідач необґрунтовано визначено вартість майна не за цінами станом на 01.01.2020 визначеними розпорядженням Адміністрації Державної прикордонної служби України від 17.02.2020 № 41 "Про доведення розрахунку вартості предметів речового майна для нарахування грошової компенсації".
При визначені суми, яка підлягає виплаті, відповідач керувався часом виникнення права на отримання відповідного речового майна та ціною цього майна в момент виникнення права відповідно до розрахунків, що затверджені розпорядженнями Адміністрації Державної прикордонної служби України. При цьому, відповідачем не враховано, що грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення, зокрема, у разі звільнення з військової служби.
Проте застосування закупівельних цін за минулі роки на речове майно при виплаті позивачу грошової компенсації замість належного до видачі речового майна є таким, що не відповідає вимогам пункту 5 Порядку №178, яким визначено, що довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої станом на 1 січня поточного року.
Відповідачем також не доведено, що розрахунок суми, яка належить до виплати визначена згідно Розпорядження Адміністрації Державної прикордонної служби України від 17.02.2020 №41 «Про доведення розрахунку вартості предметів речового майна для нарахування грошової компенсації».
Матеріалами справи підтверджується, що ціни, зазначені у довідці позивача, згідно з якою було розраховано компенсацію, не відповідають цінам встановленим у додатку до розпорядження Адміністрації Державної прикордонної служби України від 17.02.2020 №41, яке надано представником відповідача до матеріалів справи.
Даний висновок суду узгоджується із позицією Другого апеляційного адміністративного суду, викладеною в постанові від 29.03.2021 по справі №520/1190/2020.
Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем порушено право позивача на отримання грошової компенсації замість належного до видачі речового майна виходячи із закупівельної вартості такого майна, визначеною Розпорядженням Адміністрації Державної прикордонної служби України від 17.02.2020 №41 «Про доведення розрахунку вартості предметів речового майна для нарахування грошової компенсації», станом на 1 січня року, в якому проведено звільнено позивача зі служби, тобто станом на 01.01.2020.
Таким чином суд зазначає, що відповідач зобов`язаний нарахувати та виплатити позивачу з відрахуванням раніше проведених виплат грошову компенсацію за належне, але не отримане протягом проходження військової служби речове майно відповідно до Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 березня 2016 року № 178 без застосування пропорції часу, що минув з дня виникнення права на отримання цього майна до дати підписання наказу про виключення зі списків особового складу органу Держприкордонслужби, виходячи із закупівельної вартості такого майна станом на 01.01.2020.
Крім того, суд зазначає, що відповідачем допущені помилки у довідці №126 і які на час розгляду справи не виправлені відповідачем шляхом складення нової довідки про вартість та кількість речового майна, що належить до видачі позивачу.
Так, матеріалами справи підтверджується, що зміст та форма довідки взагалі не відповідає затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 13 березня 2016 року № 178 додатку до Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, додатку №1, оскільки містить додані відповідачем додаткові дані зокрема, строк носіння та фактичне носіння (місяців). Сума грошової компенсації визначена не у відповідності до вартості речового майна, визначеного Розпорядженням Адміністрації Державної прикордонної служби України від 17.02.2020 №41 «Про доведення розрахунку вартості предметів речового майна для нарахування грошової компенсації».
Враховуючи вищезазначене, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача та у відповідності до ст. 9 КАС України обрати належний спосіб захисту порушеного права та визнати протиправними дії відповідача щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за неотримане речове майно пропорційно часу, що, минув з дня виникнення права на отримання цього майна до дати підписання наказу про виключення зі списків особового складу органу Держприкордонслужби, а також не за цінами встановленими розпорядженням Адміністрації Державної прикордонної служби України 17.02.2020 №41 "Про доведення розрахунку вартості предметів речового майна для нарахування грошової компенсації", зобов`язати відповідача скласти на ім`я ОСОБА_1 відповідно до Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2016 №178 довідку про вартість речового майна, що належить до видачі з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення речовим майном військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2004 №1444 та Норм забезпечення речовим майном військовослужбовців та працівників Державної прикордонної служби України в мирний час та особливий період, затверджених Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 31.10.2016 №1132 із включенням повного переліку речового майна з моменту виникнення права ОСОБА_1 на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення в період з 12.04.2011 по 17.11.2020, а також зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , з відрахуванням раніше проведених виплат, грошову компенсацію за належне, але не отримане протягом проходження військової служби речове майно відповідно до Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2016 №178 без застосування пропорції часу, що минув з дня виникнення права на отримання цього майна до дати підписання наказу про виключення зі списків особового складу органу Держприкордонслужби за цінами предметів обмундирування, визначеними станом на 01.01.2020 розпорядженням Адміністрації Державної прикордонної служби України від 17.02.2020 № 41 "Про доведення розрахунку вартості предметів речового майна для нарахування грошової компенсації".
Разом із тим, задоволенню не підлягають вимоги щодо ненадання позивачу оновленої довідки про вартість речового майна, враховуючи те, що у відповідача відсутній обов`язок направляти оригінали таких довідок звільненим особам, а відповідно до Порядку №178 оригінал довідки додається до відомості щодо виплати грошової компенсації. Таким чином у відповідача, зокрема, у речовій службі військової частини, у відповідності до Порядку №178 є обов`язок скласти довідку відповідно до чинного законодавства на підставі якої здійснити відповідну виплату звільненій особі з військової служби грошової компенсації замість належного до видачі речового майна.
Керуючись ст. ст. 2, 6-11, 14, 77, 78, 139, 243-246, 250, 255, 257-262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 (ВЧ НОМЕР_1 ) ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання бездіяльності та дій протиправними, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.
Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за неотримане речове майно пропорційно часу, що, минув з дня виникнення права на отримання цього майна до дати підписання наказу про виключення зі списків особового складу органу Держприкордонслужби, а також не за цінами встановленими розпорядженням Адміністрації Державної прикордонної служби України 17.02.2020 №41 "Про доведення розрахунку вартості предметів речового майна для нарахування грошової компенсації".
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_1 ,і.к. НОМЕР_2 ) скласти на ім`я ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ,і.к. НОМЕР_3 ) відповідно до Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2016 №178 довідку про вартість речового майна, що належить до видачі з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до Норм забезпечення речовим майном військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2004 №1444 та Норм забезпечення речовим майном військовослужбовців та працівників Державної прикордонної служби України в мирний час та особливий період, затверджених Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 31.10.2016 №1132 із включенням повного переліку речового майна з моменту виникнення права ОСОБА_1 на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення в період з 12.04.2011 по 17.11.2020.
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_1 ,і.к. НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ,і.к. НОМЕР_3 ), з відрахуванням раніше проведених виплат, грошову компенсацію за належне, але не отримане протягом проходження військової служби речове майно відповідно до Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2016 №178 без застосування пропорції часу, що минув з дня виникнення права на отримання цього майна до дати підписання наказу про виключення зі списків особового складу органу Держприкордонслужби за цінами предметів обмундирування, визначеними станом на 01.01.2020 розпорядженням Адміністрації Державної прикордонної служби України від 17.02.2020 № 41 "Про доведення розрахунку вартості предметів речового майна для нарахування грошової компенсації".
В задоволенні інших вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено та підписано 21.09.2021

Суддя С.М. Гелета