Справа № 533/816/21
Суддя: Козир В. П.
Дата ухвалення: 2021-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

21.09.2021 року КОЗЕЛЬЩИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 533/816/21
Провадження № 2-а/533/8/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2021 року селище Козельщина

Козельщинський районний суд Полтавської області у складі головуючої судді Козир В.П., за участю секретаря судового засідання Кругловецького Ю.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора БПП у м. Кременчук УПП Полтавської області лейтенанта поліції Демчука Антона Юрійовича, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

У С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Козельщинського районного суду Полтавської області з адміністративним позовом (з урахуванням уточнень) до відповідачів інспектора БПП у м. Кременчук УПП Полтавської області лейтенанта поліції Демчука Антона Юрійовича (відповідач -1), Департаменту патрульної поліції(відповідач-2) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАО № 4699636 від 29 серпня 2021 року щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

А також прохав стягнути з відповідача судові витрати та витрати на правничу допомогу, понесені ним під час розгляду даної справи в сумі 908,00 грн та 567,50 грн.

Процесуальні рішення у справі:

Ухвалою Козельщинського районного суду Полтавської області від 09 вересня 2021 року прийнято адміністративний позов до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей провадження, визначених ст. 286 КАС України, без виклику учасників справи на підставі матеріалів справи (у письмовому провадженні), на 21 вересня 2021 року. Запропоновано відповідачам у строк до 20 вересня 2021 року включно надати до суду відзив на позовну заяву, а також докази фото- та відеофіксації (за наявності) правопорушення.

За правилами частини четвертої статті 229 КАС України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Отже, на підставі ч. 1, ч. 3, ч. 9 ст. 205, ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України судом здійснюється розгляд заяви без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу та без участі сторін на підставі наявних у справі доказів у порядку письмового провадження.

Стислий виклад позицій сторін:

Обґрунтовуючи свій адміністративний позов позивач зазначав, що 29 серпня 2021 року його було зупинено інспектором БПП у місті Кременчук Демчуком А.Ю. та винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, за порушення ч. 1 ст. 126 КУпАП. Відповідно до постанови серії ЕАО № 4699636 від 29.08.2021 у справі про адміністративне правопорушення інспектор Демчук А.Ю. наклав на нього штраф за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП, у розмірі 425 грн.

Суть правопорушення полягає в тому, що 29.08.2021 він, керуючи автомобілем SSANGYONG KYRON, після його зупинки нібито не пред`явив посвідчення водія. Стверджував, що працівниками поліції зупинено його було безпідставно, оскільки правила дорожнього руху ним порушено не було, і в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Крім того, позивач вважає дії інспектора Демчука А.Ю. під час складання постанови такими, що порушують його права, гарантовані Конституцією України, оскільки його було примусово і безпідставно направлено на проходження медичного огляду на ознаки сп`яніння.

На підтвердження наведеного позивачем надано суду диск з відеозаписом подій.

При нормативному обгрунтуванні позову посилався на ст. 55 Конституції України, Правила дорожнього руху, ст. 7, 126, 245, 280, 251, 252 КУпАП, норми КАС України, практику Європейського суду з прав людини.

Відповідачі інспектор роти № 3 батальйону патрульної поліції в м. Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції Демчук Антон Юрійовичта Департамент патрульної поліції в особі батальйону патрульної поліції в м. Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції не погодилися із позовними вимогами позивача та подали відзиви на адміністративний позов, у яких прохали відмовити ОСОБА_1 у задоволенні адміністративного позову у повному обсязі.

В обґрунтування відзивів зазначали, що дійсно 29.08.2021 інспектором роти № 3 батальйону патрульної поліції в м. Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Демчуком Антоном Юрійовичемухвалено постанову серії ЕАО № 4699636 у справі про адміністративне правопорушення про притягнення громадянина ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн, за те, що водій ОСОБА_1 цього дня близько 02 години 32 хвилини по вулиці Перемоги, 7 в місті Кременчук, керуючи транспортним засобом SSANGYONG KYRON, номерний знак НОМЕР_1 , при перевірці документів не пред`явив посвідчення водія на право керування відповідної категорії та реєстраційний документ на ТЗ, чим порушив п.п. 2.4 «а» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Вказували, що в адміністративному позові позивачем не заперечується, що в місці, дату та час, вказані в оскаржуваній постанові, він керував, зазначеним вище транспортним засобом, був зупинений працівниками поліції, які проінформували водія про причину зупинки та під час перевірки ними документів, визначених п.п. 2.1 ПДР, не надав посвідчення водія відповідної категорії та реєстраційний документ на транспортний засіб.

Зазначали, що доводи позивача, що зупинка його транспортного засобу поліцейськими без порушення ним Правил дорожнього руху не давала останнім право на перевірку його документів, не ґрунтуються на вимогах законодавчих актів, не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та не мають відношення до обов`язку водія транспортного засобу мати при собі та пред`являти на вимогу поліцейського для перевірки документи, визначені пп. 2.1 ПДР.

На переконання обох відповідачів, доводи позивача, викладені в адміністративному позові, не спростовують факту порушення ним Правил дорожнього руху, не підтверджені належними та допустимими доказами відповідно до вимог ст. 161 КАС України, не є підставою для скасування оскаржуваної постанови, та мають судом оцінюватись критично, як єдиний спосіб водія уникнути адміністративної відповідальності за вчинене порушення.

При нормативному обґрунтуванні посилалися на ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію», згідно якої поліція може застосувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Отже, зупинка транспортного засобу працівниками поліції з метою опитування законодавчо визначена як окрема підстава, що наділяє поліцейських відповідними повноваженнями щодо зупинки транспортного засобу, незалежно від того, порушує водій Правил дорожнього руху чи ні. Позивачем не заперечується та підтверджується відеозаписом з нагрудної відеокамери інспектора поліції, що на місці зупинки транспортного засобу його було проінформовано про причину зупинки транспортного засобу та роз`яснено підставу такої зупинки з посиланням на ст. 35 Закону України «Про національну поліцію».

Під час спілкування з водієм, у відповідності до ст. 31, 62 Закону України «Про Національну поліцію», ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», пп. 2.4 «а» ПДР, на неодноразову законну вимогу поліцейського пред`явити для перевірки посвідчення водія відповідної категорії та реєстраційний документ на транспортний засіб, водій вказані документи надати працівникам поліції відмовився. Оскільки доводи водія свідчили про хибне тлумачення ним норм законодавства, позивачу інспектором було повідомлено, що за вказане правопорушення передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Особу водія працівниками поліції встановлено за допомогою інформаційного порталу Національної поліції «АРМОР».

Водієві було повідомлено про розгляд справи про адміністративне правопорушення, оголошено, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснено що він, відповідно до ст. 268 КУпАП має право під час розгляду справи надавати докази, клопотання, пояснення, користуватись правовою допомогою, вимоги ст. 63 Конституції України та надано можливість і достатньо часу скористатись, визначеними законодавством правами.

На місці розгляду справи від надання письмових пояснень водій відмовився, жодних клопотань не заявляв.

Жодних доказів, в порядку ст. 268 КУпАП, на підтвердження дотримання правил дорожнього руху позивач на місці розгляду не надав.

Таким чином, на думку відповідачів, інспектором поліції було прийнято до уваги усні пояснення водія, що відповідно до ст. 251 КУпАП є належними, допустимими доказами у справі про адміністративне правопорушення, факт порушення водієм Правил дорожнього руху, з`ясовано фактичні обставини справи, дотримано порядок розгляду справ та прийнято правомірне рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Водієві було роз`яснено порядок оскарження та строки оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, порядок та строки виконання постанови. Постанову оголошено в присутності водія негайно після розгляду справи про адміністративне правопорушення та надано її копію. Постанова у справі про адміністративне правопорушення складена відповідачем у відповідності до вимог ст. 283 КУпАП, а також форми та бланку, визначених Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року № 1395.

Також на підтвердження правомірності постанови відповідач-1 надав диск з відеозаписом вчиненого правопорушення та його фіксацією.

Також відповідачі подали клопотання про зменшення витрат на правову допомогу, у яких просили суд відмовити у задоволені вимоги про стягнення на користь позивача судових витрат та витрат на правничу допомогу у сумі 908,00 грн та 567,50 грн відповідно, посилаючись на неспівмірність витрат, зайво сплачений судовий збір, а також на висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 17.09.2019 по справі № 810/3806/18, від 28.12.2020 по справі № 640/18402/19, від 20.06.2019 по справі № 640/8323/16-а, від 23.04.2019 по справі № 640/88885/16-а та практику Європейського суду з прав людини.

Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд дійшов таких висновків.

Згідно п. 1, 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань здійснює: превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно п. 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі ПДР), учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п. 1.9).

У відповідності до пп. а, б, г пп. 2.1 ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб; чинний страховий поліс (страховий сертифікат "Зелена картка") про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України.

На вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: а) пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1 (п. 2.4 ПДР).

Частиною 2 статті 16 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що водій зобов`язаний :

- мати при собі посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб (у разі найму (оренди) / лізингу транспортного засобу замість реєстраційного документа на транспортний засіб водій може мати при собі та пред`являти його копію, вірність якої засвідчено нотаріально, разом з оригіналом або копією договору про найм (оренду) / лізинг транспортного засобу, вірність якої засвідчено нотаріально), а у випадках, передбачених законодавством, - поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страховий сертифікат "Зелена картка"), пред`явити у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія, реєстраційному документі на транспортний засіб, або пред`явити електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії, або відображення інформації про його наявність в електронному свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу), а також інші документи, передбачені законодавством;

- виконувати передбачені законом вимоги поліцейського, а водії військових транспортних засобів - поліцейського або посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами. У випадку подання сигналу про зупинку водій зобов`язаний:

а) зупинити транспортний засіб з дотриманням вимог Правил дорожнього руху;

б) тримати руки в полі зору поліцейського або посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України і не виходити з транспортного засобу без дозволу;

- на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - поліцейського або посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України пред`явити у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страховий сертифікат "Зелена картка") або пред`явити електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на паперовому чи електронному носії або відображення інформації про його наявність в електронному свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу), інші документи, що визначені законодавством.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 62 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський під час виконання покладених на поліцію повноважень є представником держави . Законні вимоги поліцейського є обов`язковими для виконання всіма фізичними та юридичними особами.

Відповідно до ч. 6 ст. 62 Закону України «Про Національну поліцію» втручання в діяльність поліцейського, перешкоджання виконанню ним відповідних повноважень, невиконання законних вимог поліцейського, будь-які інші протиправні дії стосовно поліцейського мають наслідком відповідальність відповідно до закону.

Виходячи з наведених вище правових норм, право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення на право керування транспортними засобами відповідної категорії, реєстраційного документу на транспортний засіб кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`являти вказані документи.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 10.09.2019 по справі № 537/2324/17, на яку посилалися відповідачі.

Частиною першою статті 126 КУпАП встановлено відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ч. 1 ст. 78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно п. 9, 10 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (далі Інструкція), затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395 та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10.11.2015 за № 1408/27853, розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка. Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У відповідності до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою: запобігання правопорушенню, виявлення або фіксування правопорушення, охорони та захисту публічної безпеки, особистої безпеки осіб і власності від протиправних посягань; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Частиною 1 ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція може застосовувати такі превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису. Під час проведення превентивних поліцейських заходів поліція зобов`язана повідомити особі про причини застосування до неї превентивних заходів, а також довести до її відома нормативно-правові акти, на підставі яких застосовуються такі заходи (ч. 2 ст. 31 Закону).

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути. Поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті (ч. 3 ст. 35 Закону України "Про національну поліцію").

Згідно п. 5 розділу IV Інструкції постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 10 розділу ХІV цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

За ч. 3 ст. 283 КУпАП п останова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про:

- дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення;

- транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак);

- технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався);

- розмір штрафу та порядок його сплати;

- правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження;

- відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення про порушення правил дорожнього руху (зокрема передбачені ч. 1 ст. 126 КУпАП).

У відповідності до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судом встановлено, що постановою серії ЕАО № 4699636 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 29.08.2021 інспектором роти № 3 батальйону патрульної поліції в м. Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Демчуком Антоном Юрійовичемпритягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн, за те, що водій ОСОБА_1 29.08.2021 близько 02 години 32 хвилини по вулиці Перемоги, 7 в місті Кременчук, керуючи транспортним засобом SSANGYONG KYRON, номерний знак НОМЕР_1 , при перевірці документів не пред`явив посвідчення водія на право керування відповідної категорії та реєстраційний документ на ТЗ, чим порушив п.п. 2.4 «а» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Постанова містить відомості про технічні засоби, якими здійснювалися відеозаписи, як це передбачено ч. 3 ст. 283 КУпАП.

З постановою не погодився позивач та оскаржив її до суду.

Основним аргументом позивача на доведення перед судом неправомірності оскаржуваної ним постанови було ствердження про безпідставність зупинки транспортного засобу, під керуванням позивача, що, на думку позивача, не надавало відповідачу-1 права вимагати у позивача документи, передбачені п. 2.1 ПДР, а у позивача відповідно не виник обов`язок такі документи надавати на перевірку поліцейському, що свідчить про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Факт непред`явлення для перевірки документів, зазначених у п. 2.1 ПДР, на вимогу поліцейського позивач у позовній заяві не заперечував.

На підтвердження правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем-1 надано відеозапис адміністративного правопорушення. Позивачем, у свою чергу, також на підтвердження неправомірності дій працівника поліції та незаконності постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності надано відеозапис подій.

Із досліджених судом відеозаписів встановлено, що при перевірці документів після зупинки транспортного засобу позивачем на вимогу працівника поліції не надано посвідчення водія на право керування транспортним засобом та реєстраційний документ на транспортний засіб.

При цьому, підставою для зупинки транспортного засобу, під керуванням позивача стала необхідність опитування водія, про що працівниками поліції було проінформовано позивача після зупинення.

Суд погоджується з доводами відповідачів, що підставою для зупинення транспортного засобу може бути будь-яка з підстав, передбачених ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», а не тільки порушення Правил дорожнього руху, як помилково вважає позивач. Суд не погоджується з доводами позивача, що відсутність порушень Правил дорожнього руху з боку водія свідчить про безпідставність зупинення та, відповідно, про відсутність в діях водія складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Незгода водія з причинами зупинення транспортного засобу, на які вказує працівник поліції, не є підставою для звільнення водія від виконання обов`язку, передбаченого пп. «а» п. 2.4 ПДР, що полягає у пред`явленні для перевірки документів, зазначених у п. 2.1 ПДР.

Утім, 29.08.2021 під час зупинення транспортного засобу позивач не надав на вимогу працівника поліції документи, зазначені у п. 2.1 ПДР.

Отже, із наданих сторонами відеозаписів беззаперечно встановлено факт ненадання позивачем на вимогу інспектора поліції посвідчення водія та реєстраційного документа на транспортний засіб, що є адміністративним правопорушенням, передбаченим ч. 1 ст. 126 КУпАП, та тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Доводи позивача про незаконне та безпідставне направлення відповідачем-1 позивача на проходження медичного огляду на ознаки сп`яніння суд не бере до уваги, оскільки такі дії як огляд на стан сп`яніння не охоплюються диспозицією ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Посилання позивача на рішення Європейського Суду з прав людини у справах "Карелін проти Росії" (рішення від 20.09.2016), "Кобець проти України" (рішення від 14.02.2008), "Ашвар проти Туреччини" суд уважає безпідставним, оскільки даний спір розглядається у порядку адміністратвиного судочинства на принципах змагальності, а не в порядку Кодексу України про адміністративні правопорушення. Суд не збирав докази на підтвердження винуватості позивача у даній справі, а надані у порядку КАС України сторонами докази у своїй сукупності не доводять підставність, правомірність та обгрунтованіть позовних вимог.

Беручи до уваги викладені вище обставини та враховуючи доведеність у ході судового розгляду справи вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, суд зазначає, що відповідачем правомірно розглянуто справу про адміністративне правопорушення та винесено постанову про притягнення позивача до відповідальності, достатніх підстав для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі суд не вбачає.

Частиною 3 ст. 286 КАС України встановлено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Ураховуючи наведене, суд уважає, що позовну заяву слід залишити без задоволення.

Оскільки суд відмовляє у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, судові витрати стягненню з відповідача не підлягають.

Разом з тим, судом встановлено, що позивач, звертаючись з адміністративним позовом до суду, сплатив судовий збір у сумі 908,00 грн, про що свідчить квитанція від 07.09.2021 № 07-11282319/С. Позовна заява містить одну вимогу про скасування постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення.

Згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду, які викладені у постанові від 18.03.2020 по справі № 543/775/17, з огляду на необхідність однакового підходу у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення та справляння судового збору, він складає за подання позовної заяви 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» встановлено розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01.01.2021 - 2 270,00 грн.

Таким чином, розмір судового збору, що підлягав сплаті позивачем під час звернення до суду з позовною заявою, складав 454,00 грн.

Згідно п. 1 ч. 1 , ч. 2 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду в разі: 1) зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. У випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю.

За вимогами п. 2 ч. 5, п. 3 ч. 6 ст. 246 КАС України у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат. У разі необхідності у резолютивній частині також вказується про повернення судового збору.

Таким чином позивачу підлягає поверненню надлишково сплачений ним судовий збір у сумі 454,00 грн (908,00 454,00 = 454,00).

Ураховуючи вищевикладене, керуючись статтями 9, 72, 73, 77, 139, 243-246, 250, 286 КАС України, ст. 9, 126, 222, 245, 251, 280, 283 КУпАП, Законом України «Про Національну поліцію», Законом України «Про дорожній рух», Законом України «Про судовий збір», Правилами дорожнього руху, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до інспектора БПП у м. Кременчук УПП Полтавської області лейтенанта поліції Демчука Антона Юрійовича, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАО № 4699636 від 29 серпня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення відмовити у повному обсязі.

Повернути позивачеві ОСОБА_1 з державного бюджету 454 грн судового збору, сплаченого ним на підставі квитанції від 07.09.2021 № 07-11282319/С.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня складення повного тексту рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду через Козельщинський районний суд Полтавської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ).

Відповідач 1: інспектор роти № 3 БПП в м. Кременчук УПП в Полтавській області ДПП лейтенант поліції Демчук Антон Юрійович (адреса: проїзд 40 років ДАІ, буд. 3, м. Кременчук, Полтавська область, 39600).

Відповідач 2: Департамент патрульної поліції (місцезнаходження: вулиця Федора Ернста, буд. 3, місто Київ, 03048; ідентифікаційний код: 40108646; адреса електронної пошти: ; ).

Повний текст рішення складено та підписано суддею 21 вересня 2021 року.

Суддя В.П. Козир