Справа № 160/14917/21
Суддя: Віхрова Вікторія Станіславівна
Дата ухвалення: 2021-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Віхрової В.С.,
при секретарі судового засідання Піддубцеві О.В.,
представника позивача Малиновської О.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Юнікон» до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), третя особа Акціонерне товариство «Завод «Електроважмаш», про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -
27.08.2021 року Приватне акціонерне товаристо «Юнікон» (далі - позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (далі відповідач), третя особа Акціонерне товариство «Завод «Електроважмаш», в якій позивач, з урахуванням уточненої позовної заяви від 13.09.2021 року, просить:
- визнати протиправною бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), що полягає в невиконанні вимог ч. 2 ст. 4 Закону України Про гарантії держави щодо виконання судових рішень та у нездійсненні належних дій, необхідних для подання виконавчих документів, а також інших документів та відомостей у виконавчих провадженнях № 63312568 і № 63705168, до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для виконання судових рішень від 03.09.2020 р. та від 16.09.2020 р. у справі №922/2312/20 за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду;
- зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) поновити виконавчі провадження № 63312568 і № 63705168 та, на виконання вимог ч. 2 ст. 4 Закону України Про гарантії держави щодо виконання судових рішень подати до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування АТ ЮНІКОН коштів, стягнутих за рішеннями Господарського суду Харківської області від 03.09.2020 р. та від 16.09.2020 р. у справі № 922/2312/20, за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду;
- зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) повідомити суд та АТ ЮНІКОН про виконання рішення, постановленого за результатами розгляду даного позову не пізніше, ніж у десятиденний термін з дня його одержання;
- стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань відповідача (код ЄДРНОУ 43315445) на користь Приватного акціонерного товариства ЮНІКОН судові витрати, що складаються із суми судового збору у розмірі 4 540,00 грн. (по 2 270,00 грн. за 2-і позовні вимоги відносно 2-х судових наказів), в порядку ч. 1 ст. 139 КАС України та суми витрат на правничу допомогу, в порядку ч. 1 ст. 134 КАС України.
В обґрунтування позовної заяви зазначено, що позивач не погоджується з бездіяльністю державного виконавця стосовно невиконання рішення господарського суду у справі №922/2312/20 та зупиненням виконавчих дій на невизначений термін. Позивач вказує, що 17.04.2021 року (для виконавчого провадження № 63212568, яке було відкрито 16.10.2020 року) та, відповідно, 25.05.2021 року (для виконавчого провадження № 63705168, відкритого 24.11.2020 року) закінчились шестимісячні строки, в межах яких виконавчий орган повинен був здійснити сукупність дій, що спрямовані на примусове виконання судових рішень по справі № 922/2312/20 та виданих на їх виконання наказів на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Законом України «Про виконавче провадження», іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а з 18.04.2021 року та, відповідно, з 26.05.2021 року примусове виконання цих рішень повинно було здійснюватися за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду, що прямо визначено у ч.2 ст.4 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", яка встановлює особливості виконання рішень суду про стягнення коштів з державного підприємства. Отже, законодавством передбачений нічим не обумовлений перехід до процедури виконання рішення суду за рахунок бюджетних коштів лише по факту спливу шестимісячного строку з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, який, виконаний відповідачем не був, що стало підставою для звернення до суду з цим позовом.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.08.2021 року позовну заяву залишено без руху та надано час для усунення недоліків позовної заяви.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.09.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Судове засідання призначено на 23.09.2021 року.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується матеріалами справи.
Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця визначені статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України).
Згідно з ч.4 ст.287 КАС України, адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.
В судове засідання з`явилась представник позивача, підтримала обрану правову позицію. Представник відповідача в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Неявка представника відповідача в судове засідання не перешкоджає розгляду справи.
В силу ч. 4 ст. 124, ч. 8 ст.126 Кодексу адміністративного судочинства України суд вважає відповідача належним чином повідомленими про можливість подання відзиву у зазначені строки та належним чином повідомленим про судовий розгляд справи.
Відповідачем, на виконання ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України, не було надіслано до суду письмового відзиву на адміністративний позов та не було повідомлено про поважність причин ненадання відзиву.
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Рішенням Господарського суду Харківської області від 03.09.2020 року у справі №922/2312/20 позов Приватного акціонерного товариства "Юнікон" до Державного підприємства "Завод "Електроважмаш" про стягнення коштів задоволено повністю. Стягнуто з Державного підприємства "ЗАВОД "ЕЛЕКТРОВАЖМАШ" на користь Приватного акціонерного товариства "ЮНІКОН" 3 963 грн. 19 коп. один процент річних, 39953 грн. 63 коп. втрат від інфляції та 2 102 грн. 00 коп. витрати зі сплати судового збору.

29.09.2020 року на виконання вказаного рішення Господарського суду Харківської області було видано відповідний наказ.

16.10.2020 року Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) винесено постанови про відкриття виконавчого провадження № 63312568 на підставі вищевказаного судового наказу, а також, про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження, якою постановлено приєднати виконавче провадження № 63312568 з примусового виконання наказу № 922/2312/20 до зведеного виконавчого провадження № 62856266.

20.10.2020 року Відділом примусового виконання рішень винесено постанову про зупинення вчинення виконавчих дій № 63312568, якою постановлено зупинити вчинення виконавчих дій з примусового виконання наказу №922/2312/20 від 29.09.2020 року на невизначений у часі термін.

Додатковим рішенням Господарського суду Харківської області від 16.09.2020 року у справі №922/2312/20 заяву АТ «ЮНІКОН» задоволено повністю та стягнуто з ДП «Завод «Електроважмаш» на користь АТ «ЮНІКОН» 8 400,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

21.10.2020 року Господарським судом Харківської області видано наказ по справі.

24.11.2020 року відділом примусового виконання рішень винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 63705168 на підставі вищевказаного судового наказу, а також, постанову про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження, якою постановлено приєднати виконавче провадження №63705168 з примусового виконання наказу № 922/2312/20 до зведеного виконавчого провадження № 62856266.

24.11.2020 року відділом примусового виконання рішень винесено постанову про зупинення вчинення виконавчих дій № 63705168, якою постановлено зупинити вчинення виконавчих дій з примусового виконання вказаного наказу.

Не погоджуючись з бездіяльністю Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), що полягає в нездійсненні належних дій, необхідних для подання виконавчих документів, а також інших документів та відомостей у виконавчих провадженнях № 63312568 і № 63705168, до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Згідно з вимогами ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Конституція України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основним законом, що регламентує порядок примусового виконання рішень, є Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (з наступними змінами і доповненнями, далі по тексту - Закон №1404-VIII).

Частиною 1 ст. 1 Закону №1404-VIII встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Рішення, що підлягають примусовому виконанню на підставі виконавчих документів визначені ст. 3 Закону №1404-VIII.

Відповідно до ч. 1 ст.18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, в тому числі за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 3 Закону №1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд досліджує підстави для зупинення виконавчих дій державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Сімоновим К.К.

Так, підставою для зупинення виконавчих проваджень № 63312568 та № 63705168 згідно до постанов від 20.10.2020 року та від 24.11.2020 року відповідно визначено розпорядження Кабінету Міністрів України від 16.01.2019 №36-р «Про затвердження переліку об`єктів великої приватизації державної власності», до якого входить ДП «Завод «Електроважмаш», .

Також, у постановах про зупинення вчинення виконавчих дій від 20.10.2020 року та від 24.11.2020 року у виконавчих провадженнях № 63312568 та № 63705168 відповідно міститься посилання на п. 12 ч.1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження».

Матеріалами справи підтверджується той факт, що на даний час відносно підприємства боржника Державного підприємства "Завод Едектроважмаш" (код ЄДРПОУ 00213121) наказом Фонду державного майна №777 від 08.06.2018 прийнято рішення про приватизацію. Розпорядженням Кабінету міністрів України від 16.01.2019 №36-р «Про затвердження переліку об`єктів великої приватизації державної власності» продовжено приватизацію об`єктів державної власності, включених до переліку, рішення про приватизацію яких були прийняті в 2018 році.

Приписами ст. 56 Закону №1404-VIII визначено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Згідно з п. 12 ч. 1 ст. 34 Закону №1404-VIII виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі включення державних підприємств або пакетів акцій (часток) господарських товариств до переліку об`єктів малої або великої приватизації, що підлягають приватизації.

Обставина щодо включення боржника до переліку об`єктів великої приватизації є встановленою та не спростовується.

Відповідно до розділу III ч.3 Прикінцевих положень Закону України "Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації" забороняється вчиняти виконавчі дії відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" щодо об`єктів права державної власності, які на день набрання чинності цим Законом були включені до переліків, затверджених Законом України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації", протягом трьох років з дня набрання чинності цим Законом, крім стягнення грошових коштів і товарів, що були передані в заставу за кредитними договорами.

Отже, з урахуванням того, що боржник у виконавчих провадженнях № 63312568 та № 63705168 - Державне підприємство "Завод "Електроважмаш" належить до вищезазначених об`єктів, будь-які дії відносно нього заборонені законом.

Відтак, судом не встановлено бездіяльності державного виконавця, що полягає в нездійсненні належних дій, необхідних для подання виконавчих документів, а також інших документів та відомостей у виконавчих провадженнях № 63312568 і № 63705168, до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, оскільки вчинення таких дій заборонено розділом III ч.3 Прикінцевих положень Закону України «Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації» та Законом України «Про виконавче провадження».

Стосовно доводів представника позивача про порушення шестимісячного строку вчинення виконавчих проваджень про стягнення коштів з державного підприємства №63312568 і №63705168, суд зазначає наступне.

Гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України «Про виконавче провадження», та особливості їх виконання встановлюються Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» від 05.06.2012року № 4901-VI.

Так, Закон України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» встановлює гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України "Про виконавче провадження" та особливості їх виконання (ч. 1ст. 1 цього Закону), саме цим Законом затверджено порядок погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою.

Стаття 4 Закону визначає особливості виконання рішень суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи.

Виконання рішень суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи здійснюється в порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження», з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом (частина 1 статті 4 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»).

У разі якщо рішення суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи не виконано протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, його виконання здійснюється за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду (частина 2 статті 4 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»).

Протягом десяти днів з дня встановлення державним виконавцем факту наявності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до пунктів 2-4, 9 частини першої статті 37 Закону України "Про виконавче провадження", крім випадків, коли стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій, але не пізніше строку, встановленого частиною другою цієї статті, керівник відповідного органу державної виконавчої служби подає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування стягувачу коштів, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України, про що повідомляє в установленому порядку стягувача (частина 3 статті 4 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»).

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 37 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ повертається стягувачу, якщо законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Суд роз`яснює, що «заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення» та «включення державних підприємств або пакетів акцій (часток) господарських товариств до переліку об`єктів малої або великої приватизації, що підлягають приватизації» це два окремі юридичні факти з різними юридичними наслідками.

Якщо перший тягне за собою повернення виконавчого документу стягувачу і, як наслідок, можливість застосування до такого виконавчого провадження приписів Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», то другий має наслідком зупинення виконавчого провадження, що не зумовлює застосування даного закону.

Як було встановлено вище, постановами про зупинення вчинення виконавчих дій від 20.10.2020 року та від 24.11.2020 року у виконавчих провадженнях № 63312568 та № 63705168 зупинено вчинення виконавчих дій на підставі п.12 ст.34 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, у постановах про зупинення виконавчих дій від 20.10.2020 року та від 24.11.2020 року зазначено, що відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 16.01.2019 року №36-р «Про затвердження переліку об`єктів великої приватизації державної власності» продовжено приватизацію об`єктів державної власності, включених до переліку, рішення про приватизацію яких були прийняті в 2018 році.

Відповідно до ч.5 ст.35 Закону України «Про виконавче провадження» після усунення обставин, що стали підставою для зупинення вчинення виконавчих дій, виконавець не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли йому стало про це відомо, зобов`язаний продовжити примусове виконання рішення у порядку, встановленому цим Законом, про що виносить відповідну постанову.

Основні засади вчинення виконавчих дій державним виконавцем передбачені Законом України «Про виконавче провадження».

У разі наявності підстав передбачених ст.34 вказаного закону, державний виконавець зупиняє вчинення будь яких дій з приводу виконання рішень.

До моменту наявності підстав для поновлення виконавчого провадження або скасування постанови про зупинення виконавчого провадження, державний виконавець позбавлений права вчиняти будь які дії, які направлені на виконання рішення суду.

Таким чином, у зв`язку з тим, що позивачем не надано доказів про те, що постанови про зупинення вчинення виконавчих дій від 20.10.2020 року та від 24.11.2020 року у виконавчих провадженнях № 63312568 та № 63705168 були оскаржені у судовому порядку та скасовані, а також не надано доказів наявності підстав для поновлення виконавчих проваджень, суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування ст.4 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» державним виконавцем.

Стосовно посилання представника позивача на правову позицію Верховного Суду, викладену у постановах від 12.03.2018 року у справі №908/2671/13 та від 05.02.2019 року у справі №905/3773/14, суд зазначає, що викладені обставини стягнення боргу у вказаних справах стосуються дій та бездіяльності виконавців з інших підстав, аніж, викладених у цьому рішенні, а саме державні підприємства боржники перебували на непідконтрольній Україні території або визнані банкрутами тощо.

В даному випадку заборонена щодо вчинення державним виконавцем виконавчих дій щодо Державного підприємства "Завод "Електроважмаш" встановлена Законом, а саме розділом III ч.3 Прикінцевих положень Закону України «Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації» та Законом України «Про виконавче провадження».

У зв`язку з викладеним, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ «Юнікон» є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи вимоги законодавства України, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Підстави для вирішення питання розподілу судових витрат та витрат на правову допомогу згідно з ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні, з огляду на те, що позивачу відмовлено в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 241-246, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви Приватного акціонерного товариства «Юнікон» (вул.Олеся Гончара, буд.28А, м. Дніпро, 49005, код ЄДРПОУ 23647276) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (вул. Ярослава Мудрого, 16, м. Харків, 61002, код ЄДРПОУ 43315445), третя особа Акціонерне товариство «Завод «Електроважмаш» (пр. Московський, 299, м. Харків, 61089, код ЄДРПОУ 00213121) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строк, передбачений частиною 6 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення виготовлено 23.09.2021 року.

Суддя В.С. Віхрова