Справа № 500/3628/21
Суддя: Мандзій Олексій Петрович
Дата ухвалення: 2021-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/3628/21

17 вересня 2021 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Мандзія О.П. розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулась до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі відповідач) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 29.12.2017 року позивачу призначено пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Однак, відповідачем до страхового стажу ОСОБА_1 зараховано не всі періоди, зокрема період її навчання на підготовчому відділенні Чернівецького державного університету у період з 01.12.1982 року по 01.09.1983 року, а також останній місяць її роботи, а саме грудень 2017 року у Кременецькій спеціалізованій школі І-ІІІ ступенів №2 з поглибленим вивченням англійської мови. Беручи до уваги те, що факт навчання на підготовчому відділенні та останній місяць роботи позивача підтверджується відомостями трудової книжки, позивач вважає відмову в призначені пенсії за віком з урахуванням стажу з 01.12.1982 року по 01.09.1983 року та грудень 2017 року протиправною та такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства, що слугувало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 02.07.2021 року позовну заяву залишено без руху, надавши десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з обґрунтуванням та доказами поважності причин його пропуску.

На виконання вимог вказаної ухвали, 12.07.2021 року представником позивача подано заяву про уточнення позовних вимог ОСОБА_1 , а саме:

визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про відмову ОСОБА_1 у зарахуванні періодів навчання і роботи до загального трудового стажу, виражене у листі №1974-1941/Ч-02/8-1900/21 від 23.04.2021 року;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до загального трудового стажу ОСОБА_1 період її навчання на підготовчому відділенні Чернівецького державного університету у період з 01.12.1982 року по 01.09.1983 року, а також зарахувати останній місяць її роботи, а саме грудень 2017 року у Кременецькій спеціалізованій школі І-ІІІ ступенів №2 з поглибленим вивченням англійської мови, та здійснити перерахунок пенсії з моменту звернення, а саме з 12.04.2021 року.

Ухвалою суду від 16.07.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

На виконання вимог вказаної ухвали, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області 28.07.2021 року подано до суду відзив на позовну заяву. Заперечуючи проти позову, відповідач послався на те, що 12.04.2021 року на його адресу надійшла заява ОСОБА_1 відповідно до Закону України "Про звернення громадян", у якій просила пояснити про причини не зарахування до трудового стажу періоду навчання на підготовчому відділенні та в подальшому провести перерахунок пенсії. За результатами розгляду позивачу була надіслана відповідь, відповідно до якої Законом України "Про пенсійне забезпечення" не передбачено зарахування до трудового стажу часу навчання на річних підготовчих курсах при вищих навчальних закладах. В індивідуальних відомостях про застраховану особу форми ОК-5, міститься інформація про періоди роботи позивача з 01.01.2017 року грудень 2017 року в Кременецькій спеціалізованій школі І-ІІІ ступенів №2, однак інформація про сплату страхових внесків за грудень 2017 року відсутня, тому немає підстав для зарахування вищезазначеного місяця до страхового стажу. Крім того, відповідач вказує, що ОСОБА_1 просить здійснити перерахунок пенсії з 29.12.2017 року, тобто з моменту призначення пенсії, однак із заявою звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області 12.04.2021 року, а даний позов пред`явлено до суду у липні 2021 року, що свідчить про недотримання встановленого ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) шестимісячного строку звернення. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

У відповіді на відзив представник позивача вказує, що за нормами законодавства, що діяло на той час, слухачі підготовчого відділення за правовим статусом були прирівняні у правах до студентів вищого навчального закладу, а тому період навчання ОСОБА_1 на підготовчому відділенні Чернівецького державного університету у період з 01.12.1982 року по 01.09.1983 року, що не переривав трудового стажу, підлягає зарахуванню до її загального трудового стажу. Водночас за грудень 2017 року ОСОБА_1 було нараховано заробітну плату у сумі 16739,04 грн., на яку нараховано та сплачено єдиний внесок у сумі 3682,59 грн., а відтак він має враховуватись до страхового стажу також.

Розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення на позов, суд при прийняті рішення виходить з наступних підстав і мотивів.

Судом встановлено, що відповідно до відомостей трудової книжки НОМЕР_1 ОСОБА_1 була зарахована 01.12.1982 року слухачем до Чернівецького державного університету на підготовче педагогічне відділення та 01.09.1983 року на 1 курс факультету іноземних мов (а.с.9-11), що також підтверджується архівною довідкою Чернівецького національного університету імені Юрія Федьковича від 23.12.2014 року №34/40-34412 (а.с.17).

Протягом трудової діяльності позивач працював на різних посадах, зокрема, згідно з записів у трудовій книжці ОСОБА_1 28.12.2017 року була призначена на посаду вчителя англійської мови в Кременецькій спеціалізованій школі І-ІІІ ступенів №2, з якої звільнена 28.12.2017 року у зв`язку з виходом на пенсію за вислугою років.

Позивачу з 29.12.2017 року призначено пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". При призначенні пенсії відповідачем проведено розрахунок стажу, до якого не враховано період навчання ОСОБА_1 на підготовчому відділенні Чернівецького державного університету у період з 01.12.1982 року по 01.09.1983 року, а також останній місяць її роботи, а саме грудень 2017 року у Кременецькій спеціалізованій школі І-ІІІ ступенів №2.

Позивач 12.04.2021 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області з заявою про перерахунок пенсії (а.с.6), за результатами розгляду якої Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області листом від 23.04.2021 року №1974-1941/Ч-02/8-1900/21 повідомлено про зарахування до страхового стажу період навчання з 01.09.1983 року по 24.08.1986 року. Законом України "Про пенсійне забезпечення" не передбачено зарахування до трудового стажу часу навчання на річних підготовчих курсах при вищих навчальних закладах (а.с.7-8).

Не погоджуючись з таким рішенням, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість дій, рішень відповідача на відповідність вимогам ч.2 ст.2 КАС України, суд виходить з наступного.

Згідно з ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам регулює Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Статтею 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачене право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Згідно із ч.3 ст.4 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються види пенсійного забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення.

Відповідно до змісту ст.5 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються: види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат.

За змістом ч.1 ст.24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з ч.4 ст.24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

У законодавстві, що діяло раніше (до 01.01.2004 року), зокрема у Законі України "Про пенсійне забезпечення", йдеться про стаж роботи, що дає право на призначення трудових пенсій (загальний трудовий стаж).

Зміст поняття "загальний трудовий стаж" є ширшим, ніж поняття "страховий стаж", оскільки до першого включаються також періоди суспільно корисної діяльності, коли особа не підлягала загальнообов`язковому соціальному страхуванню.

Згідно з п."д" ст.56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до стажу роботи, що дає право на пенсію, зараховується час навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637, основним документом, що підтверджує трудовий стаж є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними документами.

Час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

За приписами п.2.15 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 року №162, які узгоджуються з нормами п.2.16 Інструкції про порядок ведення трудових книжок, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захист від 29.07.1993 року №58, для студентів, слухачів курсів, учнів, аспірантів та клінічних ординаторів, які мають трудові книжки, навчальний заклад (наукова установа) вносить записи про час навчання на денних відділеннях (у тому числі підготовчих) вищих навчальних закладів. Підставою для таких записів є накази навчального закладу (наукової установи) про зарахування на навчання та про відрахування з числа студентів, учнів, аспірантів, клінічних ординаторів.

Статтею 53 Закону України "Про вищу освіту" передбачено, що студент (слухач) - особа, яка в установленому порядку зарахована до вищого навчального закладу і навчається з метою здобуття певних освітнього та освітньо-кваліфікаційного рівнів.

Згідно з Положенням про організацію навчального процесу у вищих навчальних закладах, затвердженого наказом Міністерства освіти України від 02.06.1993 №161 та зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 23.111993 року за №173, студенту, який захистив дипломний проект (роботу), склав державні екзамени відповідно до вимог освітньо-професійної програми підготовки, рішенням державної комісії присвоюється відповідно освітній рівень (кваліфікація) та видається державний документ про освіту (кваліфікацію).

Із змісту наведених норм видно, що навчанням у вищому навчальному закладі є період з дня зарахування особи до вищого навчального закладу на денну, вечірню або заочну форму навчання до дня її відрахування у зв`язку із завершенням навчання та отриманням відповідного документа про вищу освіту державного зразка.

Як видно із трудової книжки НОМЕР_1 та архівної довідки Чернівецького національного університету імені Юрія Федьковича від 23.12.2014 року №34/40-34412 ОСОБА_1 була зарахована 01.12.1982 року слухачем до Чернівецького державного університету на підготовче педагогічне відділення та 01.09.1983 року на 1 курс факультету іноземних мов.

Згідно з Положенням про підготовче відділення при вищому навчальному закладі, затвердженим наказом Міністерства вищої та середньої спеціальної освіти СРСР № 504 від 14.07.1987 року встановлено, що підготовчі відділення у вищих навчальних закладах створюються для підвищення рівня загальноосвітньої підготовки молоді та створення для них необхідних умов для вступу до вищих навчальних закладів.

Навчання на підготовчих відділеннях (курсах) є додатковою послугою навчального закладу, мета якої - підготовка до вступу до навчального закладу.

Оскільки після навчання на підготовчих відділеннях (курсах) особа не здобуває певних освітнього та освітньо-кваліфікаційного рівнів, до стажу роботи зараховується лише період з дня зарахування студентом першого курсу вищого навчального закладу до закінчення чи відрахування.

Отже, суд приходить до висновку, що підготовчі курси (підготовчі відділення) при вищому навчальному закладі не є рівноцінними самим вищим навчальним закладам, перелік яких наведено в ст.25 Закону України "Про вищу освіту", а навчання на підготовчому відділенні (курсах) не є складовою навчання у вищому навчальному закладі, оскільки у випадку, якщо особа не вступить до останнього з будь-якої причини (відмова від вступу, нездача іспитів тощо), період навчання на підготовчих курсах (відділеннях) не можна вважати здобуттям вищої освіти.

Аналогічна правова позиція підтримана і Верховним Судом у постанові від 21.02.2020 року у справі №456/2503/16-а, висновок якого суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України.

За сукупністю встановлених обставин, суд приходить до висновку про відсутність у відповідача підстав для зарахування до страхового стажу позивача період навчання на підготовчому відділенні Чернівецького державного університету з 01.12.1982 року по 01.09.1983 року та визнає відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області правомірною, що відповідає вимогам ч.2 ст.19 Конституції України, ч.2 ст.2 КАС України, а доводи позивача та представлені ним докази наразі не спростовують вказаних висновків суду.

З приводу ж відсутності інформації в системі персоніфікованого обліку про сплату страхових внесків в останній місяць роботи ОСОБА_1 , а саме грудень 2017 року у Кременецькій спеціалізованій школі І-ІІІ ступенів №2, то суд враховує, що обов`язок своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок згідно із ч.2 ст.6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" покладено на платника єдиного внеску. Відповідно до п.9 ч.2 ст.64 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" органи Пенсійного фонду здійснюють контроль за достовірністю поданих страхувальниками і застрахованими особами відомостей, що використовуються в системі персоніфікованого обліку.

Як встановлено судом, відповідно до довідки Кременецької спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів №2 від 04.08.2021 року №01-24/150 за грудень 2017 року ОСОБА_1 було нараховано заробітну плату у сумі 16739,04 грн., на яку нараховано та сплачено єдиний внесок у сумі 3682,59 грн. Кількість днів перебування у трудових відносинах у грудні 2017 року становить 28 днів, що відповідає відомостям трудової книжки позивача.

Суд зазначає, що, за загальним правилом, несвоєчасна сплата підприємством страхових внесків, за умови підтвердження роботи особи на такому підприємстві, отримання заробітної плати та утримання з неї єдиного соціального внеску, не повинна порушувати законні права та інтереси позивача, зокрема, порушувати його право на належне пенсійне забезпечення, оскільки обов`язок своєчасної сплати страхових внесків до пенсійного фонду покладено на роботодавця, а тому їх несплата не може позбавляти працівників права на зарахування періоду роботи до страхового стажу, фактично позбавляючи особу права власності на пенсію в належному розмірі.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом у постановах від 27.03.2018 року у справі №208/6680/16-а, від 24.05.2018 року у справі №490/12392/16-а, від 20.03.2019 року у справі № 688/947/17, від 30.09.2019 року у справі №414/736/17 та від 04.03.2020 року у справі № 284/289/16-а.

Таким чином, суд приходить до переконання, що період роботи з 01.12.2017 року по 28.12.2017 року в Кременецькій спеціалізованій школі І-ІІІ ступенів №2 підлягає зарахуванню до страхового стажу позивача, оскільки такий відповідає записам в його трудовій книжці, недостовірності або інших ознак юридичної дефектності якої не встановлено, а тому її належить розглядати як належний та допустимий доказ у справі, а неналежне виконання страхувальником обов`язків по нарахуванню, обчисленню та сплаті страхових внесків, не може бути підставою для відмови у зарахуванні зазначеного періоду роботи.

Посилання відповідача на те, що, підставою для вчинення дій, спрямованих на призначення (перерахунок) пенсії, є відповідна заява особи та додані до неї необхідні документи, тоді як 12.04.2021 року ОСОБА_1 звернулася із заявою відповідно до Закону України "Про звернення громадян", у якій просила надати відповідь та провести перерахунок пенсії, не спростовують того, що період роботи з 01.12.2017 року по 28.12.2017 року в Кременецькій спеціалізованій школі І-ІІІ ступенів №2 безпідставно не зарахований Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області до страхового стажу позивача при призначені пенсії, а сам зміст заяви очевидно дає змогу оцінити намір заявника.

Відповідно до п.1.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 року № 22-1, днем звернення за перерахунком пенсії, переведенням з одного виду пенсії на інший, поновленням виплати пенсії, виплатою недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами.

Якщо заява пересилається поштою (крім випадків призначення (поновлення) пенсій), днем звернення за пенсією вважається дата, що зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Твердження відповідача про те, що пенсія є періодичним платежем, про розмір її виплати позивач був обізнаний, а тому вважаючи, що такими діями відповідача порушуються його права та законні інтереси, мав право звернутися до суду з відповідним позовом, у визначений законом строк, однак ОСОБА_1 просить здійснити перерахунок пенсії з 29.12.2017 року є безпідставним, оскільки позовними вимогами, з урахуванням заяви про уточнення, щодо яких ухвалою суду від 16.07.2021 року відкрито провадження у справі є здійснення перерахунку пенсії з моменту звернення, а саме з 12.04.2021 року, тобто позов подано у строк, установлений законом.

Оцінюючи викладені обставини у їх сукупності, суд приходить до висновку про протиправність, в контексті ч.2 ст.2 КАС України, дій Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 01.12.2017 року по 28.12.2017 року в Кременецькій спеціалізованій школі І-ІІІ ступенів №2 та необхідність захисту порушеного права, адекватним наявним обставинам, шляхом зобов`язання відповідача зарахувати вказаний період та, у зв`язку зі збільшенням страхового стажу, здійснити перерахунок пенсії з 12.04.2021 року, про що просить позивач.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому, ч.2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За наслідками судового розгляду, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду достатніх беззаперечних доказів на обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності оскаржуваних дій.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини справи, оцінивши добуті докази в їх сукупності за правилами ст.90 КАС України та аналізуючи наведені положення законодавства, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково.

Згідно із ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Оскільки позов підлягає до задоволення частково, то суд присуджує на користь позивача здійснені ним та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору розмірі 454,00 грн. згідно квитанції №0.0..1 від 24.066.2021 року на суму 908,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача (а.с.4).

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови ОСОБА_1 в зарахуванні до страхового стажу період роботи з 01.12.2017 року по 28.12.2017 року в Кременецькій спеціалізованій школі І-ІІІ ступенів №2.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 01.12.2017 року по 28.12.2017 року в Кременецькій спеціалізованій школі І-ІІІ ступенів №2 та здійснити перерахунок пенсії, у зв`язку зі збільшенням страхового стажу, з 12.04.2021 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області в користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі збору в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні 00 (нуль) копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 17 вересня 2021 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_1 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_2 );

відповідач:

- Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження/місце проживання: Майдан Волі, 3,м. Тернопіль,46001 код ЄДРПОУ/РНОКПП 14035769);

Головуючий суддя Мандзій О.П.