Справа № 140/10271/21
Суддя: Мачульський Віктор Володимирович
Дата ухвалення: 2021-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про забезпечення позову

22 вересня 2021 року ЛуцькСправа № 140/10271/21
Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Мачульського В.В.,

розглянувши заяву Приватного підприємства «ІМІДЖ-ІНВЕСТМЕНТ» про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом Приватного підприємства «ІМІДЖ-ІНВЕСТМЕНТ» до Відділу державного архітектурно-будівельного контролю Луцької міської ради про визнання протиправним та скасування припису,

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «ІМІДЖ-ІНВЕСТМЕНТ» (далі - ПП «ІМІДЖ-ІНВЕСТМЕНТ») звернулося з позовом до Відділу державного архітектурно-будівельного контролю Луцької міської ради про визнання протиправним та скасування припису від 01.09.2021 про зупинення підготовчих та будівельних робіт.

Одночасно з позовної заявою позивач подав до суду заяву про забезпечення позову шляхом зупинення дії припису про зупинення підготовчих та будівельних робіт від 01.09.2021, винесеного заступником начальника відділу державного архітектурно-будівельного контролю Луцької міської ради Літвицьким С.І. до набрання рішення у справі законної сили.

Заява обґрунтована тим, що оскаржуваним приписом відповідач вимагає припинити виконання будівельних робіт до усунення порушень, які, на його думку, мали місце, однак ПП «ІМІДЖ-ІНВЕСТМЕНТ» вважає, що відповідач у справі при здійсненні заходів державного нагляду (контролю) діяв не підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, вийшов за межі наданих йому Законом повноважень та здійснив заходи державного нагляду без належних правових підстав, в результаті чого порушено права та інтереси ПП «ІМІДЖ-ІНВЕСТМЕНТ» на свободу здійснення господарської діяльності. Крім того, заявник зазначає, що законодавством, яке регулює спірні правовідносини, не встановлено обов`язку щодо призупинення чи відтермінування дії припису у випадку його оскарження до суду, натомість у разі невиконання вимог такого припису у встановлений строк, орган державного архітектурно-будівельного контролю може застосувати штраф, що відповідно свідчить про обґрунтованість вимог щодо вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, які спрямовані виключно на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті.

Відповідно до частини першої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Заява про забезпечення позову підлягає задоволенню з наступних мотивів та підстав.

Відповідно до частини другої статті 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно із частиною четвертою статті 150 КАС України подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Як передбачено пунктом 1 частини першої статті 151 КАС України, позов може бути забезпечено зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта.

За приписами частин четвертої - шостої статті 154 КАС України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

У відповідності до положень до постанови пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22.12.2006 - в тій частині, яка стосується загальних положень застосування забезпечення позову, а також постанови пленуму Вищого адміністративного Суду України «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства під час розгляду адміністративних справ» №2 від 06.03.2008 при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Таким чином забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Заходи забезпечення позову повинні відповідати критеріям розумності, обґрунтованості і адекватності, забезпечення збалансованості інтересів учасників спірних правовідносин, запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів учасників даного судового процесу, а також відповідати змісту позовних вимог.

При вирішенні заяви про забезпечення позову суд також враховує положення нормативно-правових актів, які регулюють спірні правовідносини.

Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 №3038-VI посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право у разі виявлення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, містобудівних умов та обмежень, затвердженого проекту або будівельного паспорта забудови земельної ділянки видавати обов`язкові для виконання приписи щодо: а) усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил; б) зупинення підготовчих та будівельних робіт.

Згідно із підпунктом 3 пункту 11 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 №553, посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час проведення перевірки мають право: у разі виявлення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, містобудівних умов та обмежень, затвердженого проекту або будівельного паспорта забудови земельної ділянки видавати обов`язкові для виконання приписи щодо: усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил; зупинення підготовчих та будівельних робіт (далі - Порядок №553).

Пунктами 17, 19 Порядку №553 передбачено, що у разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, крім акта перевірки, складається протокол, видається припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил або припис про зупинення підготовчих та/або будівельних робіт (далі - припис). У приписі обов`язково встановлюється строк для усунення виявлених порушень згідно з додатком. припис складається у двох примірниках. Один примірник припису залишається в органі державного архітектурно-будівельного контролю, а інший надається суб`єкту містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль. Припис підписується посадовою особою органу державного архітектурно-будівельного контролю, яка провела перевірку.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» від 14.10.1994 №208/94-ВР суб`єкти містобудування несуть відповідальність у вигляді штрафу за такі правопорушення: невиконання приписів органів державного архітектурно-будівельного контролю щодо: усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил - у розмірі п`ятнадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб; зупинення підготовчих та будівельних робіт - у розмірі п`ятдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Отже, зазначеними нормативно-правовими актами передбачено, що у випадку невиконання приписів органів державного архітектурно-будівельного контролю щодо усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил настає відповідальність суб`єктів містобудування у вигляді штрафу, а оскарження в судовому порядку таких приписів не зупиняє їх дію.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETS N005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (стаття 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини).

Згідно приписів статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Зокрема Європейський суд з прав людини у рішенні Пантелеєнко проти України від 29.06.2006 зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні «Дорани проти Ірландії» від 31.07.2003 Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини, у справі ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

Враховуючи вищенаведені норми законодавства та практику Європейського суду з прав людини, суд вважає обґрунтованими твердження позивача про те, що невжиття заходів забезпечення даного позову ускладнить ефективний захист його прав та інтересів від порушень з боку суб`єкта владних повноважень у сфері господарської діяльності, а саме: право здійснювати самостійно без обмежень господарську діяльність; залучати і використовувати природні, трудові, матеріально - технічні, фінансові та інші видів ресурсів, для такої діяльності; право вільно розпоряджатись прибутком, що залишається після сплати податків, зборів та інших платежів, передбачених чинним законодавством.

Суд вважає, що порушення свободи здійснення господарської діяльності підприємства та можливість застосування до позивача штрафу за невиконання припису, у зв`язку з невиконанням припису добровільно, є достатніми підставами, які свідчать про обґрунтованість і адекватність вимог заявника щодо забезпечення позову.

При вирішенні заяви про забезпечення позову суд враховує також, що в межах даного судового провадження позивач оспорює як правомірність призначення та проведення перевірки, так і її результати у вигляді припису про усунення виявлених порушень, а відтак заяву про забезпечення позову у вигляді зупинення дії оскаржуваного припису від 01.09.2021 необхідно задовольнити з огляду на те, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення його дії може істотно ускладнити ефективний захист та поновлення прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся (зокрема, у випадку невиконання даного припису позивача може бути притягнуто до відповідальності у вигляді штрафу).

Суд звертає увагу, що вжиття заходів забезпечення позову не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а лише забезпечує збереження існуючого становища до вирішення по суті позовних вимог.

Керуючись статтями 150 - 151, 154, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву Приватного підприємства «ІМІДЖ-ІНВЕСТМЕНТ» про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Приватного підприємства «ІМІДЖ-ІНВЕСТМЕНТ» до Відділу державного архітектурно-будівельного контролю Луцької міської ради про визнання протиправним та скасування припису - задовольнити.

Зупинити до набрання законної сили рішенням суду у цій справі дію припису Відділу державного архітектурно-будівельного контролю Луцької міської ради про зупинення підготовчих та будівельних робіт від 01.09.2021, виданого Приватному підприємству «ІМІДЖ-ІНВЕСТМЕНТ».

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження.

Роз`яснити учасникам справи, що оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя В.В. Мачульський