Справа № 540/313/21
Суддя: Стас Л.В.
Дата ухвалення: 2021-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2021 р.м.ОдесаСправа № 540/313/21
Головуючий в 1 інстанції: Войтович І.І.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Стас Л.В.,

суддів: Шеметенко Л.П., Турецької І.О.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 30 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (далі - ГУПФ в Херсонській області, відповідач/скаржник), в якому просив:

- визнати дії протиправними щодо перерахунку пенсії з 01 листопада 2020 року у розмірі 60 відсотків від суми заробітної плати, зазначеної у довідці прокуратури Херсонської області від 21 жовтня 2020 року №21-377вих-20 та встановлення обмеження при виплаті пенсії у її граничному максимальному розмірі, яка не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність;

- зобов`язати провести перерахунок та виплату пенсії з 01 жовтня 2020 року з розрахунку 90 відсотків від загальної суми складових місячної заробітної плати, зазначеної у довідці прокуратури Херсонської області від 21 жовтня 2020 року №21-377вих-20, без обмеження пенсії у її граничному максимальному розмірі, який не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, з урахуванням раніше проведених виплат;

- стягнути судові витрати у розмірі 908 грн. за рахунок бюджетних асигнувань ГУПФ України в Херсонські області;

- відповідно до ст.382 КАС України встановити судовий контроль за виконанням рішення.

В обґрунтування позову вказано, що з 28 жовтня 2002 року ОСОБА_1 отримує пенсію за вислугу років у розмірі 90% від заробітної плати, яка призначена на підставі статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ від 05 листопада 1991 року (далі Закон №1789-ХІІ). Позивач звернувся до ГУПФ України в Херсонській області із заявою про перерахунок пенсії, на підставі довідки прокуратури Херсонської області від 21 жовтня 2020 року №21-377вих-20, відповідно до рішення Конституційного Суду України у справі №7-р(ІІ)/2019. Проте, листом №367-133/Л-02/8-2100/21 від 25 січня 2021 року йому відмовлено у задоволенні вказаної заяви. На думку позивача, вказана відмова є протиправною та такою, що грубо порушує його право на соціальний захист та на отримання пенсії у розмірі, який відповідає нормам Конституції та законам України.

При цьому, позивач посилався на висновки Верховного Суду у рішеннях №21-348а/13, №21-420а/13 від 10 грудня 2013 року, №21-2432/15 від 06 жовтня 2015 року, №240/5401/18 від 04 лютого 2019 року, №360/1428/17 від 12 листопада 2019 року, за якими при перерахунку пенсії повинен застосовуватися саме той відсоток, що діяв на момент призначення пенсії.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 30 березня 2021 року позов ОСОБА_1 - задоволено.

Визнано протиправними дії ГУПФ України в Херсонській області щодо здійснення перерахунку пенсії ОСОБА_1 з розрахунку 60 відсотків від заробітку і застосуванні максимального розміру пенсії, зазначеної у довідці прокуратури Херсонської області від 21 жовтня 2020 року №21-377вих-20 та встановлення обмеження при виплаті пенсії у її граничному максимальному розмірі, яка не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Визнано неправомірним та скасовано рішення УПФ України в Херсонській області №13 від 28 жовтня 2020 року про перерахунок пенсії ОСОБА_1 в частині розрахунку 60% від заробітку і застосуванні максимального розміру пенсії, який не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів для осіб, які втратили працездатність.

Зобов`язано ГУПФ України в Херсонській області здійснити з 01 жовтня 2020 року перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років виходячи з розрахунку 90% від суми заробітної плати, що враховується для перерахунку пенсії, на підставі довідки прокуратури Херсонської області №21-377вих-20 від 21 жовтня 2020 року без обмеження пенсії у її граничному максимальному розмірі відповідно до ст.50-1 Закону №1789-ХІІ, з урахуванням раніше проведених виплат.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань ГУПФ України в Херсонській області витрати по сплаті судового збору в сумі 908,00 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ГУПФ України в Херсонській області звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що виплата пенсії без обмеження максимальним розміром має відбуватися лише до того часу, поки розмір пенсії, що виплачується, буде відповідати максимальному її розміру.

На переконання пенсійного органу, при перерахунку пенсії необхідно застосовувати ту норму, яка є чинною на момент здійснення перерахунку, а не ту, що була чинною на момент виходу на пенсію або за рішенням суду, яке було ухвалене на підставі інших довідок та за інших умов. Тобто на момент звернення позивача перерахунок пенсії працівникам прокуратури здійснюється на підставі чинної ст.86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII (далі-Закон №1697-VII), Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів» від 24 грудня 2015 року №911-VIII та Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів» від 06 грудня 2016 року №1774-VIII, які повністю кореспондуються між собою.

Відповідач вважає, що ретроспективне застосування при обчисленні пенсії положень ст.50-1 Закону №1789-ХІІ, який втратив чинність на момент перерахунку, призведе до непрямої дискримінації інших пенсіонерів з числа прокурорів та суперечитиме принципу дії законів у часі.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу, зазначає про законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до приписів п.3 ч.1 ст.311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в ГУПФ України в Херсонській області та з 01 жовтня 2002 року та отримує пенсію за вислугу років, відповідно до ст.50-1 Закону №1789-ХІІ, виходячи з розрахунку 90% від суми заробітної плати. Має посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого УПФ України в Комсомольському районі 28 жовтня 2002 року.

26 жовтня 2020 року позивач звернувся до Пенсійного фонду із заявою про перерахунок призначеної йому пенсії на підставі довідки прокуратури Херсонської області №21-377вих-20 від 21 жовтня 2020 року про розмір заробітної плати, що враховується для перерахунку пенсії, відповідно до рішення Конституційного суду України від 13 грудня 2019 року №7-р (11)2019, ст.ст. 81, 86 Закону України «Про прокуратуру».

З наявної у справі довідки прокуратури Херсонської області №21-377вих-20 від 21 жовтня 2020 року вбачається розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії ОСОБА_1 , відповідно до рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року №7-р(ІІ)/2019, ст.ст. 81, 86 Закону України «Про прокуратуру» розмір заробітної плати (грошового забезпечення) за нормами, чинними на 11 вересня 2020 року за відповідною (прирівняною) посадою начальника відділу (старшого прокурора області) зазначено у сумі 83 472,66 грн., що складається із посадового окладу - 46 160,00 грн., надбавки за вислугу років (40%) - 18 464,00 грн., надбавки за роботу з таємними документами (15%) - 6 924,00 грн., матеріальної допомоги на оздоровлення 1/12 - 5 962,33 грн., матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань 1/12 - 5962,33 грн.

Проте, листом №367-133/Л-02/8-2100/21 від 25 січня 2021 року, до якого було долучено виписку з рішення Пенсійного фонду 13 від 28 жовтня 2020 року, ГУПФ України повідомило позивача про перерахунок пенсії при заробітній платі 83472,66 грн., у розмірі 60 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати та встановлення обмеження при виплаті мені пенсії у її граничному максимальному розмірі, яка не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

З дослідженого судом листа Пенсійного фонду №367-133/Л-02/8-2100/21 вбачається посилання останнього на норми ст.86 Закону №1697-VІІ та Закону України №3668-VІ «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 року (далі Закон №3668-VІ) та зазначено, про те, що враховуючи отриману довідку прокуратури Херсонської області від 21 жовтня 2020 року №21-377вих-20, за результатами перерахунку, при заробітній платі 83 472,66 грн. розмір пенсії з 01 жовтня 2020 року складає 50083,60 грн. (83472,66 грн. х 60%), проте, враховуючи обмеження, визначені ст.86 Закону №1697-VІІ, розмір пенсії до виплати з 01 жовтня 2020 року становить 17120,00 грн. (1712,00 грн. х 10 де 1712,00 грн. є прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з 01 липня 2020 року, відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік»). У листопаді 2020 року були нараховані кошти у сумі 24906,41 грн., у тому числі: 17120,00 грн. - пенсія за листопад + 7786,41 грн. - доплата по перерахунку пенсії за жовтень 2020 року. З 01 грудня 2020 року відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, встановлено у розмірі 1769,00 грн., у зв`язку з чим, враховуючи обмеження, визначені ст.86 Закону №1697-VІІ, розмір пенсії до виплати з 01 грудня 2020 року становить 17690,00 грн. (1769,00 грн. х 10).

З наданої до справи позивачем виписки з рішення Пенсійного фонду №13 від 28 жовтня 2020 року вбачається здійснення перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01 жовтня 2020 року із розрахунку 60% від заробітку та застосуванням максимального розміру пенсії, який не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів для осіб, які втратили працездатність, та визначено розмір пенсії з 01 жовтня 2020 року по 30 листопада 2020 року - 17120,00 грн., з 01 грудня 2020 року довічно - 17690,00 грн.

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що при перерахунку пенсії позивачу, має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, отже внесені Законами №3668-VІ, №76-VІІІ зміни до ст.50-1 Закону №1789-ХІІ щодо розміру пенсії у відсотках стосувалися порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії.

Разом з тим, суд вважав, що оскільки позивачу пенсія була призначена у 2002 році, то до розміру його пенсії не можуть застосовуватись обмеження максимального розміру пенсії, визначені частиною 20 ст.86 №1697-VII. При цьому, суд звернув увагу на те, що наведені вище положення, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, в цілому визнано неконституційним рішенням Конституційного суду України від 13 грудня 2019 року №7-р (11)2019.

Вирішуючи справу, суд не вбачав підстав для зобов`язання Пенсійного фонд подати звіт про виконання судового рішення, оскільки позивачем не наведено причин та не надано доказів, які б свідчили про те, що відповідач може ухилятися від виконання даного рішення суду.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За змістом пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

На час призначення ОСОБА_1 пенсії, особливості пенсійного забезпечення прокурорів і слідчих прокуратури визначалися ст.50-1 Закону №1789-ХІІ.

Відповідно до ч.1 вказаної статті Закону №1789-ХІІ прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Згідно із ч.12 ст.50-1 Закону №1789-ХІІ обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи (частина 17 статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ).

До статті 50-1 Закону №1789-ХІІ вносилися зміни Законом України від 08 липня 2011 року №3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (далі - Закон №3668-VI), внаслідок яких наведена вище частина 17 статті 50-1 Закону №1789-ХІІ з 01 жовтня 2011 року стала вісімнадцятою, - тобто відбулась зміна порядкового номеру частини статті, що регламентувала порядок та підстави перерахунку пенсії, проте її текст залишився незмінним.

14 жовтня 2014 року ухвалено Закон України «Про прокуратуру» №1697-VІІ, який набрав чинності 15 липня 2015 року.

Закон №1789-ХІІ, зокрема, окрім положень ч. ч. 3, 4, 6, 11 ст. 50-1, втратив чинність на підставі Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII, що набрав чинність 15 липня 2015 року.

Так, статтею 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII визначено право прокурора на пенсійне забезпечення за вислугу років, незалежно від віку за наявності на день звернення відповідної вислуги років.

За правилами ч.2 ст.86 Закону №1697-VII пенсія призначається в розмірі 60% від суми місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Згідно із ч.13 ст.86 Закону №1697-VII пенсії за вислугу років відповідно до цієї статті призначаються, перераховуються і виплачуються уповноваженими на це державними органами.

Разом з цим, у первинній редакції ч.20 ст.86 Закону №1697-VІІ мала такий текст: «Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки».

Отже, первинна редакція частини 20 статті 86 Закону №1697-VІІ та частина 17 (з 01 жовтня 2011 року - вісімнадцята) статті 50-1 Закону №1789-ХІІ містили аналогічні за змістом положення щодо підстав та порядку перерахунку пенсій за вислугу років, призначених працівникам прокуратури.

Розділ XII «Прикінцеві положення» Закону №1697-VІІ щодо набрання ним чинності (в розрізі конкретних статей закону) неодноразово змінювався, переважна більшість статей (у тому числі й стаття 86) цього Закону набрали чинності з 15 липня 2015 року. Водночас з 15 липня 2015 року втратив чинність Закон №1789-XII (крім пункту 8 частини першої статті 15, частини четвертої статті 16, абзацу першого частини другої статті 46-2, статті 47, частини першої статті 49, частини п`ятої статті 50, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1, частини третьої статті 51-2, статті 53 щодо класних чинів).

З 01 січня 2015 року набрав чинності Закон України від 28 грудня 2014 року №76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» (далі - Закон №76-VIII), яким, зокрема, частину 18 статті 50-1 Закону №1789-ХІІ (діяла до 15 липня 2015 року) та частину 20 статті 86 Закону №1697-VІІ (набрала чинності 15 липня 2015 року) викладено у новій редакції, відповідно до якої умови на порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Прийняття зазначеного Закону, як убачається із пояснювальної записки до його законопроекту, було обумовлено необхідністю реалізації заходів щодо економного та раціонального використання державних коштів та приведення до фінансових можливостей держави дії положень окремих законів України, створення умов для стабілізації фінансового стану держави та удосконалення окремих положень соціальної політики.

Таким чином, починаючи з 01 січня 2015 року в Україні жоден закон не визначав ані умов (підстав), ані порядку перерахунку пенсій за вислугу років, призначених на підставі Закону України «Про прокуратуру».

Законодавець повноваження на встановлення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури після 1 січня 2015 року делегував Кабінету Міністрів України, однак впродовж 2015-2019 років Кабінет Міністрів України не визначив умов та порядку перерахунку пенсій працівникам прокуратури.

Така бездіяльність Кабінету Міністрів України призвела до численних судових спорів між пенсіонерами, які отримують пенсію відповідно до Закону України «Про прокуратуру» та Пенсійним фондом України.

Разом з тим, рішенням Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року №7-р(II)/2019 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини 20 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII зі змінами, якими передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Визначено, що положення частини 20 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII зі змінами, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Установлено такий порядок виконання цього Рішення:

- частина 20 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII зі змінами не підлягає застосуванню з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення;

- частина 20 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII підлягає застосуванню в первинній редакції:

« 20. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки».

Колегія суддів враховує, що відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Вказані положення Основного Закону кореспондуються із приписами ст.91 Закону України «Про Конституційний Суд України» від 13 липня 2017 року №2136-VIII.

Отже, рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року №7-р(II)/2019 змінило законодавче регулювання для правовідносин, що мають місце з дати його ухвалення.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що з 13 грудня 2019 року у позивача виникло право на перерахунок раніше призначеної пенсії у зв`язку із підвищенням заробітної плати прокурорсько-слідчим працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури.

Внесені Законами №3668-VІ, №76-VІІІ зміни до статті 50-1 Закону №1789-ХІІ щодо розміру пенсії у відсотках стосувалися порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії.

Суд першої інстанції вірно встановив, що вказана правова позиція узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 03 травня 2018 року по справі №308/11498/16-а, від 19 червня 2018 року по справі №583/2264/17, від 31 липня 2019 року по справі №569/4150/16-а.

Зазначене свідчить про протиправність дій відповідача по зменшенню розміру пенсії позивача під час її перерахунку до 60% від заробітку.

Що стосується надання оцінки правомірності дій відповідача щодо застосування обмеження максимальним розміром пенсії, слід звернути увагу на наступне.

Так, в контексті неможливості застосування до позивача обмеження його пенсії максимальним розміром, позивач невірно робить посилання на Закон №3668-VІ, оскільки даним Законом зміни, пов`язані із обмеженням виплати пенсії прокурорів максимальним розміром, внесено саме до Закону №1789-XII, який в цій частині втратив чинність.

Відповідно до чинної редакції на момент здійснення перерахунку абз.6 ч.15 ст.86 Закону України «Про прокуратуру»: «Максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень».

На час розгляду даної справи, вказана норма Закону не визнана у встановленому законом порядку неконституційною.

Правомірність застосування до позивача обмеження його пенсії максимальним розміром також підтверджено постановою Верховного Суду від 10 вересня 2021 року у справі №580/5238/20, за якою на осіб, яким пенсія перерахована відповідно до нормативно-правових актів, вказаних у статті 2 Закону №3668-VI, та розмір якої перевищує максимальний розмір, встановлений даним Законом, поширюються приписи законодавства, чинні на час здійснення такого перерахунку.

Разом з тим, не менш важливим для розгляду справи є те, що застосування ч.ч. 15, 20 ст.86 Закон №1697-VII та проведення перерахунку пенсії із застосуванням обмеження її максимального розміру десяти прожитковими мінімумами, встановленими для осіб, які втратили працездатність - не призводить до звуження змісту і обсягу соціальних прав позивача, адже не має наслідком зменшення розміру пенсії, яку він отримував до цього.

Так, відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність становив: з 1 січня 2018 року - 1373 гривні, з 1 липня - 1435 гривень, з 1 грудня - 1497 гривень.

З матеріалів справи вбачається, що станом на 01 липня 2018 року розмір пенсії позивача не перевищував десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність (14350 грн.).

Натомість після проведення перерахунку пенсії, згідно заяви від 26 жовтня 2020 року, її розмір становить 66778,13 грн., проте виплачується в розмірі 17120 грн., адже згідно зі ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, з 01 липня 2020 року складав 1712 грн.

Тобто, після проведення перерахунку пенсії за правилами ч.ч. 15, 20 ст.86 Закон №1697-VII сума коштів, що фактично виплачується позивачу є більшою у порівнянні з розміром пенсії, що він отримував до набрання чинності вказаним Законом.

Аналогічний підхід до вирішення питання щодо звуження змісту й обсягу вже набутих позивачем прав на соціальний захист був застосований Верховним Судом у складі палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 24 червня 2020 року при вирішенні справи №580/234/19.

У цій справі Верховний Суд погодився, що відмова територіального органу Пенсійного фонду України у перерахунку і виплаті пенсії позивачу без обмеження граничного розміру пенсії є законною і обґрунтованою та не призвела до зменшення розміру пенсії останнього, яку він отримував до цього. Верховний Суд наголосив, що у вказаному випадку така відмова за своєю суттю не є звуженням обсягу вже набутих позивачем прав та/або позбавленням його права на соціальний захист.

Таким чином, суд робить висновок, що застосовуючи обмеження та встановлюючи максимальний розмір пенсії позивача, відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду, а тому наявні підстави для її часткового задоволення, скасування судового рішення та прийняття нового про часткове задоволення позову ОСОБА_1 .

Відповідно до ст.242 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами п.1 ч.1 ст.317 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328-329 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області задовольнити частково.

Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 30 березня 2021 року скасувати.

Ухвалити у справі постанову, якою позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01 листопада 2020 року у розмірі 60 відсотків від суми заробітної плати, зазначеної у довідці прокуратури Херсонської області від 21 жовтня 2020 року №21-377вих-20.

Зобов`язати провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01 жовтня 2020 року з розрахунку 90 відсотків від загальної суми складових місячної заробітної плати, зазначеної у довідці прокуратури Херсонської області від 21 жовтня 2020 року №21-377вих-20, з урахуванням раніше проведених виплат.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 21.09.2021 року.

Головуючий суддя Стас Л.В.
Судді Шеметенко Л.П. Турецька І.О.