Справа № 620/6623/20
Суддя: Тихоненко О.М.
Дата ухвалення: 2021-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(повне)

08 вересня 2021 року м. Чернігів Справа № 620/6623/20

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Тихоненко О.М.,

за участю секретаря Якуш І.В.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом Приватного акціонерного товариства Кінотехпром до Чернігівської обласної ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Управління комунального майна Чернігівської обласної ради, треті особа, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Північне міжобласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України, Державна регуляторна служба України про визнання протиправним та нечинним рішення,

У С Т А Н О В И В:

Приватне акціонерне товариство Кінотехпром (далі ПАТ Кінотехпром, позивач) звернулося до суду з позовом до Чернігівської обласної ради (далі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Управління комунального майна Чернігівської обласної ради, треті особа, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Північне міжобласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України, Державна регуляторна служба України про визнання протиправним та нечинним рішення дев`ятої сесії сьомого скликання Чернігівської обласної ради від 17.05.2017 № 34-9/VІІ Про затвердження Методики розрахунку та порядку використання плати за оренду майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області в новій редакції.

Позовні вимоги мотивовано тим, що оскаржуване рішення відповідача є протиправним та нечинним з наступних підстав. По-перше, у відповідності до статті 1 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» від 11.09.2003 № 1160-IV (далі - Закон № 1160-IV), рішення № 34-9/VІІ є регуляторним актом та потребувало реалізації процедур, передбачених Законом № 1160-IV. Зазначені процедури відповідачем в повній мірі виконані не були. Проект рішення регуляторного акта № 34-9/VII та аналіз регуляторного впливу не були оприлюднені належним чином у відповідності до частини 2 статті 13 Закону № 1160-IV - тобто у друкованих засобах масової інформації. За відсутності аналізу регуляторного впливу та відсутності оприлюднення проекту регуляторного акту, останній не міг бути прийнятим (ст. 36 Закону № 1160-IV). Крім того, регуляторний акт не було погоджено у Державній регуляторній службі України.

По-друге, відповідно до ч. 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

По-третє, проект рішення № 34-9/VII не був погоджений у органі Антимонопольному комітеті України (Північному міжобласному територіальному відділенні Антимонопольного комітету України).

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 05.01.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Представником відповідача, в межах встановленого судом строку, подано відзив на позов (пояснення), в якому просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі зазначаючи про його необґрунтованість, оскільки позивачем по-перше залишено поза увагою, що згідно п.2 ст.2 Закону України від 10.04.1992 № 2269 «Про оренду державного та комунального майна» державну політику у сфері оренди здійснюють: Кабінет Міністрів України, а також Фонд державного майна України, його регіональні відділення та представництва - щодо державного майна; органи місцевого самоврядування - щодо майна, яке перебуває в комунальній власності. Вказує, що затверджена Методика розроблена з дотриманням тих самих методологічних засад, що визначені в державній Методиці розрахунку орендної плати за державне майно та пропозиції її розподілу, яка затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 4 жовтня 1995 року № 786. По-друге, при розробці проекту Методики розрахунку та порядку використання плати за оренду майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області в новій редакції дотримано засад державної регуляторної політики, в зв`язку з чим рішенням Чернігівської обласної ради від 17 травня 2017 року № 34-9/VII затверджено Методику розрахунку та порядку використання плати за оренду майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області в новій редакції. Прийняте рішення оприлюднено в газеті «Деснянська правда» від 25 травня 2017 року та на офіційному веб-порталі Чернігівської обласної ради. По-третє вказує, що оскаржуване рішення встановлює механізм розрахунку та порядку використання плати за оренду майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області. Жодним чином вимоги регуляторного акту не впливають на конкуренцію на ринку оренди. Згідно Методики основна ставка затверджена на рівні 7% від вартості майна, яка застосовується в більшості випадків розрахунку орендної плати незалежно від статусу орендаря та видів цільового використання, крім бюджетних установ та

організацій, яким законодавством встановленні преференції щодо оренди комунального майна, створила рівні умови доступу до майна комунальної власності області, залучено більш широке коло претендентів на оренду майна, збільшило надходження до обласного бюджету, як наслідок при прийнятті рішення від 17 травня 2017 року № 34-9/VII Чернігівська обласна рада діяла в межах наданих їй повноважень з дотриманням вимог законодавства.

Позивачем надана відповідь на відзив (пояснення), в якій зазначає аналогічні обставини, викладені в позові та просить позов задовольнити в повному обсязі, оскільки доводи викладені відповідачем у відзиві (поясненнях) не відповідають дійсності та є його власним баченням законодавства.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Державна регуляторна служба України надала пояснення, в яких зазначає, що рішення Чернігівської обласної ради № 34-9/VІІ відповідно до вимог Закону № 1160-IV є регуляторним актом та його прийняття потребувало дотримання процедур, встановлених Законом. Проект зазначеного рішення Чернігівської обласної ради не надходив до Державної регуляторної служби для підготовки пропозицій щодо його удосконалення відповідно до принципів державної регуляторної політики, в зв`язку з зазначеним Державна регуляторна служба неодноразово зверталася до відповідача з листами щодо необхідності вжиття невідкладних заходів щодо скасування оскаржуваного рішення та необхідності дотримання процедур, визначених Законом № 1160-IV.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Північне міжобласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України надала пояснення, в яких зазначає, що проект рішення від 17.05.2017 № 34-9/VІІ «Про затвердження Методики розрахунку та порядку використання плати за оренду майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області в новій редакції» не надходив на погодження до Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України. Водночас вказує, що позивач не звертався до Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України з заявою про порушення Радою законодавства про захист економічної конкуренції у зв`язку із затвердженням нею Методики розрахунку та порядку використання плати за оренду майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області. Отже Північне міжобласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України не може встановити наявність або відсутність порушень законодавства про захист економічної конкуренції у діях Чернігівської обласної ради без дотримання порядку встановленого законодавством про захист економічної конкуренції.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Управління комунального майна Чернігівської обласної ради правом для подання пояснення не скористалась.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 01.04.2021 провадження у справі зупинено до 12.05.2021 з метою надання часу для примирення.

Протокольною ухвалою суду від 12.05.2021 закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 09.06.2021 провадження у справі зупинено до 30.06.2021 з метою надання часу для примирення.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 30.06.2021 провадження у справі зупинено до 13.07.2021 з метою надання часу для примирення.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 13.07.2021 провадження у справі зупинено до 31.08.2021 з метою надання часу для примирення.

Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача та відповідача в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися у встановленому порядку, причини неявки суду не повідомили.

Судове засідання здійснювалося в порядку, встановленому ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

ПАТ «Кінотехпром» 17.07.1996 зареєстроване виконавчим комітетом Чернігівської міської ради в якості юридичної особи та перебуває на обліку як платник податків.

Підприємство є орендарем нерухомого майна, нежитлових приміщень в будівлі, що є об`єктом права спільної сумісної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області по вул. Любецька, 66 в м. Чернігові, що підтверджується договором оренди від 01.11.2011 № 66, додатковою угодою до нього від 31.08.2017 та договором оренди № 122 від 26.07.2018.

Зі змісту вказаних договорів слідує, що орендна плата розраховується відповідно до рішення 9 сесії 7 скликання Чернігівської обласної ради від 17.05.2017 № 34-9/VII (далі оскаржуване рішення), яким було затверджено «Методику розрахунку та використання плати за оренду майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області в новій редакції (далі - Методика) (п.3.3. Договорів оренди).

Відповідно до витягу з реєстру платників єдиного податку ПАТ «Кінотехпром» проводить виробничу діяльність на орендованих площах (вид діяльності 29.10. виробництво автотранспортних засобів; 29.20 виробництво кузовів для автотранспортних засобів, причепів і напівпричепів.

Вважаючи оскаржуване рішення протиправним та нечинним, позивач звернувся до суду з даним позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Даючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

У статті 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Частиною 10 статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Стаття 58 Конституції України закріплює принцип дії нормативно-правових актів у часі. Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

Враховуючи принцип дії нормативно-правових актів у часі, станом на час прийняття оскаржуваного рішення, діяла норма частини 2 статті 19 Закону України від 10.04.1992 № 2269 «Про оренду державного та комунального майна», з наступними змінами, яка визначала, що методика розрахунку орендної плати та пропорції її розподілу між відповідним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем визначаються для об`єктів, що перебувають у державній власності. Методика розрахунку орендної плати та пропорції її розподілу між відповідним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем визначаються органами, уповноваженими Верховною Радою Автономної Республіки Крим (для об`єктів, що належать Автономній Республіці Крим), та органами місцевого самоврядування (для об`єктів, що перебувають у комунальній власності) на тих самих методологічних засадах, як і для об`єктів, що перебувають у державній власності.

Постанова Кабінету Міністрів України від 4 жовтня 1995 року № 786 «Про методику розрахунку орендної плати за державне майно та пропозиції її розподілу» передбачає обов`язкову «Примітку» яка визначає, що орендні ставки для орендарів - вітчизняних юридичних і фізичних осіб, що є суб`єктами малого підприємництва, які провадять виробничу діяльність безпосередньо на орендованих виробничих площах (крім офісів), застосовуються з коефіцієнтом 0,7 (далі - «Примітка»).

Частиною 1 статті 11 Закону України від 11.09.2003 № 1160-IV «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» (далі Закон № 1160-IV) визначено, що перегляд регуляторного акта здійснюється: на підставі аналізу звіту про відстеження результативності цього регуляторного акта; за ініціативою регуляторного органу, який прийняв відповідний регуляторний акт; в інших випадках, передбачених Конституцією та іншими законодавчими актами України.

У разі наявності підстав, визначених у частині першій цієї статті, регуляторний орган, який прийняв відповідний акт, а у випадках, передбачених Конституцією України та цим Законом, - інший орган може приймати рішення про зупинення дії регуляторного акта, визнання його неконституційним, про скасування чи про необхідність залишення цього регуляторного акта без змін або про необхідність його перегляду.

Відповідно до ч. 4 ст. 37 Закону № 1160-IV рішення про необхідність перегляду регуляторного акта, прийнятого сільською, селищною, міською, районною у місті, районною, обласною радою, на підставі аналізу звіту про відстеження його результативності приймає головна постійна комісія відповідної ради або розробник проекту цього регуляторного акта.

Частиною 3 статті 13 Закону № 1160-IV встановлено, що звіт про відстеження результативності регуляторного акта оприлюднюється шляхом опублікування в друкованих засобах масової інформації регуляторного органу, який прийняв цей регуляторний акт, а у разі їх відсутності - у друкованих засобах масової інформації, визначених цим регуляторним органом, та/або шляхом розміщення на офіційній сторінці цього регуляторного органу в мережі Інтернет.

У відповідності до п.4, п.п.6 Постанови Кабінету Міністрів України від 24.12.2014 № 724 «Про деякі питання Державної регуляторної служби України» ДРС відповідно до покладених на неї завдань: проводить у порядку, встановленому Законом України Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності аналіз проектів регуляторних актів, що подаються на погодження, та відповідний аналіз регуляторного впливу на відповідність вимогам статей 4, 5, 8 і 9 Закону № 1160-IV та приймає рішення про погодження таких проектів або про відмову в їх погодженні.

Відповідно до ст. 5 Закону № 1160-IV забезпечення здійснення державної регуляторної політики включає: встановлення єдиного підходу до підготовки аналізу регуляторного впливу та до здійснення відстежень результативності регуляторних актів; підготовку аналізу регуляторного впливу; планування діяльності з підготовки проектів регуляторних актів; оприлюднення проектів регуляторних актів з метою одержання зауважень і пропозицій від фізичних та юридичних осіб, їх об`єднань, а також відкриті обговорення за участю представників громадськості питань, пов`язаних з регуляторною діяльністю; відстеження результативності регуляторних актів; перегляд регуляторних актів; систематизацію регуляторних актів; недопущення прийняття регуляторних актів, які є непослідовними або не узгоджуються чи дублюють діючі регуляторні акти; викладення положень регуляторного акта у спосіб, який є доступним та однозначним для розуміння особами, які повинні впроваджувати або виконувати вимоги цього регуляторного акта; оприлюднення інформації про здійснення регуляторної діяльності.

Відповідно до статті 31 Регламенту Чернігівської обласної ради - стосовно кожного проекту регуляторного акта, його розробником, до оприлюднення проекту акта з метою одержання зауважень та пропозицій, готується аналіз регуляторного впливу. Вимоги щодо змісту аналізу регуляторного впливу визначаються статтею 8 Закону № 1160-IV.

Статтею 8 Закону № 1160-IV визначено, що стосовно кожного проекту регуляторного акта його розробником готується аналіз регуляторного впливу.

Аналіз регуляторного впливу готується до оприлюднення проекту регуляторного акта з метою одержання зауважень та пропозицій.

Розробник проекту регуляторного акта при підготовці аналізу регуляторного впливу повинен: визначити та проаналізувати проблему, яку пропонується розв`язати шляхом державного регулювання господарських відносин, а також оцінити важливість цієї проблеми; обґрунтувати, чому визначена проблема не може бути розв`язана за допомогою ринкових механізмів і потребує державного регулювання; обґрунтувати, чому визначена проблема не може бути розв`язана за допомогою діючих регуляторних актів, та розглянути можливість внесення змін до них; визначити очікувані результати прийняття запропонованого регуляторного акта, у тому числі здійснити розрахунок очікуваних витрат та вигод суб`єктів господарювання, громадян та держави внаслідок дії регуляторного акта; визначити цілі державного регулювання; визначити та оцінити усі прийнятні альтернативні способи досягнення встановлених цілей, у тому числі ті з них, які не передбачають безпосереднього державного регулювання господарських відносин; аргументувати переваги обраного способу досягнення встановлених цілей; описати механізми і заходи, які забезпечать розв`язання визначеної проблеми шляхом прийняття запропонованого регуляторного акта; обґрунтувати можливість досягнення встановлених цілей у разі прийняття запропонованого регуляторного акта; обґрунтовано довести, що досягнення запропонованим регуляторним актом встановлених цілей є можливим з найменшими витратами для суб`єктів господарювання, громадян та держави; обґрунтовано довести, що вигоди, які виникатимуть внаслідок дії запропонованого регуляторного акта, виправдовують відповідні витрати у випадку, якщо витрати та/або вигоди не можуть бути кількісно визначені; оцінити можливість впровадження та виконання вимог регуляторного акта залежно від ресурсів, якими розпоряджаються органи державної влади, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи, які повинні впроваджувати або виконувати ці вимоги; оцінити ризик впливу зовнішніх чинників на дію запропонованого регуляторного акта; обґрунтувати запропонований строк чинності регуляторного акта; визначити показники результативності регуляторного акта; визначити заходи, за допомогою яких буде здійснюватися відстеження результативності регуляторного акта в разі його прийняття.

Аналіз регуляторного впливу проводиться відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2004 року №308 "Про затвердження методик проведення аналізу регуляторного впливу та відстеження результативності регуляторного акта".

Крім вищезазначених вимог, Методика проведення аналізу регуляторного впливу зобов`язує, під час розроблення проекту регуляторного акту проводити аналіз та обчислення витрат малого бізнесу на виконання державного регулювання, так званий М-тест (SME test).

Частиною 12 статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування» визначено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування, які відповідно до закону є регуляторними актами, розробляються, розглядаються, приймаються та оприлюднюються в порядку встановленому Законом України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".

В свою чергу статтею 1 Закону № 1160-IV встановлено, що державна регуляторна політика у сфері господарської діяльності це напрям державної політики, спрямований на вдосконалення правового регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб`єктами господарювання, недопущення прийняття економічно недоцільних та неефективних регуляторних актів, зменшення втручання держави у діяльність суб`єктів господарювання та усунення перешкод для розвитку господарської діяльності, що здійснюється в межах, у порядку та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України.

У відповідності до статті 9 Закону № 1160-IV кожен проект регуляторного акта оприлюднюється з метою одержання зауважень і пропозицій від фізичних та юридичних осіб, їх об`єднань.

Про оприлюднення проекту регуляторного акта з метою одержання зауважень і пропозицій розробник цього проекту повідомляє у спосіб, передбачений статтею 13 цього Закону.

Проект регуляторного акта разом із відповідним аналізом регуляторного впливу оприлюднюється у спосіб, передбачений статтею 13 цього Закону, не пізніше п`яти робочих днів з дня оприлюднення повідомлення про оприлюднення цього проекту регуляторного акта.

Частиною 2 статті 13 Закону № 1160-IV передбачено, що повідомлення про оприлюднення проекту регуляторного акта з метою одержання зауважень і пропозицій, проект регуляторного акта та відповідний аналіз регуляторного впливу оприлюднюються шляхом опублікування в друкованих засобах масової інформації розробника цього проекту, а у разі їх відсутності - у друкованих засобах масової інформації, визначених розробником цього проекту, та/або шляхом розміщення на офіційній сторінці розробника проекту регуляторного акта в мережі Інтернет.

Стаття 36 Закону № 1160-IV визначає, що регуляторний акт не може бути прийнятий або схвалений уповноваженим на це органом чи посадовою особою місцевого самоврядування, якщо наявна хоча б одна з таких обставин: відсутній аналіз регуляторного впливу; проект регуляторного акта не був оприлюднений.

Крім зазначеного, відповідно до частини 1 статті 5 Закону № 1160-IV забезпечення здійснення державної регуляторної політики включає, крім іншого: підготовку аналізу регуляторного впливу; оприлюднення проектів регуляторних актів з метою одержання зауважень і пропозицій від фізичних та юридичних осіб, їх об`єднань, а також відкриті обговорення за участю представників громадськості питань, пов`язаних з регуляторною діяльністю.

Відповідно до ст. 6 Закону № 1160-IV громадяни, суб`єкти господарювання, їх об`єднання та наукові установи, а також консультативно-дорадчі органи, що створені при органах державної влади та органах місцевого самоврядування і представляють інтереси громадян та суб`єктів господарювання, мають право, зокрема, подавати зауваження та пропозиції щодо оприлюднених проектів регуляторних актів, брати участь у відкритих обговореннях питань, пов`язаних з регуляторною діяльністю.

Статтею 8 Закону № 1160-IV визначено, що стосовно кожного регуляторного акта послідовно здійснюються базове, повторне та періодичне відстеження його результативності.

- Відстеження результативності регуляторного акта включає: виконання заходів з відстеження результативності; підготовку та оприлюднення звіту про відстеження результативності.

Для відстеження результативності регуляторних актів можуть бути використані статистичні дані та дані наукових досліджень і соціологічних опитувань.

Базове відстеження результативності регуляторного акта здійснюється до дня набрання чинності цим регуляторним актом або набрання чинності більшістю його положень. Якщо для визначення значень показників результативності регуляторного акта використовуються виключно статистичні дані, базове відстеження результативності може бути здійснене після набрання чинності цим регуляторним актом або набрання чинності більшістю його положень, але не пізніше дня, з якого починається проведення повторного відстеження результативності цього акта.

Регуляторний орган, який прийняв відповідний акт, якщо інше не встановлено цим Законом, готує звіт про відстеження результативності цього регуляторного акта та не пізніш як у десятиденний строк з дня підписання цього звіту оприлюднює його у спосіб, передбачений статтею 13 цього Закону.

Статтею 34 Закону № 1160-IV визначено особливості розгляду сільською, селищною, міською, районною у місті, районною, обласною радою проектів регуляторних актів, а саме: кожен проект регуляторного акта, що внесений на розгляд до сільської, селищної, міської, районної у місті, районної, обласної ради, подається до відповідальної постійної комісії для вивчення та надання висновків про відповідність проекту регуляторного акта вимогам статей 4 та 8 цього Закону.

Відповідальна постійна комісія забезпечує підготовку експертного висновку щодо регуляторного впливу внесеного проекту регуляторного акта, який разом з цим проектом та підписаним аналізом регуляторного впливу подається до уповноваженого органу для підготовки у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку пропозицій щодо удосконалення проекту відповідно до принципів державної регуляторної політики.

Також статтею 34 вказаного Закону визначені повноваження уповноваженого органу щодо здійснення державної регуляторної політики, а саме проведення аналізу проектів регуляторних актів, що подаються на погодження, та відповідних аналізів регуляторного впливу на відповідність вимогам статей 4, 5, 8 і 9 цього Закону та прийняття рішень про погодження цих проектів або про відмову в їх погодженні.

Пунктом 1 Положення про Державну регуляторну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.12.2014 № 724, Державна регуляторна служба України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України і який реалізує державну регуляторну політику, політику з питань нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, ліцензування та дозвільної системи у сфері господарської діяльності та дерегуляції господарської діяльності. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок підготовки пропозицій щодо удосконалення проектів регуляторних актів, які розробляються органами місцевого самоврядування» від 23.09.2014 № 634 встановлено, що пропозиції щодо удосконалення проекту регуляторного акта, який розробляється сільськими, селищними, міськими, районними у містах, районними та обласними радами і поданий Державній регуляторній службі, готуються зазначеною Службою на підставі підготовлених відповідно до вимог, визначених Законом України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» експертного висновку відповідальної постійної комісії, утвореної відповідною радою, щодо регуляторного впливу проекту регуляторного акта та аналізу регуляторного впливу (у разі його підготовки); Державна регуляторна служба проводить аналіз поданих документів на відповідність вимогам статті 4 Закону та готує пропозиції з обґрунтованими зауваженнями та висновками (у разі їх наявності).

Статтею 34 Закону № 1160-IV встановлено, що на підставі аналізу регуляторного впливу, яким супроводжувався проект регуляторного акта при його внесенні на розгляд сесії відповідної ради, а також експертного висновку щодо регуляторного впливу цього проекту та пропозицій уповноваженого органу відповідальна постійна комісія готує свої висновки про відповідність проекту регуляторного акта вимогам статей 4 та 8 цього Закону. У випадках, визначених частиною другою статті 33 цього Закону, такі висновки готуються на підставі експертного висновку щодо регуляторного впливу та пропозицій уповноваженого органу.

При представленні на пленарному засіданні сесії ради проекту регуляторного акта голова відповідальної постійної комісії доповідає висновки цієї постійної комісії про відповідність проекту регуляторного акта вимогам статей 4 та 8 цього Закону, а також пропозиції уповноваженого органу разом з рішенням постійної комісії щодо їх врахування.

Статтею 4 Закону № 1160-IV визначені принципи державної регуляторної політики. Принципами державної регуляторної політики є: доцільність - обґрунтована необхідність державного регулювання господарських відносин з метою вирішення існуючої проблеми; адекватність - відповідність форм та рівня державного регулювання господарських відносин потребі у вирішенні існуючої проблеми та ринковим вимогам з урахуванням усіх прийнятних альтернатив; ефективність - забезпечення досягнення внаслідок дії регуляторного акта максимально можливих позитивних результатів за рахунок мінімально необхідних витрат ресурсів суб`єктів господарювання, громадян та держави; збалансованість - забезпечення у регуляторній діяльності балансу інтересів суб`єктів господарювання, громадян та держави; передбачуваність - послідовність регуляторної діяльності, відповідність її цілям державної політики, а також планам з підготовки проектів регуляторних актів, що дозволяє суб`єктам господарювання здійснювати планування їхньої діяльності; прозорість та врахування громадської думки - відкритість для фізичних та юридичних осіб, їх об`єднань дій регуляторних органів на всіх етапах їх регуляторної діяльності, обов`язковий розгляд регуляторними органами ініціатив, зауважень та пропозицій, наданих у встановленому законом порядку фізичними та юридичними особами, їх об`єднаннями, обов`язковість і своєчасність доведення прийнятих регуляторних актів до відома фізичних та юридичних осіб, їх об`єднань, інформування громадськості про здійснення регуляторної діяльності.

Відповідно до ст. 33 Регламенту Чернігівської обласної ради - кожен проект регуляторного акта, що внесений на розгляд до обласної ради подається до відповідальної постійної комісії для вивчення та надання експертного висновку про відповідність проекту регуляторного акта вимогам статей 4 та 8 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» на підставі аналізу регуляторного впливу.

Відповідно до приписів ч.4 ст.20 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» органи місцевого самоврядування зобов`язані погоджувати проекти нормативно-правових актів, які можуть вплинути на конкуренцію.

Проаналізувавши зазначені вище норми законодавства, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення має бути визнано протиправним та нечинним, враховуючи наступне.

Оскаржуване рішення № 34-9/VII в порушення вимог ст. 19 Закону України від 10.04.1992 № 2269 «Про оренду державного та комунального майна», в редакції чинній на час прийняття оскаржуваного рішення та Постанови Кабінету Міністрів України від 4 жовтня 1995 року № 786 «Про методику розрахунку орендної плати за державне майно та пропозиції її розподілу» не містить «Примітки», яка визначає, що орендні ставки для орендарів - вітчизняних юридичних і фізичних осіб, що є суб`єктами малого підприємництва, які провадять виробничу діяльність безпосередньо на орендованих виробничих площах (крім офісів), застосовуються з коефіцієнтом 0,7, чим не відповідає вказаному нормативно-правовому акту вищої юридичної сили.

Суд вважає за необхідне зазначити, що на сайті Чернігівської обласної ради (https://chor.gov.ua) у підрозділах: «Нормативні документи» - «Проекти регуляторних актів та рішень» - «8 скликання» - «Проекти рішень 4 сесії» міститься проект рішення від 13.04.2021 (четвертої сесії восьмого скликання) Чернігівської обласної ради «Про внесення змін до Методики розрахунку та порядку використання плати за оренду майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області» та пояснювальна записка до нього (а.с.199 том № 2).

Згідно Пояснювальної записки до проекту рішення обласної ради «Про внесення мін до Методики розрахунку та порядку використання плати за оренду майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області» (а.с.200 том № 2) запропоновано внести зміни до оскаржуваної Методики від 17.05.2017 № 34-9/VII, шляхом приведення її у відповідність до державних методологічних засад, що передбачають підтримку вітчизняних суб`єктів малого підприємництва, які здійснюють виробничу діяльність в орендованих приміщеннях державної та комунальної власності. Зокрема, у пояснювальній записці вказано, що відповідні законодавчі приписи мали б бути враховані ще на стадії розробки та затвердження діючої Методики у 2017 році, тому до даного рішення можуть бути застосовані правила, що передбачають його зворотну дію в часі.

Як слідує з матеріалів справи відповідачем був розроблений проект рішення четвертої сесії восьмого скликання «Про внесення змін до Методики розрахунку та порядку використання плати за оренду майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області» (а.с.201 том № 2), відповідно до змісту якого є необхідність внести зміни у додаток № 1 до Методики:

доповнити підпунктом 1.1. наступного змісту «орендна ставка за оренду будівель виробничого призначення, цехів, майстерень, експлуатаційних дільниць - 6 %; доповнити приміткою наступного змісту: «орендні ставки для орендарів - вітчизняних юридичних і фізичних осіб, що є суб`єктом малого підприємництва, які проводять виробничу діяльність безпосередньо на орендованих виробничих площах (крім офісів), застосовуються з коефіцієнтом 0,7». Вважати таким, що дане рішення має зворотну силу у часі.

Однак, питання про внесення вищезазначених змін до Методики від 17.05.2017 № 34-9/VII не були включені до порядку денного четвертої сесії восьмого скликання Чернігівської обласної ради.

При цьому, суд зазначає, що враховуючи ту обставину, що відповідач та Управління комунального майна Чернігівської обласної ради склали вищезазначеного змісту проект рішення, та відповідного змісту пояснювальну записку до проекту даного рішення, і опублікували зміст останніх на офіційному сайті відповідача у загальному доступі (тобто фактично розповсюдили зміст даних документів на необмежене коло осіб) трактується судом як факт невідповідності оскаржуваної Методики від 17.05.2017 № 34-9/VІІ нормативно-правовому акту вищої юридичної силу статті 19 Закону України від 10.04.1992 № 2269 «Про оренду державного та комунального майна», в редакції чинній на час прийняття оскаржуваного рішення, та Постанові Кабінету Міністрів України від 4 жовтня 1995 року № 786 «Про методику розрахунку орендної плати за державне майно та пропозиції її розподілу», в частині розміру орендної ставки та відсутності «Примітки» про застосування коефіцієнту 0,7 % до орендної ставки для орендарів - вітчизняних юридичних і фізичних осіб, що є суб`єктом малого підприємництва, які проводять виробничу діяльність безпосередньо на орендованих виробничих площах (крім офісів).

Оскаржуване рішення у Додатку 1 до Методики об`єднує в одне цільове призначення різні види цільового призначення об`єктів нерухомого майна та встановлює загальний розмір ставки 7%, який на 1% підвищується в порівняння з попередньою Методикою, в якій були визначені різні види виробничої діяльності з різними розмірами орендних ставок, при тому, що передумовою для прийняття оскаржуваного рішення було пониження ставки оренди (абз. 3 експертного висновку від 15.05.2017) (а.с.143 том № 1).

Відповідачем в порушення вимог Закону № 1160-ІV не надано доказів про підстави перегляду Методики розрахунку від 25 березня 2011 року, а саме: аналізу звіту про відстеження результативності Методики розрахунку від 25 березня 2011 року, відповідно до Методики відстеження результативності регуляторного акта, яка прийнята постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2004 року №308, ініціативи про перегляд регуляторним органом, який прийняв цю Методику, головною постійною комісією відповідної ради або розробником проекту цього регуляторного акта, а також інших випадків про перегляд та доказів їх опублікування.

Як слідує з рішення дев`ятої сесії сьомого скликання Чернігівської обласної ради від 17.05.2017 № 34-9/VII (а.с.173 том № 1) (п.1. Внести зміни до Методики розрахунку та порядку використання плати за оренду майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області, затвердженої рішенням обласної ради від 25 березня 2011 року, виклавши її в новій редакції) так і з рішення сьомої сесії сьомого скликання Чернігівської обласної ради від 20.12.2016 № 59-7/VII Про план роботи обласної ради на 2017 рік (а.с.171-172 том № 1) (п.10 плану роботи на 1 квартал - Про внесення змін та доповнень до Методики розрахунку та порядку використання плати за оренду майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області (регуляторний акт) (а.с.172 том № 1), було заплановано та прийнято рішення про внесення змін до Методики розрахунку та порядку використання плати за оренду майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області затвердженої рішенням обласної ради від 25 березня 2011 року.

Суд зазначає, що зміст, структура та наповнення розділів аналізу регуляторного впливу не відповідають вимогам Методики проведення аналізу впливу регуляторного акта, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2004 № 308 зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 16.12.2015 № 1151.

Так, 26.02.2021 позивач в письмовій формі звернувся до Державної регуляторної служби (далі ДРС) з заявою оцінити аналіз регуляторного впливу на відповідність вимогам Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» та Методики проведення аналізу впливу регуляторного акта, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2004 № 308 зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 16.12.2015 № 1151 (а.с.134 том № 2).

У відповідь на лист ДРС надала роз`яснення від 18.03.2021 (а.с.137-138 том № 2), про те, що зміст, структура та наповнення аналізу регуляторного впливу не відповідають вимогам Методики проведення аналізу впливу регуляторного акта, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2004 № 308 зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 16.12.2015 № 1151. і, що розробником проекту оскаржуваного рішення Чернігівської обласної ради було порушено вимоги статей 5 і 8 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» щодо встановлення єдиного підходу до підготовки аналізу регуляторного випливу.

ДРС у роз`ясненні зазначила про те, що з урахуванням вимог частини 1 та 5 статті 8 Закону № 1160-IV стосовно кожного проекту регуляторного акта його розробником готується аналіз регуляторного впливу, відповідно до Методики підготовки аналізу регуляторного впливу, що затверджується Кабінетом Міністрів України. Ця методика є обов`язковою для застосування розробниками проектів регуляторних актів.

Таким чином аналіз регуляторного впливу не відповідає вимогам статті 8 Закону № 1160-IV.

Також наявні правові підстави для визнання протиправним та нечинним оскаржуваного рішення, в зв`язку з відсутністю доказів оприлюднення проекту оскаржуваного рішення та аналізу регуляторного впливу.

Так, відповідач стверджує, що Чернігівська обласна рада не мала станом на час опублікування оскаржуваного проекту регуляторного акта власного друкованого засобу масової інформації.

Однак, суд критично ставиться до вказаного посилання відповідача, оскільки як слідує з матеріалів справи Комунальне підприємство "Редакція газети "Деснянська правда" Чернігівської обласної ради створене рішенням двадцять п`ятої сесії п`ятого скликання від 05.06.2009 (а.с.111 том № 2) та мало власний статут (а.с.112- 118 том № 2).

В матеріалах справи (а.с.69 том № 2) міститься копія останньої (12) сторінки друкованого видання «Деснянська правда» від 26.01.2017, в якому у лівому нижньому куті вказана інформація наступного змісту: «Деснянська Правда» Співзасновники: Чернігівська обласна рада... Видавець: КП «Редакція газети «Деснянська правда»».

Відповідно до витягів з сайту Міністерства юстиції України «Безкоштовний запит до ЄДР» (https://usr.miniust.gov.ua/content/free-search) (а.с.38-39 том № 2) дата та номер запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про проведення державної реєстрації юридичної особи Комунальне підприємство "Редакція газети "Деснянська правда" Чернігівської обласної ради - у разі, коли державна реєстрація юридичної особи була проведена після набрання чинності Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб- підприємців" - Дата запису: 16.09.2009 Номер запису: 0007200.

Дата та номер запису про державну реєстрацію припинення юридичної особи, підстава для його внесення Комунальне підприємство "Редакція газети "Деснянська правда" Чернігівської обласної ради - Дата запису: 05.10.2018, Номер запису: 6007200, Підстава: рішення щодо реорганізації.

До видів діяльності Комунальне підприємство "Редакція газети "Деснянська правда" Чернігівської обласної ради, крім інших видів входив вид діяльності - 58.13 Видання газет (основний).

Графа витягу з ЄДР «Перелік засновників (учасників) юридичної особи, у тому числі частки кожного із засновників (учасників); прізвище, Ім`я, по батькові за наявності), країна громадянства, місце проживання, якщо засновник - фізична особа; найменування, країна резидентства, місцезнаходження та ідентифікаційний код, якщо засновник - юридична особа» місить відомості про засновника Чернігівська обласна рада, , Країна резиденства: Україна, Місцезнаходження: Україна, 14000, Чернігівська обл., місто Чернігів, проспект Миру, будинок 43, Розмір внеску до статутного фонду (грн): 527000,00.

Графа витягу з ЄДР «Центральний чи місцевий орган виконавчої влади, до сфери управління якого належить юридична особа публічного права або який здійснює функції з управління корпоративними правами держави у відповідній юридичній особі» містить посилання на Управління комунального майна Чернігівської обласної ради. Код .

Тобто, станом на день прийняття оскаржуваного регуляторного акта (травень 2017 року) відповідач був засновником Комунального підприємства "Редакція газети "Деснянська правда" Чернігівської обласної ради та мав опубліковувати проект регуляторного акту та аналіз регуляторного впливу у даному офіційному друкованому виданні.

Таким чином враховуючи те, що станом на день оприлюднення повідомлення про оприлюднення проекту регуляторного акта, відповідач (розробник цього проекту) мав друковане видання (співзасновник), то останній у відповідності до частини 2 статті 13 Закону № 1160-IV мав опублікувати проект регуляторного акта виключно у друкованому виданні -Комунальному підприємстві «Редакція газети «Деснянська правда» Чернігівської обласної ради.

З копії газети «Деснянська правда» від 26.01.2017 (а.с.59 том № 1) слідує, що управління комунального майна Чернігівської обласної ради здійснило публікацію повідомлення про те, що 31 січня 2017 року на офіційному веб-порталі Чернігівської обласної ради (www.chor.gov.ua), розділ «Нормативні документи» підрозділ «Проекти регуляторних актів та рішень» буде розміщено регуляторний акт Чернігівської обласної ради «Про внесення змін і доповнень до Методики розрахунку та порядку використання плати за оренду майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області» й відповідний аналіз регуляторного впливу. Зауваження та пропозиції до проекту регуляторного акта приймаються протягом місяця з дня його оприлюднення на паперових носіях та електронних носіях за вказаною адресою у повідомленні, та за адресою електронної пошти управління комунального майна.

Зі змісту розділу 9 аналізу регуляторного впливу (а.с.126-127 том № 1) слідує, що вказаний аналіз регуляторного впливу взагалі не був складений на момент січня 2017 року, оскільки враховуючи норму ст. 8 Закону № 1160-IV про те, що аналіз регуляторного впливу готується до оприлюднення проекту регуляторного акта з метою одержання зауважень та пропозицій, то саме формулювання змісту розділу 9 аналізу регуляторного впливу про те, що «Повідомлення про оприлюднення регуляторного акта було опубліковано в газеті «Деснянська Правда» від 26.01.2017» та про те, що «Проект регуляторного акту було опубліковано на офіційному веб-сайті Чернігівської обласної ради від 31.01.2017» свідчить про складання аналізу регуляторного впливу вже після 31.01.2017.

Тобто оскільки аналіз регуляторного впливу готується до оприлюднення проекту регуляторного акту, то в останньому неможливо вказувати відомості про вже здійснене опублікування регуляторного акту (формулювання вислову «було опубліковане» є недопустимим та свідчить про відсутність аналізу регуляторного впливу взагалі.)

Крім того з сайту Чернігівської обласної ради www.chor.gov.ua, розділ «Нормативні документи» підрозділ «Проекти регуляторних актів та рішень» слідує, що проект регуляторного акта «Про внесення змін і доповнень до Методики розрахунку та порядку використання плати за оренду майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області» та аналіз регуляторного впливу взагалі не були розміщені (а.с.63-68 том № 1). На вказаному сайті проекти рішень 9 сесії сьомого скликання взагалі відсутні, опублікування починається з 17 сесії 7 скликання. Підрозділ «проекти рішень» взагалі не містить інформації. Хоча, інші розділи сайту Чернігівської обласної ради www.chor.gov.ua містять рішення починаючи з 5 скликання та закінчуючи 8 скликанням (розділ «Нормативні документи» підрозділ «Рішення».

Слід зазначити, що відсутнє посилання на друковане видання Чернігівської обласної ради, яке здійснило опублікування проекту оскаржуваного рішення та аналізу регуляторного впливу.

Суд критично ставиться до наданої відповідачем довідки від 26.01.2021 № 03-03/111 (а.с.222 том № 1) про те, що у зв`язку зі звільненням дискового простору на сервері Чернігівської обласної ради відсутні відомості про опублікування проекту регуляторного акту та аналізу регуляторного впливу. Відповідачем не надано будь-яких доказів на підтвердження вказаної інформації в листі.

Таким чином відповідачем не надано доказів про опублікування проекту регуляторного акту та відповідного аналізу регуляторного впливу.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що про відсутність аналізу регуляторного впливу свідчить Експертний висновок постійної комісії обласної ради з питань економічного розвитку, інвестиційної діяльності та здійснення державної регуляторної політики від 15 травня 2017 року (а.с.143 том № 1) відповідно до якого управлінням комунального майна Чернігівської обласної ради, відповідно до ст.33 Регламенту Чернігівської обласної ради для вивчення та надання експертного висновку подано проект регуляторного акту обласної ради «Про затвердження Методики розрахунку та порядку використання плати за оренду майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області в новій редакції», а ст. 33 Регламенту вимагає - кожен проект регуляторного акта, що внесений на розгляд до обласної ради, подається до відповідальної постійної комісії для вивчення та надання експертного висновку про відповідність проекту регуляторного акта вимогам статей 4 та 8 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» на підставі аналізу регуляторного впливу.

Таким чином, позивач чи інші заінтересовані особи були позбавлені можливості надати свої пропозиції та зауваження до проекту рішення, що свідчить про порушення відповідачем вимог статей 6, 9 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», в частині обов`язку забезпечити обов`язкове оприлюднення у передбачений Законом спосіб проекту регуляторного акту та відповідного аналізу регуляторного впливу.

Як наслідок, за відсутності аналізу регуляторного впливу та відсутності оприлюднення проекту регуляторного акту, останній не міг бути прийнятим (ст. 36 Закону № 1160-IV).

Також суд зазначає, що в порушення вимог статтей 5, 6 Закону № 1160-IV відповідачем не проводилися відкриті обговорення за участю суб`єктів господарювання, або представників громадськості з питань, пов`язаних з обговоренням проекту рішення про внесення змін до Методики. Таким чином відповідачем порушено принципи та базові засади державної регуляторної політики України, які встановлюють прозорість та врахування громадської думки, відкритість дій регуляторних органів на всіх етапах їх регуляторної діяльності, обов`язковий розгляд регуляторними органами ініціатив, зауважень та пропозицій, наданих у встановленому законом порядку фізичними та юридичними особами, їх об`єднаннями, інформування громадськості про здійснення регуляторної діяльності.

Як зазначалося вище згідно ст.13 Закону № 1160-ІV звіт про відстеження результативності регуляторного акта оприлюднюється шляхом опублікування в друкованих засобах масової інформації регуляторного органу, який прийняв цей регуляторний акт, а у разі їх відсутності - у друкованих засобах масової інформації, визначених цим регуляторним органом, та/або шляхом розміщення на офіційній сторінці цього регуляторного органу в мережі Інтернет.

Відповідно до абз.1 пункту 9 аналізу регуляторного впливу - базове відстеження регуляторного акта здійснюється до дня набрання ним чинності (а.с.127 том № 1).

Однак, відповідачем не надано доказів про складання звіту про базове відстеження результативності цього регуляторного акта та його опублікування.

Також суд зазначає, що регуляторний акт не було погоджено у Державній регуляторній службі України.

При представленні на пленарному засіданні сесії ради проекту регуляторного акта голова відповідальної постійної комісії доповідає висновки цієї постійної комісії про відповідність проекту регуляторного акта вимогам статей 4 та 8 цього Закону, а також пропозиції уповноваженого органу разом з рішенням постійної комісії щодо їх врахування.

Як слідує з матеріалів справи відповідачем, на виконання вимог Закону № 1160-IV, не надавалися до Державної регуляторної служби України відповідні документи для проведення їх аналізу на відповідність вимогам статті 4 Закону № 1160-IV (а.с.70-77 том № 1).

Таким чином рішення № 34-9/VІІІ від 17.05.2017 прийняте в розріз вимог чинного законодавства, зокрема, в питанні, що обумовлюють беззаперечне погодження з уповноваженими органами.

Крім того відповідно до Протоколу дев`ятої сесії сьомого скликання Чернігівської обласної ради від 17.05.2017 голова відповідальної постійної комісії не доповідав висновки постійної комісії про відповідність проекту регуляторного акта вимогам статей 4 та 8 цього Закону, а також пропозиції уповноваженого органу разом з рішенням постійної комісії щодо їх врахування.

Частина 4 статті 140 Конституції України визначає, що органами місцевого самоврядування що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, є районні та обласні ради.

Стаття 144 Конституції України встановлює, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Частиною 2 статті 144 Конституції України встановлено, що рішення органів місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції чи законам України зупиняються у встановленому законом порядку з одночасним зверненням до суду.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 30.01.2003 № 3-рп/2003 зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Частиною другою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Європейський суд з прав людини наголошує на необхідності дотримання принципів правової визначеності та передбачуваності законодавства при прийнятті нормативних актів. У рішенні від 01.07.2003 у справі «Суомінен проти Фінляндії» ЄСПЛ зазначив, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень. В рішенні від 20.10.2011 у справі «Рисовський проти України» ЄСПЛ вказав на те, що принцип «належного урядування», зокрема передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість уникати виконання своїх обов`язків.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював особливу важливість принципу "належного урядування". Цей принцип передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб, рішення у справах "Беєлер проти Італії" [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява № 33202/96, пункт 120, ECHR 2000-1, "Онер їлдіз проти Туреччини" [ВП] (Oneryildiz v. Turkey[GC]), заява № 48939/99, пункт 128, ECHR 2004-XII, "Megadat.com S.r.l. проти Молдови" (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява № 21151/04, пункт 72, від 8 квітня 2008 року, і "Москаль проти Польщі" (Moskalv. Poland), заява № 10373/05, пункт 51, від 15 вересня 2009 року).

Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (рішення у справах "Лелас проти Хорватії" (Leias v. Croatia), заява № 55555/08, пункт 74, від 20 травня 2010 року, і "Тошкуце та інші проти Румунії" (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, пункт 37, від 25 листопада 2008 року).

В силу принципу пропорційності втручання в право особи безперешкодно користуватися та розпоряджатися своїм майном можливе лише за умови дотримання "справедливої рівноваги" між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав людини. Неузгодженість дій органів державної влади або невиконання державними органами та їх посадовими особами своїх безпосередніх обов`язків не повинно тягти за собою покладення на суб`єкта господарювання надмірних обов`язків або інших несприятливих наслідків.

Надаючи оцінку всім іншим доводам відповідача, суд приймає до уваги Висновок № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому зазначено, що при викладенні підстав для прийняття рішення суд повинен надати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на встановлені обставини справи, суд вважає, що приймаючи рішення «Про затвердження Методики розрахунку та порядку використання плати за оренду майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області в новій редакції», відповідачем не дотримано принципу пропорційності, тобто балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача та цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, дійшов висновку, що позов ПАТ «Кінотехпром» слід задовольнити у повному обсязі.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини 3 статті 132 КАС України).

Згідно з частинами 1, 2 статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 4 статті 134 КАС України).

Так на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем було надано суду: договір про надання правничої допомоги від 03.12.2020, укладений позивачем з адвокатом Грабовою О.В.; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю; ордер на надання правової допомоги; акт про виконані роботи № 1 з розрахунком витраченого часу для підтвердження розміру оплати послуг адвоката; платіжні доручення та банківські виписки (а.с.82-84, том № 1, а.с.45-55 том № 3).

Отже позивачем документально доведено факт понесення витрат на професійну правничу допомогу у сумі 14800,00 грн.

При цьому, суд зазначає, що судове засідання 08.09.2021 здійснювалося за відсутності сторін в порядку ч. 4 ст. 229 КАС України, тобто представник позивача в судовому засіданні 08.09.2021 участі не приймала.

Водночас відповідачем не заявлено клопотання про зменшення витрат позивача на оплату правничої допомоги адвоката та не надано суду доказів на підтвердження не співмірності заявлених витрат.

Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У даній адміністративній справі судом задоволено позов повністю.

За таких обставин суд дійшов висновку про стягнення на користь ПАТ «Кінотехпром» понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 12800,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Також позивачем за подання позовної заяви сплачено судовий збір у сумі 2102,00 грн (а.с.12 том № 1), суд вважає за необхідне стягнути на користь ПАТ «Кінотехпром» сплачений судовий збір за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у сумі 2102,00 грн.

Керуючись статтями 168, 229, 241, 243, 244-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Приватного акціонерного товариства Кінотехпром до Чернігівської обласної ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Управління комунального майна Чернігівської обласної ради, треті особа, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Північне міжобласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України, Державна регуляторна служба України про визнання протиправним та нечинним рішення - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та нечинним рішення дев`ятої сесії сьомого скликання Чернігівської обласної ради від 17.05.2017 № 34-9/VІІ Про затвердження Методики розрахунку та порядку використання плати за оренду майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області в новій редакції.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Чернігівської обласної ради на користь Приватного акціонерного товариства Кінотехпром судовий збір в розмірі 2102,00 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 12800,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга, з урахуванням положень підпункту 15.5 пункту 15 РозділуПерехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України, подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Позивач: Приватне акціонерне товариство Кінотехпром (вул. Любецька, 66, м. Чернігів, 14021, ).

Відповідач: Чернігівська обласна рада (прос. Миру,43, м. Чернігів, 14000, ).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Управління комунального майна Чернігівської обласної ради (прос. Миру,43, м. Чернігів, 14000, ).

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача:

Північне міжобласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України (вул. Митрополита Василя Липківського, 45, м. Київ, 03035, ).

Державна регуляторна служба України (вул. Арсенальна, 9/11, м. Київ, 01011, ).

Повний текст рішення суду складено 21.09.2021.

Суддя О.М. Тихоненко