Справа № 420/7731/21
Суддя: Стефанов С.О.
Дата ухвалення: 2021-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/7731/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2021 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Стефанов С.О. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про визнання протиправним та скасування постанови №242704 від 26.04.2021 року, -

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду 12 травня 2021 року надійшов адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, в якому позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати Постанову Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про застосування адміністративно-господарського штрафу №242704 від 26.04.2021 року до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 у сумі 8500 гри. як не законну;

- стягнути з Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 понесені ним судові витрати: 2270 гри. за сплату судового збору; 1173 грн. за явку ФОП ОСОБА_1 на 19.04.2021 року та 26.04.2021 року до Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки.

Адміністративний позов обґрунтовано наступним

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що ФОП ОСОБА_1 на підставі договору про надання послуг перевезення на підставі товарно-транспортної накладної серії 12ААИ № 021615 від 15.03.2021 року автомобілем Рано д/з НОМЕР_1 та спеціалізованим напівпричепом д/з НОМЕР_2 , замовник та відправник ТОВ «Світанок+Н» с. Пасицели, Ананьївського району, Одеської області, отримувач ТОВ «НЗТ» для ПИИ «Гленвор Агрокалчер Україна» НЗТ порт Чорноморськ, здійснював перевезення кукурудзи врожаю 2020 року насипом: масою брутто: 41620 кг., нетто 27520 кг.

У позові зазначено, що 15.03.2021 року о 21.07 годині старшим державним інспектором Талашовим О. та головним спеціалістом Горбан Є., на підставі направлення на перевірку від 12.03.2021 року №026471, в Одеській області, а/д М-05 «Київ - Одеса» (км 452+811) був складений Акт №271549 проведення перевірки державних вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень вантажів автомобільним транспортом RENAULT/KOGEL н/з НОМЕР_1 / ВН4619XІ серія та номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_3 водій ОСОБА_2 , п/в НОМЕР_4 що належить ОСОБА_1 АДРЕСА_1 під час перевірки виявлено порушення ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт» перевезення вантажу з перевищенням вагових обмежень 9.36% (навантаження на одиночну вісь 12.03 т. при допустимих 11 г.), у тому числі порушення, відповідальність за які передбачена ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт»: ч.1 абз.14 - перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно при перевезенні вантажу без відповідного дозволу.

Позивач зазначає, що одночасно до Акта був наданий розрахунок за проїзд великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, відповідно до якого ФОП ОСОБА_1 необхідно сплатити 41.20 євро.

Також, позивач вказує, що 12.03.2021 року ФОП ОСОБА_1 па підставі товарно-транспортної накладної серії 12ААИ №021610 від 12.03.2021 року автомобілем Рено д/з НОМЕР_1 та спеціалізованим напівпричепом д/з НОМЕР_2 , замовник та відправник ТОВ «Світанок+Н» с. Пасицели, Ананьївського району, Одеської області, отримувач ТОВ «НЗТ» для ПИИ «Гленвор Агрокалчер Україна» НЗТ порт Чорноморськ, здійснював перевезення кукурудзи врожаю 2020 року насипом: масою брутто: 41560 кг., нетто 27460 кг.

Позивач наголошує, що автомобіль проходив зважування на а/д М-05 «Київ - Одеса» (км 452+811) в даній організації, жодних зауважень щодо перегрузу у працівників Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки не було.

13.03.2021 року ФОП ОСОБА_1 підставі товарно-транспортної накладної серії 12ААИ №021613 від 13.03.2021 року автомобілем Рено д/з НОМЕР_1 та спеціалізованим напівпричепом д/з НОМЕР_5 , замовник та відправник ТОВ «Світанок+И» с. Пасицели, Ананьївського району, Одеської області, отримувач ТОВ «НЗТ» для ПИИ «Гленвор Агрокалчер Україна» НЗТ порт Чорноморськ здійснював перевезення кукурудзи врожаю 2020 року насипом: масою брутто: 41570 кг., нетто 27470 кг.

Позивач звертає увагу, що автомобіль проходив зважування на а/д М-05 «Київ - Одеса» (км 452+811) в даній організації, жодних зауважень щодо перегрузу у працівників Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки не було.

Також, відповідно до технічних характеристик автомобіля Рено д/з НОМЕР_1 та KOGEL SN 24 від 28.07.2018 року, спеціалізованого напівпричепа спеціалізований н/пр - контейнеровоз д/з НОМЕР_2 1992 р.в. дозволена маса без штрафних санкцій складає 44,000 тонн.

Позивач зазначає, що фактична загальна маса перевезень 15.03.2021 року склала 41,620 тони, а тому, позивач наголошує, що у працівників Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки взагалі не було підстав для складання будь-якого Акта про порушення, а тим паче Постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №242704 від 26.04.2021 року у сумі 8500 грн. На даний час єдиною методикою виконання вимірювань поосьових навантажень на маси вантажних транспортних засобів у русі в Україні є лише Методика виконання вимірювань поосьових навантажень та маси вантажних транспортних засобів у русі, розроблена Харківським національним автомобільно-дорожнім університетом Державної служби автомобільних доріг України, затверджена заступником голови Державної служби автомобільних доріг України (Укравтодор), атестована у відповідності з ГОСТ 8.010-99 Національним науковим центром "Інститут Метрології", свідоцтво про атестацію №02-84-08.

На переконання позивача, вказана методика не розповсюджується на транспорті засоби з рідким вантажем або вантажем, що змінює розподіл навантажень на вісі транспортного засобу в русі (тобто з сипучим вантажем).

Позиція відповідача обґрунтовується наступним

Відповідач не погоджується з заявленими позовними вимогами, вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню та зазначає, що оскаржваноу постанову винесено на підставі Актів перевірки та інших документів перевірки від 15.03.2021 року, санкція - абз.16. част.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Відповідач вказує на те, що інспекторами Управління Укртрансбезпеки в Запорізькій області здійснено габаритно-вагову перевірку вантажного транспортного засобу марки RENAULT/KOGEL держ. реєстрац. № НОМЕР_1 , що належить фізичній особі ОСОБА_3 (водій ОСОБА_2 ). Перевіркою виявлено порушення вимоги ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідальність за що передбачена абз.16 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт». При зважуванні виявлена перенавантаження на строєну вісь 12,03 тон. Зазначене є перевищенням від допустимої норми маси на одиночну вісь 1,03 тон.

Тобто, відповідач вважає, що процент перевищення склав більше 5%, а саме 9,36 %, що є підставою для відповідача застосувати штрафну санкцію 8500 грн.

У відзиві зазначено, що постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №671 Про внесення змін до Порядку №879 виключено пункт 19 Порядку №879 без визначення необхідності застосування затвердженого Мінекономрозвитку або іншою методикою.

З огляду на виключення п.19 Порядку №879, наявність у терміні вимірювання посилання на методику, затверджену спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології, не може розцінюватися як наявність у відповідальних осіб Укртрансбезпеки обов`язку під час здійснення габаритно-вагового контролю керуватися методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Викладене за своєю суттю узгоджується з правовою позицією постанови Верховного Суду України від 02.08.2018 року у справі №820/1420/17, наведеною пунктами: 7; 47 (провадження № К/9901/24144/18).

Відповідач також наголошує, що яких-небудь документів щодо вибуття автомобілів із власності, (користування), передачі їх іншій особі позивач ні під час перевірки транспортних засобів, а також під час розгляду справи про порушення відповідачу не надавав. Письмові заперечення щодо вищезазначеного від позивача не надходило.

За нормою частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» відповідальність за порушення транспортного законодавства несе особа - перевізник.

Перевізником за даними правостосунками правомірно та обґрунтовано, відповідачем визнаний на розгляді справи 26.04.2021 року саме позивач.

Відповідач вказує, що на підтвердження відповідності зважувальної техніки технічним вимогам надано свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки.

Таким чином, відповідач вважає, що ним було виконано всі вимоги передбачені законодавством, з огляду на що, визнання його дій протиправними як по складенню матеріалів контролю так і застосуванню штрафу є безпідставним.

Процесуальні дії та клопотання учасників справи

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 14 травня 2021 року, адміністративний позов ОСОБА_1 залишено без руху з підстав недотримання позивачем вимог ст.ст.160, 161 КАС України. Надано позивачу 5-ти денний строк для усунення недоліків позовної заяви.

У встановлений судом строк позивач усунув недоліки позовної заяви, у зв`язку з чим, ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 21 травня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі. Розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами в порядку ст.262 КАС України.

02 липня 2021 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вхід. №ЕП/17945/21) та клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження (вхід. №ЕП/17946/21).

05 липня 2021 року від відповідача надійшла копія свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №П 40 М 254049 20 від 16.11.2020 року (вхід. №ЕП/18152/21).

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 12 липня 2021 року, в задоволенні клопотання Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про призначення розгляду справи в порядку загального позовного провадження у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про визнання протиправним та скасування постанови №242704 від 26.04.2021 року відмовлено.

Станом на 20 вересня 2021 року будь-яких інших заяв по суті справи з боку сторін на адресу суду не надходило.

Відповідно до ч.2 ст.262 КАС України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги та відзив на позовну заяву, перевіривши їх доказами, суд встановив наступні факти та обставини.

Обставини справи встановлені судом

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем, видами діяльності якого є роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами (47.11) та вантажний автомобільний транспорт (49.41) (а.с.19-20).

ФОП ОСОБА_1 на підставі договору про надання послуг перевезення №1 від 05 січня 2021 року, на підставі товарно-транспортної накладної серії 12ААИ № 021615 від 15.03.2021 року автомобілем Рано д/з НОМЕР_1 та спеціалізованим напівпричепом д/з НОМЕР_2 , замовник та відправник ТОВ «Світанок+Н» с. Пасицели, Ананьївського району, Одеської області, отримувач ТОВ «НЗТ» для ПИИ «Гленвор Агрокалчер Україна» НЗТ порт Чорноморськ, здійснював перевезення кукурудзи врожаю 2020 року насипом: масою брутто: 41620 кг., нетто 27520 кг. (а.с.7-8, 13).

15 березня 2021 року посадовими особами Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки складено Акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №271549 (а.с.14).

Відповідно до Акту №271549 від 15 березня 2021 року, відповідачем встановлено порушення ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт» перевезення вантажу з перевищенням вагових обмежень 9.36% (навантаження на одиночну вісь 12.03 т. при допустимих 11 г.), у тому числі порушення, відповідальність за які передбачена ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт»: ч.1 абз.14 - перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно при перевезенні вантажу без відповідного дозволу, та на підставі якого прийнято постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №242704 від 26 квітня 2021 року якою накладено на позивача штраф у розмірі 8 500,00 грн. (а.с.16).

Позивач, не погоджуючись з постановою про застосування адміністративно-господарського штрафу №242704 від 26 квітня 2021 року, вважаючи її протиправною та такою, що підлягає скасуванню, звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Релевантні джерела права та висновки суду

Відповідно до п.1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №103 від 11.02.2015 року (далі Положення №103), Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Згідно з п.8 Положення №103 Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи та Держспецтрансслужбу.

Підпунктом 15 пункту 5 Положення №103 передбачено, що Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань здійснює, зокрема, габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування.

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, зокрема, вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень вантажів автомобільним транспортом, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій і ліцензійних карток, виконанням суб`єктами господарювання ліцензійних умов, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами, визначено Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №1567 від 08.11.2006 року, відповідно до пунктів 3,4 якого органами державного контролю на автомобільному транспорті є Укртрансбезпека, її територіальні органи, які здійснюють контроль шляхом проведення планових, позапланових та рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Пунктом 15 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1567 від 08.11.2006 року встановлено вичерпний перелік підстав під час проведення рейдової перевірки, серед яких зазначено перевірка наявності визначених статтями 39 і 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону; виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Згідно з п.16 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті під час рейдової перевірки може проводитись габаритно-ваговий контроль.

Таким чином, з урахуванням наведеного, судом встановлено, що реалізацію державної політики, у тому числі, з питань безпеки на наземному транспорті покладено на Державну службу України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека).

Механізм здійснення габаритно-вагового контролю регламентується Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 року №879 (далі - Порядок №879).

Пунктом 3 Порядку №879 встановлено, що габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та відповідними підрозділами МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху.

Крім того, відповідно до п.4 Порядку №403 взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування затвердженого Наказом Міністерства інфраструктури України, Міністерства внутрішніх справ України від 10.12.2013 року №1007/1207, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 04.02.2014 року за №215/24992, посадові особи Укртрансіпспекції під час здійснення габаритно-вагового контролю:

здійснюють зупинку транспортного засобу для здійснення габаритно-вагового контролю у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) з дотриманням Правил дорожнього руху та Порядку зупинення транспортного засобу, що здійснює автомобільні перевезення пасажирів та вантажів, посадовими особами Державної інспекції з безпеки на наземному транспорті та її територіальних органів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2013 року №422;

видають довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю;

складають акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних або вагових параметрів та визначають суму плати за проїзд за формулою розрахунку відповідно до пунктів 30-31-1 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю.

Відповідно до підпункту 2 та 3 пункту І Порядку №879 терміни, що вживаються у цьому Порядку, мають таке значення:

вимірювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, що проводяться згідно з методикою, затвердженого спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології;

великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306. При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки.

Згідно пунктів 12, 13 та 14 Порядку №879 вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані.

Вимоги до облаштування та технічного оснащення пунктів габаритно-вагового контролю визначаються Мінінфраструктури.

За результатами точного габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка результатів здійснення контролю із зазначенням часу і місця його проведення, а на запит водія міжнародний сертифікат зважування вантажних транспортних засобів, якщо пункт габаритно-вагового контролю уповноважений видавати такі сертифікати.

Відповідно до пункту 21 у разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування (далі - плата за проїзд). Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту по території України.

В Акті №271549 від 15.03.2021 року встановлено, що при зважуванні виявлена перенавантаження на строєну вісь 12,03 тон. Зазначене є перевищенням від допустимої норми маси на одиночну вісь 1,03 тон.

За аналізом змісту Акта проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом вбачається, що даний документ не містить характеристик в частині вимірювального та зважувального обладнання при проведенні габаритно-вагового контролю, зокрема, якими саме вагами проводилось зважування транспортного засобу позивача, який відсоток похибки таких ваг і чи враховувався під час зважування сипучий стан вантажу, тощо.

У відповідності до підпунктів 2, 3 пункту 2 Порядку №879, вимірювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, що проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології; великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306. При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки.

Відповідно до пункту 9 розділу 2 Вимог до облаштування та технічного оснащення пунктів габаритно-вагового контролю, вагове обладнання повинно забезпечувати поосьове зважування у русі і визначати повну масу вантажного транспортного засобу з похибкою не більше ніж 2 відсотки та дискретністю вимірювання в межах технічних характеристик вагового обладнання, визначених виробником. При цьому довідка повинна містити показники зважування, видані спеціалізованим обладнанням по кожній осі окремо, а також підсумок загальної маси шляхом додавання кожної з осей.

Методика, про яку йдеться у пункті 2 Порядку №879 та згідно якої повинен проводитись процес визначення навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології (Укрметртсстандартом) не затверджено.

У контексті наведеного потрібно також враховувати, що єдиною методикою виконання вимірювань поосьових навантажень на маси вантажних транспортних засобів у русі в Україні є лише Методика виконання вимірювань поосьових навантажень та маси вантажних транспортних засобів у русі, розроблена Харківським національним автомобільно-дорожнім університетом Державної служби автомобільних доріг України, затверджена заступником голови Державної служби автомобільних доріг України (Укравтодор), атестована у відповідності з ГОСТ 8.010-99 Національним науковим центром "Інститут Метрології", свідоцтво про атестацію №02-84-08.

Разом із тим, вказана методика не розповсюджується на транспорті засоби з рідким та сипучим вантажем або вантажем, що змінює розподіл навантажень на вісі транспортного засобу в русі.

Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного суду у справі №816/2329/13-а (постанова від 12.04.2018 року), у справі №826/442/13-а (постанова від 16.01.2018 року), у справі №821/597/17 (постанова від 12.06.2018 року).

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що при здійсненні зважування транспортного засобу з сипучим вантажем, який змінює розподіл навантажень на осі транспортного засобу в русі, результати вимірювання, здійсненні посадовими особами відповідача, не можна вважати достовірними, оскільки такі вимірювання, здійсненні без застосування відповідної Методики, яка б враховувала особливості вантажу, що свідчить про неможливість встановлення достовірного та точного показника навантаження на кожну з осей транспортного засобу з відповідним сипучим вантажем.

Також відповідно до Вимог до облаштування та технічного оснащення пунктів габаритно-вагового контролю, пересувний пункт повинен бути укомплектований, поміж іншого, таким технічним обладнанням: комплект пересувних автомобільних ваг для осьового зважування транспортних засобів у русі, до складу якого входять дві вагові платформи, ваговий індикатор у футлярі та чотири вирівнювальні доріжки; комп`ютерна техніка; свідоцтво про повірку ваг та свідоцтво про державну метрологічну атестацію (пункт 3 Розділу II).

Вимірювальне і вагове обладнання пересувного пункту повинно бути атестовано на проведення вимірювань та мати відповідне свідоцтво спеціально уповноваженого органу у сфері метрології (пункт 8 Розділу II).

Суд наголошує, що в Акті проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом немає жодних доказів того, що габаритно-ваговий контроль позивача було здійснено у спеціально відведених та належно облаштованих для нього місцях, та здійснено на обладнанні, яке відповідає вимогам законодавства.

Відсутність таких документів на пристрій, яким проводилося зважування транспортного засобу, позбавляє можливості перевірити відповідність цього приладу параметрам та технічному стану, що пред`являються до таких пересувних контрольних пунктів.

Як встановлено судом зважування транспортного засобу позивача здійснювалося за допомогою Приладу автоматичного для зважування дорожніх транспортних засобів у русі та вимірювання навантаження на вісь 030Т-AS2-PWIA, заводський номер 372, виробник Туреччина.

У відповідності до наданого органом Укртрансбезпеки Свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №П 40 М 254049 20 від 16.11.2020 року, діапазон зважування вагів становить max=30000 кг; min=500 кг.

При цьому, суд звертає увагу, що під час зважування транспортного засобу позивача, ваги експлуатувалися за межами їх технічних можливостей, що виключає достовірність отриманих результатів, оскільки відповідно до товарно-транспортної накладної № 12ААИ №021615 від 15.03.2021 року, повна мама транспортного засобу ФОП ОСОБА_1 , складала 41 620,00 т., в свою чергу діапазон зважування вагів становить 30000 кг.

При цьому, не було надано Акт обстеження дороги, яка використовувалася для здійснення габаритно-вагового контролю на автомобільній дорозі, що є порушенням п.11 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 року №879. Також не додано всього переліку документів необхідних для встановлення чи пройшло обладнання відповідача всі повірки та невідомо чи знаходиться обладнання в справному стані, таких як Сертифікат відповідності тощо.

Також слід зазначити, що відповідно до ч.ч.1-4ст.8 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» у сфері законодавчо регульованої метрології застосовуються засоби вимірювальної техніки, які відповідають вимогам щодо точності, регламентованим для таких засобів, у встановлених умовах їх експлуатації. Експлуатація засобів вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології, здійснюється з дотриманням правил застосування таких засобів, встановлених у нормативно-правових актах, і вимог щодо їх експлуатації, встановлених в експлуатаційних документах на такі засоби. Законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, які мають елементи або функції настроювання, повинні мати захист від вільного доступу до зазначених елементів і функцій (включаючи програмне забезпечення) з метою запобігання несанкціонованому втручанню. Законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки дозволяється застосовувати, випускати з виробництва, ремонту та в продаж і видавати напрокат лише за умови їх відповідності цьому Закону та іншим нормативно-правовим актам, що містять вимоги до таких засобів вимірювальної техніки.

Як зазначалось вище, відповідно до п.9 Вимог до облаштування та технічного оснащення пунктів габаритно-вагового контролю на автомобільних дорогах загального користування, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.07.2016 року №255, вагове обладнання повинно забезпечувати поосьове зважування у русі і визначати повну масу вантажного транспортного засобу з похибкою не більше ніж 2% та дискретністю вимірювання в межах технічних характеристик вагового обладнання, визначених виробником.

Таким чином, зазначеним нормативним положенням чітко визначено, що вагове обладнання повинно забезпечувати саме поосьове зважування у русі транспортного засобу, а не у спосіб, який здійснювався на транспортному засобі позивача посадовими особами відповідача.

Крім цього, слід також зазначити, що автомобіль позивача перевозив кукурудзу, що є сипучим вантажем. Останній є подільним (сипучим, рухомим) вантажем, що може переміщуватися по всім осям транспортного засобу під час руху. А тому проведення зважування у русі, шляхом поосьвого заїзду тягача на платформу ваг, без дотримання часу, необхідного для врівноваження сипучого (подільного) вантажу, на думку суду, не може дати достовірних результатів навантаження на одну вісь транспортного засобу, адже це не дозволяє врахувати перерозподіл тиску на осі та зсув центру ваги під час нахилу тягача при заїзді на платформу ваг, тоді як вантаж, в силу своїх сипучих властивостей, легко деформується та вільно переміщується під дією мінімальних сил.

Суд вважає обґрунтованою необхідність наявності Методики проведення габаритно-вагового контролю, затвердженої Мінекономрозвитку, якою під час проведення такого контролю повинні керуватись Укртрансбезпека або її територіальні органи. Таки вимоги відносно визначення за допомогою вимірювального (зважувального обладнання) габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології, наявні в підпункті 2 пункту 2 Порядку №879, який на час розгляду справи є чинним.

Згідно з ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Вирішуючи спір, суд також враховує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Принцип рівності сторін у процесі є лише одним з елементів більш широкого поняття справедливого судового розгляду, яке також включає фундаментальний принцип змагальності процесу (див. Ruiz-Mateos v. Spain, рішення від 23 червня 1993 р., серія A, N 262, с. 25, § 63). Більш того, принцип рівності сторін у процесі - у розумінні "справедливого балансу" між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (див. Dombo Beheer B. V. v. the Netherlands, рішення від 27 жовтня 1993 р., серія A, N 274, с. 19, § 33 та Ankerl v. Switzerland, рішення від 23 жовтня 1996 р., Reports 1996-V, стор. 1567-68, § 38). Принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, і відповісти на них (див. рішення у справі Ruiz-Mateos, наведене вище, с. 25, § 63).

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

На підставі встановлених судом фактів, суд доходить до висновку про те, що позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про визнання протиправним та скасування постанови №242704 від 26.04.2021 року підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на зазначене та згідно із ст.139 КАС України судові витрати фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 у загальній сумі 2 270,00 грн., сплачені згідно квитанції №0.0..1 від 30.04.2021 року підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки.

При цьому, суд не задовольняє вимоги позивача про стягнення з відповідача 1173 грн. за явку ФОП ОСОБА_1 на 19.04.2021 року та 26.04.2021 року до Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, оскільки вказані витрати не підтверджені жодним доказом, а також вони не відносяться до складу судових витрат регламентованих положеннями КАС України.

Рішення суду складено у перший робочий день після виходу судді з відпустки.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 12, 14, 44, 139, 242-246 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про визнання протиправним та скасування постанови №242704 від 26.04.2021 року задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати Постанову Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про застосування адміністративно-господарського штрафу №242704 від 26.04.2021 року до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 у сумі 8500 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 2 270,00 грн. (дві тисячі двісті сімдесят гривень нуль копійок).

Рішення суду набирає законної сили, згідно ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено, згідно ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. При цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII Перехідні положення КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Позивач: фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_6 ).

Відповідач: Південне міжрегіональне управління Укртрансбезпеки (вул. Успенська, 4, м. Одеса, 65014, ).

Суддя С.О. Cтефанов