Справа № 260/1841/20
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2021-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2021 рокуЛьвівСправа № 260/1841/20 пров. № А/857/12199/21
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

судді-доповідача Шинкар Т.І.,

суддів Іщук Л.П.,

Шевчук С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду (головуючий суддя Луцович М.М.), ухвалене у відкритому судовому засіданні в м.Ужгород о 14 год. 41 хв. 20 травня 2021 року, повне судове рішення складено 24 травня 2021 року, у справі №260/1841/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

15.05.2020 ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, просив: визнати незаконним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про відмову в перерахунку пенсії за № 0700-0327-8/12438 від 15.04.2020; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії на підставі довідки прокуратури Закарпатської області про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсій від 27.02.2020 року за № 18 25-вих.2020, виходячи з розрахунку 90 % відсотків від суми місячної заробітної плати, починаючи з 13.12.2019 без обмежень граничного розміру пенсії та здійснити виплату різниці між нарахованою та фактично виплаченою пенсією.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 20 травня 2021 року позов задоволено частково: визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області №0700-0327-8/12438 від 15.04.2020 про відмову ОСОБА_1 у перерахунку пенсії за вислугу років на підставі довідки Прокуратури Закарпатської області від 27.02.2020 за №1825-вих.2020; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області з 13.12.2019 року здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII на підставі довідки Прокуратури Закарпатської області від 27.02.2020 за №1825-вих.2020 з виплатою різниці між фактично отриманою та перерахованою сумою пенсії. В решті позовних вимог відмовлено.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що Рішенням Другого Сенату Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року №7-р(II)/2019 положення ч. 20 ст. 86 Закону №1697 зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України, визнано такими, що не відповідає Конституції України. Суд першої інстанції вказав, що з 13 грудня 2019 року положення ч. 20 ст. 86 Закону №1697 не підлягають застосуванню в редакції, за якою умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України, натомість проведення перерахунку пенсій, призначених працівникам прокуратури, з 13 грудня 2019 року здійснюється уповноваженим органом у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури. Суд першої інстанції зазначив, що враховуючи рішення Конституційного Суду України №7-р(II)/2019 від 13.12.2019, зміна розміру заробітної плати працівників прокуратури є належною підставою, що зумовлює виникнення у органу Пенсійного фонду обов`язку проведення перерахунку пенсій прокурорським працівникам. Суд першої інстанції дійшов висновку, що в уповноваженого органу на момент звернення позивача із заявою були наявні як підстави, так і всі необхідні документи для проведення відповідного перерахунку. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині, суд першої інстанції вказав, що на час розгляду даної справи по суті відповідач ще не ухвалював рішення щодо перерахунку призначеної позивачу пенсії за вислугу років на виконання даного рішення суду, а тому відсутні підстави вважати, що права позивача у зазначеній частині при здійсненні такого перерахунку будуть порушені.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, просить скасувати рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 20 травня 2021 року в цій частині та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що засіб юридичного захисту має бути «ефективним», з врахуванням не тільки формальних засобів правового захисту, а й загального правового та політичного контексту. Скаржник вказує, що рішення суду у випадку задоволення позову має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду. Вказує, що при консультації у пенсійному фонду і в судовому засіданні представники відповідача висловили протилежні до позиції позивача твердження щодо відсотку сум усіх складових заробітку для перерахунку пенсії та застосування обмеження максимального розміру, а тому, вважає, що відповідні позовні вимоги не є передчасними.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, вказавши, що обов`язковими для врахування є висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, що судом першої інстанції враховано, а тому вважає рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині законним та обґрунтованим.

Враховуючи приписи статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо можливості розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, на підставі наявних у ній доказів.

Згідно з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині вимогам статті 242 КАС України відповідає.

Як встановлено судом першої інстанції з матеріалів справи, ОСОБА_1 з 08.04.2010 отримує пенсію за вислугу років, яка призначена на підставі частини 1 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в розмірі 90 відсотків від суми місячної заробітної плати.

13 квітня 2020 року ОСОБА_1 звернувся у Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області із заявою про перерахунок раніше призначеної пенсії на підставі довідки Прокуратури Закарпатської області від 27.02.2020 за №1825 вих.2020.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 15.04.2020 ОСОБА_1 повідомлено про відсутність підстав для перерахунку пенсії згідно з поданою довідкою, оскільки на час подання заяви щодо перерахунку пенсії на 13.04.2020 питання оплати праці працівників органів прокуратури регулюється Постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 №1155, пунктом 7 якої встановлено, що зміна розмірів посадових окладів для працівників прокуратури, передбачених цією постановою, не є підставою для перерахунку пенсій, що призначені згідно з Законом України «Про прокуратуру».

Вважаючи таку відмову протиправною, ОСОБА_1 звернувся із позовом до суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 5 КАС України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист. Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також у будь-який спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Ключовим правовим питанням у справі, щодо якого фактично виник спір, є право позивача на перерахунок пенсії у зв`язку з підвищенням заробітної плати працівникам органів прокуратури відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №657.

Суд першої інстанції з врахуванням рішення Другого Сенату Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року №7-р(II)/2019 положення ч. 20 ст. 86 Закону №1697 дійшов висновку, що зміна розміру заробітної плати працівників прокуратури є належною підставою, що зумовлює виникнення у органу Пенсійного фонду обов`язку проведення перерахунку пенсій прокурорським працівникам.

Саме на виконання Рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 №7-(ІІ)/2019 та Постанови №657, прокуратурою Закарпатської області було видано позивачеві довідку про складові заробітної плати для перерахунку пенсії, а тому в уповноваженого органу на момент звернення позивача із заявою були наявні як підстави, так і всі необхідні документи для проведення відповідного перерахунку.

Рішення суду першої інстанції в цій частині учасниками справи не оскаржується, а тому в силу приписів статті 308 КАС України не є предметом перегляду судом апеляційної інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач у відповідь на заяву позивача відмовив йому у перерахунку пенсії з мотивів регулювання питання оплати праці працівників органів прокуратури Постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 №1155, згідно з якою зміна розмірів посадових окладів для працівників прокуратури, передбачених цією постановою, не є підставою для перерахунку пенсій, що призначені згідно із Законом України «Про прокуратуру».

При цьому, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що при зверненні із заявою від 13.04.2020 позивач ставив питання про перерахунок пенсії з розрахунку 90% від суми місячної заробітної плати та без обмеження максимальним розміром.

На час розгляду справи по суті у суді першої інстанції Управління рішення щодо перерахунку призначеної позивачу пенсії за вислугу років не ухвалювало.

Згідно з статтею 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оскільки, відповідно питання щодо відсоткового розміру заробітної плати для перерахунку пенсії і питання обмеження пенсії максимальним розміром є похідними та повинні вирішуватись після вирішення питання про наявність відповідного права на перерахунок, на час звернення позивача у цій справі із позовом до суду спору щодо відсоткового розміру заробітної плати для перерахунку пенсії і щодо обмеження пенсії максимальним розміром не існувало, а тому відсутні підстави вважати, що права позивача у зазначеній частині при здійсненні такого перерахунку будуть порушені.

Висновок щодо передчасності позовних вимог в частині питання відсоткового розміру заробітної плати з якого підлягає перерахунок пенсії та чи підлягають зазначені пенсії перерахунку без обмеження їх граничного розміру, викладено у рішенні Верховного Суду від 14.09.2020 у зразковій справі №560/2120/20 (№Пз/9901/9/20), яке залишено без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 січня 2021 року.

За встановлених обставин справи, надаючи правову оцінку аргументам сторін, враховуючи, що судовому захисту підлягає порушене, а не ілюзорне право, суд апеляційної інстанції вважає передчасними заявлені позивачем позовні вимоги щодо перерахунку пенсії, виходячи з розрахунку 90 % відсотків від суми місячної заробітної плати без обмежень граничного розміру пенсії, та погоджується з висновком суду першої інстанції в оскаржуваній частині.

Частиною 2 статті 6 КАС України та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 13.01.2011 (остаточне) по справі ЧУЙКІНА ПРОТИ УКРАЇНИ(CASE OF CHUYKINA v. UKRAINE) (Заява №28924/04) вказав, що порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

З огляду на викладене, враховуючи положення статті 316 КАС України, прецедентну практику ЄСПЛ, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що судом першої інстанції у оскаржуваній частині рішення викладено мотиви передчасності позовних вимог в частині перерахунку пенсії, виходячи з розрахунку 90 % відсотків від суми місячної заробітної плати без обмежень граничного розміру пенсії, на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи, правильно застосовано норми матеріального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 311, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 20 травня 2021 року у справі №№260/1841/20 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач Т. І. Шинкар
судді Л. П. Іщук
С. М. Шевчук