Справа № 640/25101/20
Суддя: Вєкуа Н.Г.
Дата ухвалення: 2021-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 вересня 2021 року м. Київ № 640/25101/20
Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Вєкуа Н.Г., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1

до Печерського районного в м. Києві військового комісаріату

про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:
До Окружного адміністративного суду м. Києва звернувся ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) з позовом до Печерського районного в м. Києві військового комісаріату (01133, м. Київ, вул. Петра Болбочана, 1, ), в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Печерського районного в м. Києві військового комісаріату, яка полягає у не постановці на військовий обік та не видачу військового квитка;

- зобов`язати Печерський районний у м. Києві військовий комісаріат поставити на військовий облік та видати військовий квиток.

В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що з 14 березня 2017 року (наказ УДОУ про зарахування від 14.03.2017 року № 126-ос) по 14 березня 2020 року (наказ УДОУ про звільнення від 13.03.2020 року № 178-ос/дск) проходив військову службу за контрактом в Управлінні державної охорони України та був звільнений з військової служби в запас Збройних Сил України згідно підпункту «а» пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку з закінченням строку контракту і виключений зі списків особового складу Управління державної охорони України. 25 серпня 2020 року звернувся до Печерського районного в м. Києві військового комісаріату з заявою про постановлення на військовий облік, до якої додав копії всіх необхідних документів, проте Печерський районний в м. Києві військовий комісаріат не поставив на облік та не видав військовий квиток ОСОБА_1 .

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення учасників справи (письмове провадження), встановлено відповідачу строк для надання відзиву та витребувано від останнього докази та відповідні матеріали.

Відповідач проти позовних вимог заперечував, надав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що ОСОБА_1 не перебуває на військовому обліку у Печерському РВК та не зареєстрований у Печорському районі міста Києва.

Відповідно до частини 3 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, розгляд яких проводився за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), заявами по суті справи є позов та відзив.

Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та відзив на позов, встановив наступне.

Як вбачається з довідки №595 від 16.03.2020 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходив ві йськову службу за контрактом в Управлінні державної охорони України з 14.03.2017 року по 14.03.2020 року. Звільнений з військової служби в запас Збройних Сил України згідно з підпунктом «а» пункту 2 частини 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виключений зі списків особового складу з 14.03.2020 року.

Відповідно до припису військовозобов`язаному, звільненому з Управління державної охорони України від 14.03.2020 року, виданому прапорщику запасу, ОСОБА_1 , останній не пізніше 19.03.2020 року, зобов`язаний з`явитися до Новомиргородського РВК у Кіровоградській області.

У зв`язку з вищезазначеним приписом, Позивач звернувся до Новомиргородського районного військового комісаріату Кіровоградської області для постановки на військовий облік.

Листом від 16.06.2020 Новомиргородським районним військовим комісаріатом Кіровоградської області повідомлено Позивачу, що питання щодо постановки на військовий обік та видачі військового квитка буде вирішено після отримання відповіді на запит від Управління державної охорони України Департаменту кадрового забезпечення.

Не погодившись з відповіддю Новомиргородського районного військового комісаріату Кіровоградської області, ОСОБА_1 звернувся зі скаргою до Кіровоградського обласного військового комісаріату.

Кіровоградський обласний військовий комісаріат Міністерства оборони України листом від 14.08.2020 року №2857 рекомендував Позивачу звернутись до військового комісаріату за місцем знаходження військової частини, де проходив військову службу, тобто за місцем знаходження Управління державної охорони України.

25 серпня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до начальника Печерського районного військового комісаріату з заявою, в якій просив видати військовий квиток на підставі того, що проходив військову службу за контрактом в Управлінні державної охорони України з 14.03.2017 року по 14.03.2020 року, проте відповіді на дану заяву не отримав, як і не був поставлений на військовий облік.

Вважаючи бездіяльність протиправною, позивач звернувся до суду з метою захисту свого порушеного права.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.

Згідно із частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень. Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (далі - Закон №2232).

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону №2232 захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Згідно з ч.2 ст.1 Закону №2232 військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Частиною 3 ст.1 Закону №2232 передбачено, що військовий обов`язок включає підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Відповідно до статті 33 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий облік усіх призовників і військовозобов`язаних ведеться за місцем їх проживання і відповідно до обсягу та деталізації поділяється на персонально-якісний, персонально- первинний та персональний.

Статтею 37 Закону, визначено, взяття на військовий облік, зняття та виключення з нього 1. Взяттю на військовий облік призовників та військовозобов`язаних у районних (міських) військових комісаріатах підлягають громадяни України: 1) на військовий облік призовників: приписані до призовних дільниць; які прибули з інших місцевостей (адміністративно-територіальних одиниць) України або з-за кордону на нове місце проживання; які набули громадянства України і згідно з цим Законом підлягають приписці до призовних дільниць; 2) на військовий облік військовозобов`язаних: звільнені з військової служби в запас; які припинили альтернативну (невійськову) службу в разі закінчення строку її проходження або достроково відповідно до Закону України "Про альтернативну (невійськову) службу"; військовозобов`язані, які прибули з інших місцевостей (адміністративно- територіальних одиниць) України або з-за кордону на нове місце проживання; звільнені зі служби поліцейські, особи начальницького та рядового складу Міністерства внутрішніх справ України, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту (крім осіб, прийнятих на службу цивільного захисту у порядку, визначеному Кодексом цивільного захисту України, до проходження строкової військової служби), Державної кримінально-виконавчої служби України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику; які набули громадянства України і згідно з цим Законом підлягають взяттю на облік військовозобов`язаних; виключені з військового обліку Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України; які відповідно до статті 18 цього Закону звільнені від призову на строкову військову службу; які досягли граничного (27-річного) віку під час перебування на військовому обліку призовників.

Предметом розгляду даної справи є саме бездіяльність Печерського районного в м. Києві військового комісаріату, яка полягає у не постановці на військовий обік та не видачу військового квитка.

Як вбачається з матеріалів справи, 25 серпня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до начальника Печерського районного військового комісаріату з заявою, в якій просив видати військовий квиток на підставі того, що проходив військову службу за контрактом в Управлінні державної охорони України з 14.03.2017 року по 14.03.2020 року, проте відповіді на дану заяву не отримав, як і не був поставлений на військовий облік.

При цьому, відповідно до припису від 14.03.2020 року №593 ОСОБА_1 , зобов`язаний був з`явитися до Новомиргородського РВК у Кіровоградській області для поставки на військовий облік, проте останній вимоги не виконав.

ІНФОРМАЦІЯ_2 , повідомив громадянину ОСОБА_2 , що для того щоб стати на військовий облік та отримати військово-обліковий документ військовозобов`язаного запасу необхідно зокрема виконати вимоги посадових осіб військового комісаріату щодо проходження медичної комісії, надання відповідних документів для взяття на військовий облік військовозобов`язаних запасу та оформлення військового квитка військовозобов`язаного запасу та прийняти рішення про місце свого проживання і відповідної реєстрації.

Відповідач заперечуючи щодо задоволення позовних вимог наголошував на тому, що запиту від командування військової частини до Печерського РВК не надходило стосовно видачі військового квитка.

Також, зазначив, що відповідач не отримував заяву позивача від 25.08.2020 року, в якій останній просив видати військовий квиток.

Судом досліджено матеріали справи та встановлено, що вищезазначену заяву від 25.08.2020 року, надіслано відповідачу та отримано останнім 28.08.2020 року.

Суд зауважує, що жодних доказів на підтвердження надіслання позивачу відповіді на заяву чи поставлення останнього на військовий облік та видачу військового квитка, відповідач суду не подав.

Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частинні визнання протиправною бездіяльність Печерського районного в м. Києві військового комісаріату, яка полягає у не розгляді заяви позивача від 25.08.2020 року.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язати Печерський районний у м. Києві військовий комісаріат поставити на військовий облік та видати військовий квиток, суд зазначає наступне.

Так, Указом Президента України від 30.12.2016 року за № 582/2016 затверджено Положення про військовий квиток осіб рядового, сержантського і старшинського складу.

Відповідно до пункту 1 Положення, військовий квиток осіб рядового, сержантського і старшинського складу (далі - військовий квиток) є документом, що посвідчує особу військовослужбовця (військовозобов`язаного) та визначає належність його власника до виконання військового обов`язку.

Відповідно до п.3 Положення про військовий квиток осіб рядового, сержантського і старшинського складу затвердженого Указом Президента України від 30 грудня 2016 року №582/2016, військові квитки видаються: районними (міськими) військовими комісаріатами під час призову або прийняття громадян на військову службу, зарахування в запас, поновлення військового квитка у разі його втрати або пошкодження, зарахування до військового навчального закладу, звільнення у запас або зняття з військового і обліку за станом здоров`я.

Прийняття позивача на військову службу було здійснене на підставі контракту про проходження військової служби із Управлінням державної охорони України та наказу УДОУ про зарахування від 14.03.2017 №126 -ос.

Відповідно до п.6 Порядку видачі, зберігання та знищення військових квитків осіб рядового, сержантського і старшинського складу затвердженого наказом Міністра оборони України № 206 від 10.04.2017, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 травня 2017 року за № 582/30450, видача військовослужбовцям рядового, сержантського та старшинського складу, які прийняті на військову службу за контрактом або зараховані до вищих військових навчальних закладів (далі - ВВНЗ), проводиться Р(М)ВК за місцезнаходженням військових частин (ВВНЗ) на підставі запиту командування військової частини (ВВНЗ), до якого додаються витяги з наказів про зарахування до списків військових частин (ВВНЗ).

Так, для ефективного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати Печерський районний у м. Києві військовий комісаріат розглянути заяву ОСОБА_1 від 25.08.2020 року щодо постановки на військовий облік та видачі військового квитка.

Відповідно до ч.2 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. Так, при розгляді справи було б неприйнятно враховувати право на ефективний засіб захисту, а саме, запобігання порушенню або припиненню порушення з боку суб`єкта владних повноважень, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту.

Так, верховенство права, як основоположний принцип адміністративного судочинства, визначає спрямованість судочинства на досягнення справедливості та надання ефективного захисту.

Статтею 13 (право на ефективний засіб юридичного захисту) Конвенції передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003).

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Відтак, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам. Зазначені обставини пояснюють вихід суду за межі заявлених позивачем позовних вимог в частині зобов`язання відповідача вчинити дії щодо розгляду заяви.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на все викладене вище та виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, виходячи з наведених висновків в цілому, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Враховуючи положення ст.139 КАС України судовий збір у розмірі 840,80 грн. слід стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 9, 77, 132, 139, 243-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:
1. Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Печерського районного в м. Києві військового комісаріату, яка полягає у не розгляді заяви ОСОБА_1 від 25.08.2020 року.

3. Зобов`язати Печерський районний у м. Києві військовий комісаріат розглянути заяву ОСОБА_1 від 25.08.2020 року щодо постановки на військовий облік та видачі військового квитка.

4. В іншій частині позовних вимог відмовити.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Печерського районного в м. Києві військового комісаріату (01133, м. Київ, вул. Петра Болбочана, 1, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 840,80 гривень.

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295-297 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя Н.Г. Вєкуа