Справа № 9901/150/20
Суддя: Анцупова Тетяна Олександрівна
Дата ухвалення: 2021-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 вересня 2021 року

м. Київ

Справа № 9901/150/20

Провадження № 11-379заі20

Велика Палата Верховного Суду у складі:

головуючого судді Князєва В. С.

судді-доповідача Анцупової Т. О.,

суддів Британчука В. В., Власова Ю. Л., Гудими Д. А., Єленіної Ж. М., Катеринчук Л. Й., Крет Г. Р., Лобойка Л. М., Пількова К. М., Прокопенка О. Б., Пророка В. В., Рогач Л. І., Ситнік О. М., Сімоненко В. М., Ткача І. В., Штелик С. П.

за участю:

секретаря судового засідання Яроша Д. В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача - Русакової І. Г.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції справу за позовом ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання протиправним та скасування рішення, поновлення на роботі

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 12 жовтня 2020 року (у складі колегії суддів Гончарової І. А. , Бившевої Л. І., Олендера І. Я., Юрченко В. П., Ханової Р. Ф.),

УСТАНОВИЛА:

Рух справи

1. 12 червня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду як суду першої інстанції з позовом до Вищої ради правосуддя (далі - ВРП), у якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення ВРП від 13 травня 2020 року № 1247/0/15-20, ухвалене за результатами розгляду подання Третьої Дисциплінарної палати ВРП відповідно до рішення цієї Дисциплінарної палати від 10 квітня 2019 року № 1107/3дп/15-19 про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Васильківського міськрайонного суду Київської області на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України;

- поновити ОСОБА_1 на посаді судді Васильківського міськрайонного суду Київської області.

2. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржуване рішення ВРП від 13 травня 2020 року за № 1247/0/15-20 про звільнення ОСОБА_3 з посади судді Васильківського міськрайонного суду Київської області на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України є протиправним, оскільки зазначене рішення містить посилання на протиправне, на його думку, рішення Третьої Дисциплінарної палати ВРП від 10 квітня 2019 року № 1107/3дп/15-19, яким позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності з підстав вчинення ним істотного дисциплінарного проступку та застосовано до нього дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади судді. Зокрема, ОСОБА_1 зазначає, що вищевказане рішення Дисциплінарної палати ухвалене за відсутності повноважень ВРП через участь у засіданні менше половини членів ВРП від її конституційного складу.

ОСОБА_1 зазначає, що президентом Громадської організації «Ліга громадського контролю» (далі - ГО «Ліга громадського контролю») ОСОБА_4 була відкликана її скарга від 21 березня 2018 року, а тому провадження стосовно ОСОБА_1 здійснювалося фактично за власною ініціативою дисциплінарного органу ВРП.

Позивач вважає, що положення частини одинадцятої статті 109 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII (далі - Закон № 1402-VIII), відповідно до якого дисциплінарне стягнення до суддів застосовується не пізніше трьох років із дня вчинення проступку, не відповідає Конституції України, зокрема, частинам першій, другій статті 8, частині третій статті 22, частинам першій, другій статті 24, статті 55, частині першій статті 126 Конституції України, а тому зазначає про закінчення стоку притягнення його до відповідальності за вчинення істотного дисциплінарного проступку.

Крім того, позивач звертає увагу на те, що кримінальне провадження № 001324 від 28 грудня 2017 року, відкрите відносно ОСОБА_1 , було закрите за відсутністю в його діях складу зазначеного кримінального правопорушення.

3. Рішенням Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 12 жовтня 2020 року у справі № 9901/150/20 у задоволені позову ОСОБА_1 відмовлено повністю.

4. Не погодившись із таким рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Вважає, що оскаржуване рішення підлягає скасуванню у зв`язку з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, та недоведеністю обставин, що мають значення для справи, але визнані судом встановленими.

5. 12 листопада 2020 року протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями суддею-доповідачем призначено суддю Великої Палати Верховного Суду Золотнікова О. С.

6. 18 листопада 2020 року суддя Великої Палати Верховного Суду Золотніков О. С. подав заяву про самовідвід від участі в розгляді цієї справи, яку задоволено ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 19 листопада 2020 року та відведено суддю Золотнікова О. С. від участі в розгляді справи № 9901/150/20.

7. 23 листопада 2020 року протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями суддею-доповідачем призначено суддю Великої Палати Верховного Суду Анцупову Т. О.

8. Велика Палата Верховного Суду ухвалою судді-доповідача від 27 листопада 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишила без руху, оскільки до апеляційної скарги не додано документ про сплату судового збору.

9. Позивач усунув недоліки апеляційної скарги та Велика Палата Верховного Суду ухвалою від 10 грудня 2020 року відкрила апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 12 жовтня 2020 року.

10. 13 січня 2021 року до Великої Палати Верховного Суду від ВРП надійшов відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 .

11. Велика Палата Верховного Суду ухвалою від 18 січня 2021 року призначила розгляд справи в судовому засіданні.

12. 26 серпня 2021 року до Великої Палати Верховного Суду від ВРП надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, яка була задоволена ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 30 серпня 2021 року.

Фактичні обставини справи, установлені судом, та зміст спірних правовідносин

13. Указом Президента України від 16 листопада 2004 року № 1419/2004 ОСОБА_1 призначений на посаду судді Васильківського міськрайонного суду Київської області строком на п`ять років, а Постановою Верховної Ради України від 01 квітня 2010 року № 2009-VI обраний суддею цього суду безстроково.

14. 26 березня 2018 року до ВРП надійшла скарга президента ГО «Ліга громадського контролю» ОСОБА_4 на дії судді Васильківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 .

У скарзі зазначалося, що 27 грудня 2017 року суддя ОСОБА_1, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем марки «Land Rover Freelander», вчинив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , який помер унаслідок отриманих тілесних ушкоджень. За результатами аналізів установлено, що вміст алкоголю у крові ОСОБА_1 становив 1,8 проміле.

15. Ухвалою ВРП від 06 березня 2019 року за № 987/3дп/15-19 відкрито дисциплінарну справу стосовно судді Васильківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 .

16. Рішенням Третьої Дисциплінарної палати ВРП від 10 квітня 2019 року 1107/3дп/15-19 суддю Васильківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та застосовано до нього дисциплінарне стягнення у виді подання про звільнення з посади судді.

17. Рішенням ВРП від 30 січня 2020 року № 248/0/15-20 залишено без змін рішення Третьої Дисциплінарної палати ВРП від 10 квітня 2019 року № 1107/3дп/15-19 про притягнення судді Васильківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності.

18. 31 січня 2020 року до ВРП надійшло подання Третьої Дисциплінарної палати ВРП про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Васильківського міськрайонного суду Київської області на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України.

19. Велика Палата Верховного Суду постановою від 07 травня 2020 року залишила без задоволення скаргу ОСОБА_1 на рішення ВРП від 30 січня 2020 року № 248/0/15-20 «Про залишення без змін рішення Третьої Дисциплінарної палати ВРП від 10 квітня 2019 року № 1107/3дп/15-19 про притягнення судді Васильківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності».

20. Рішенням ВРП від 13 травня 2020 року № 1247/0/15-20 ОСОБА_1 звільнено з посади судді Васильківського міськрайонного суду Київської області на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України.

21. Вважаючи протиправним рішення ВРП від 13 травня 2020 року № 1247/0/15-20, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Оцінка суду першої інстанції

22. Суд першої інстанції дійшов висновку, що рішення ВРП від 13 травня 2020 року № 1247/0/15-20 про звільнення ОСОБА_1 з посади судді прийнято на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством, підстав для скасування вказаного рішення відповідно до частини другої статті 57 Закону № 1798-VIII немає.

23. Суд першої інстанції зазначив, що рішення ВРП від 30 січня 2020 року № 248/0/15-20 було предметом судового розгляду в порядку, визначеному частиною сьомою статті 266 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України). Зокрема, Велика Палата Верховного Суду постановою від 07 травня 2020 року у справі № 11-59сап20 скаргу ОСОБА_1 на рішення ВРП від 30 січня 2020 року № 248/0/15-20 «Про залишення без змін рішення Третьої дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 10 квітня 2019 року № 1107/3дп/15-19 про притягнення судді Васильківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності» залишила без задоволення, а рішення ВРП від 30 січня 2020 року № 248/0/15-20 - без змін.

24. Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду дійшов висновку, що доводи позивача про те, що Голова ВРП ОСОБА_6 безпідставно входив до складу ВРП, яка за результатами розгляду скарги позивача залишила в силі рішення її Третьої Дисциплінарної палати від 10 квітня 2019 року № 1107/3др/15-19, є безпідставними. Мотивував це тим, що Великою Палатою Верховного Суду надавалася правова оцінка зазначеним доводам ОСОБА_1 , а в цій справі він фактично просить Верховний Суд переглянути остаточну постанову Великої Палати Верховного Суду від 07 травня 2020 року, яка набрала законної сили та дійти висновків, які протилежні до тих, що зроблені в зазначеній постанові.

Короткий зміст та обґрунтування наведених в апеляційній скарзі ОСОБА_1 вимог

25. В апеляційній скарзі на рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 12 жовтня 2020 року скаржник зазначає, що цей суд безпідставно та неправильно мотивував оскаржуване рішення лише на підставі статті 57 Закону України від 21 грудня 2016 року № 1798-VIII «Про Вищу раду правосуддя» (далі - Закон № 1798-VIII), яка визначає виключні підстави оскарження та скасування рішення ВРП та висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 07 травня 2020 року.

26. ОСОБА_1 зазначає, що суд першої інстанції не надав юридичної оцінки обставинам, що наведені ним в позовній заяві, зокрема, стосовно того, що окремі положення частини одинадцятої статті 109 Закону України № 1402-VIIIстворюють самостійну дискримінаційну норму щодо поведінки суддів, а саме щодо їх незалежності, яка не відповідає Конституції України (є неконституційною). У контексті зазначеного вважає, що норма, яка визначає, що дисциплінарне стягнення до судді застосовується не пізніше трьох років з дня вчинення проступку, не відповідає Конституції України.

27. Крім того, ОСОБА_1 зазначає, що 13 травня 2020 року в засіданні ВРП взяли участь її члени, які до остаточного вирішення питання про звільнення позивача з посади судді висловили свою думку щодо вчинення ним істотного дисциплінарного проступку, що порушує засади об`єктивності та неупередженості, справедливості в прийнятті спірного рішення.

28. Скаржник звертає увагу на те, що Касаційним адміністративним судом у складі Верховного Суду не була прийнята до уваги й та обставина, що заявою від 06 листопада 2018 року президентом ГО «Ліга громадського контролю» ОСОБА_4 була відкликана її скарга від 21 березня 2018 року, відтак вважає, що дисциплінарне провадження стосовно нього здійснювалося за власною ініціативою Третьої Дисциплінарної палати ВРП. Водночас ОСОБА_1 зазначає, що відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 11 березня 2020 року № 4-р/2020 положення частини першої статті 42 Закону № 1798-VIII щодо підстав початку дисциплінарного провадження, у тому числі, за ініціативою Дисциплінарної палати, визнані неконституційними.

29. ОСОБА_1 вважає, що положення частини четвертої статті 96 Закону № 1402-VIII, відповідно до якої «дисциплінарне стягнення до судді застосовується не пізніше трьох років із дня вчинення проступку без урахування часу тимчасової непрацездатності або перебування судді у відпустці чи здійснення відповідного дисциплінарного провадження» є неконституційним. На підтвердження такої позиції зазначає, що частина четверта статті 96 Закону № 1402-VIII «звужує зміст та обсяг визначених Конституцією України та законом гарантій незалежності судді».

30. Також скаржник зазначає, що 28 вересня 2018 року органом досудового розслідування кримінальне провадження № 001324 від 28 грудня 2017 року, відкрите за частиною другою статті 286 Кримінального кодексу України, було закрите за відсутністю в його діях складу зазначеного кримінального правопорушення. Водночас зауважує, що пригода відбулася через необережність загиблого, що перебував у стані алкогольного сп`яніння, а обставини керування ним 27 грудня 2017 року, під час події, транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння встановлені не були. Відтак вважає, що обставини та висновки, викладені в рішенні ВРП, не відповідають обставинам справи.

Позиція ВРП щодо апеляційної скарги ОСОБА_1 .

31. ВРП не погоджується з вимогами апеляційної скарги, вважає їх необґрунтованими, а тому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

32. Відповідач зазначає, що доводи апеляційної скарги фактично зводяться до незгоди скаржника з притягненням судді до дисциплінарної відповідальності та не стосуються предмета оскарження у цій справі.

33. ВРП зазначає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що рішення ВРП від 13 травня 2020 року № 1247/0/15-20 про звільнення ОСОБА_1 з посади судді прийнято на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством.

34. Відповідач вважає доводи апеляційної скарги про те, що оскаржуване рішення прийняте в тому числі і членами ВРП, які вже висловлювали свою думку щодо вчинення позивачем істотного дисциплінарного проступку, а тому не мали права брати участь у засіданні ВРП під час ухвалення оскаржуваного рішення - безпідставними, оскільки законодавством не встановлено обмежень щодо участі членів ВРП у засіданні цього колегіального органу під час розгляду питання про звільнення судді з підстав, визначених пунктами 3 та 6 частини шостої статті 126 Конституції України, на підставі подання Дисциплінарної палати про звільнення судді.

Позиція Великої Палати Верховного Суду

Релевантні джерела права

35. Підстави та порядок притягнення суддів до дисциплінарної відповідальності визначено Конституцією України, законами № 1402-VIII та № 1798-VIII.

36. За правилами статті 108 Закону № 1402-VIII дисциплінарне провадження щодо судді здійснюють дисциплінарні палати ВРП у порядку, визначеному Законом № 1798-VIII, з урахуванням вимог цього Закону.

37. Одним з видів дисциплінарного стягнення є подання про звільнення судді з посади, який застосовується в разі вчинення суддею істотного дисциплінарного проступку, грубого чи систематичного нехтування обов`язками, що є несумісним зі статусом судді або виявило його невідповідність займаній посаді (пункт 6 частини першої та пункт 1 частини восьмої статті 109 зазначеного Закону).

38. Відповідно до пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України підставою для звільнення судді є вчинення істотного дисциплінарного проступку, грубе чи систематичне нехтування обов`язками, що є несумісним зі статусом судді або виявило його невідповідність займаній посаді.

39. Згідно із частиною другою статті 115 Закону № 1402-VIII факти, що свідчать про вчинення істотного дисциплінарного проступку, грубе чи систематичне нехтування обов`язками, що є несумісним зі статусом судді або виявило його невідповідність займаній посаді, мають бути встановлені ВРП (її відповідним органом).

40. За правилами частин першої і третьої статті 56 Закону № 1798-VIII питання про звільнення судді з підстави, визначеної, зокрема, пунктом 3 частини шостої статті 126 Конституції України, ВРП розглядає на своєму засіданні на підставі подання Дисциплінарної палати про звільнення судді.

41. Згідно з пунктом 5.1 глави 5 Регламенту Вищої ради правосуддя, затвердженого рішенням ВРП від 24 січня 2017 року № 52/0/15-17 (далі - Регламент), формою роботи ВРП є засідання у пленарному складі.

42. Відповідно до пункту 9.2 глави 9 цього Регламенту рішення ухвалюється більшістю членів ВРП, які беруть участь у її засіданні у пленарному складі чи її органу, якщо інше не визначено Законом № 1798-VIII.

43. За змістом частини першої статті 5 і частини другої статті 30 Закону № 1798-VIII ВРП складається з двадцяти одного члена. Її засідання у пленарному складі є повноважним, якщо в ньому бере участь більшість.

44. Згідно із частиною другою статті 57 цього ж Закону рішення ВРП про звільнення судді з підстав, визначених пунктом 3 частини шостої статті 126 Конституції України, може бути оскаржене та скасоване виключно з таких підстав: 1) склад ВРП, який ухвалив відповідне рішення, не мав повноважень його ухвалювати; 2) рішення не підписано будь-ким зі складу членів ВРП, які брали участь у його ухваленні; 3) рішення не містить посилань на визначені законом підстави звільнення судді та мотиви, з яких ВРП дійшла відповідних висновків.

Оцінка висновків суду, рішення якого переглядається

45. Дослідивши доводи, наведені в апеляційній скарзі та відзиві на неї, перевіривши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача у справі та пояснення сторін, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з таких мотивів.

46. Як було встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, підставою для звільнення ОСОБА_1 з посади судді було рішення Третьої Дисциплінарної палати ВРП від 10 квітня 2019 року № 1107/3дп/15-19, залишене без змін рішенням ВРП від 30 січня 2020 року № 248/0/15-20, згідно з якими позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності та застосовано до нього дисциплінарне стягнення у виді подання про звільнення з посади.

47. При цьому застосовані в цій справі правові норми свідчать про те, що рішення ВРП про звільнення судді з посади не є рішенням про притягнення судді до дисциплінарної відповідальності, а лише приймається на його підставі. У такому рішенні ВРП не оцінює обставин та висновків дисциплінарного органу щодо змісту, характеру дисциплінарного проступку, виду дисциплінарної відповідальності та інших пов`язаних із цим питань, оскільки для цього законами № 1402-VIII та № 1798-VIII передбачено процедуру перегляду ВРП рішень її дисциплінарного органу. Нормами зазначених законів не передбачено права ВРП переоцінювати вже встановлені нею обставини під час вирішення питання про звільнення судді з посади.

48. Водночас, як правильно підкреслив суд першої інстанції, позовна заява ОСОБА_1 фактично зводиться до незгоди з дисциплінарним провадженням щодо нього та прийнятими за його результатами рішеннями, втім Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 07 травня 2020 року у справі № 11-59сап20 вже надано оцінку правомірності рішення ВРП від 30 січня 2020 року № 248/0/15-20, яким залишено без змін рішення її Третьої Дисциплінарної палати від 10 квітня 2019 року № 1107/3дп/15-19 «Про притягнення судді Васильківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності».

49. До того ж, як слідує зі змісту оскаржуваного рішення, воно містить посилання на визначені законом підстави звільнення судді та мотиви, з яких ВРП дійшла такого висновку. Зокрема, в оскаржуваному рішенні зазначено, що підставою для звільнення ОСОБА_1 з посади судді було рішення ВРП від 30 січня 2020 року № 248/0/15-20, яким залишено без змін рішення її Третьої Дисциплінарної палати від 10 квітня 2019 року № 1107/3дп/15-19 «Про притягнення судді Васильківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності». В оскаржуваному рішенні зазначено, що ВРП при його прийнятті керувалася пунктом 3 частини шостої статті 126 Конституції України, статтею 56 Закону № 1798-VIII та статтею 115 Закону № 1402-VIII.

50. Як установлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, зокрема витягом з протоколу № 35 засідання ВРП від 13 травня 2020 року, «за» звільнення позивача проголосували 15 членів ВРП, «проти» - 0.

51. Велика Палата Верховного Суду звертає увагу скаржника на те, що склад ВРП та її Дисциплінарної палати під час прийняття рішення Третьою Дисциплінарною палатою ВРП від 10 квітня 2019 року та рішення ВРП від 30 січня 2020 року вже були предметом судового контролю, зокрема у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 травня 2020 року провадження № 11-59сап20.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду зауважує, що Рішення Конституційного Суду України від 11 березня 2020 року № 4-р/2020, про яке зазначає скаржник, було ухвалено після прийняття рішення ВРП та її Дисциплінарної палати щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності судді ОСОБА_1 . Водночас ухвалення зазначеного Рішення Конституційного Суду України передувало судовому перегляду рішення ВРП від 30 січня 2020 року № 248/0/15-20 «Про залишення без змін рішення Третьої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 10 квітня 2019 року № 1107/3дп/15-19 про притягнення судді Васильківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності». Відтак доводи скаржника обумовлені прийняттям Рішення Конституційного Суду України від 11 березня 2020 року № 4-р/2020 не є релевантними до предмету оскарження у цій справі.

52. Крім того, щодо аргументу ОСОБА_1 про упередженість члена ВРП ОСОБА_7 при прийнятті рішення про звільнення скаржника Велика Палата Верховного Суду виходить з таких мотивів.

Відповідно до частини другої статті 115 Закону № 1402-VIII факти, що свідчать про вчинення істотного дисциплінарного проступку, грубе чи систематичне нехтування обов`язками, що є несумісним зі статусом судді або виявило його невідповідність займаній посаді, мають бути встановлені ВРП (її відповідним органом).

53. З матеріалів справи слідує, що рішенням Третьої Дисциплінарної палати ВРП від 10 квітня 2019 року № 1107/3дп/15-19 суддю Васильківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності з підстав вчинення ним істотного дисциплінарного проступку та застосовано до нього дисциплінарне стягнення у виді подання про звільнення з посади судді. Тобто у зазначеному рішенні встановлено факт вчинення істотного дисциплінарного проступку скаржником.

Відтак інтерв`ю журналісту «ICTV», надане членом ВРП ОСОБА_7 , яке вийшло в ефір ІНФОРМАЦІЯ_1 у вечірньому випуску «Факти тижня», щодо наявності в матеріалах дисциплінарного провадження доказів перебування судді ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння не може бути підставою для сумніву у його неупередженості. Оскільки рішенням дисциплінарного органу було встановлено факт вчинення ОСОБА_1 істотного дисциплінарного проступку, а прийняття такого рішення передувало зазначеному інтерв`ю.

54. Також Велика Палата Верховного Суду вважає необґрунтованими твердження ОСОБА_1 про те, що були відсутні підстави для дисциплінарного провадження щодо нього, у зв`язку з тим, що заявою від 06 листопада 2018 року президентом ГО «Ліга громадського контролю» ОСОБА_4 була відкликана її скарга від 21 березня 2018 року.

55. Підставою притягнення судді до дисциплінарної відповідальності є не скарга на його дії, а факт допущення таким суддею порушення закону, яке містить склад дисциплінарного проступку.

Тому у випадку встановлення таких обставин дисциплінарним органом ВРП у процесі розгляду дисциплінарної справи скарга та наведені в ній мотиви вже не мають виключного значення для притягнення судді до дисциплінарної відповідальності.

56. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 січня 2019 року у справі № 11-864сап18, від 07 травня 2020 року у справі № 11-59сап20, від 25 червня 2020 року у справі № 11-38сап20.

57. Крім того, Велика Палата Верховного Суду також звертає увагу на те, що звернення особи зі скаргою щодо дисциплінарного проступку судді передбачене законом з метою інформування ВРП, оскільки подальші дії щодо встановлення наявності або відсутності ознак дисциплінарної відповідальності в діях або бездіяльності відповідного судді належить до компетенції ВРП.

58. Велика Палата Верховного Суду також не може погодитись із доводами скаржника про те, що ВРП та її дисциплінарним органом порушено строки дисциплінарного провадження щодо ОСОБА_1 .

Відповідно до частини одинадцятої статті 109 Закону № 1402-VIII дисциплінарне стягнення до судді застосовується не пізніше трьох років із дня вчинення проступку без урахування часу тимчасової непрацездатності або перебування судді у відпустці чи здійснення відповідного дисциплінарного провадження.

Як зазначає сам скаржник, строк дисциплінарного провадження щодо нього, з часу повідомлення ВРП у березні 2018 року ОСОБА_1 про наявність у його діях істотного дисциплінарного проступку до фактичного звільнення 13 травня 2020 року, склав 2 роки 2 місяці, а загальний строк, від дати його вчинення 27 грудня 2017 року, - 2 роки 5 місяців. З урахуванням зазначеного відсутні підстави вважати, що дисциплінарне стягнення щодо ОСОБА_1 було застосовано поза межами строку, визначеного частиною одинадцятою статті 109 Закону № 1402-VIII.

59. Водночас Велика Палата Верховного Суду вважає безпідставними доводиОСОБА_1 щодо неврахування Касаційним адміністративним судом у складі Верховного Суду того, що окремі положення частини одинадцятої статті 109 Закону № 1402-VIII створюють самостійну дискримінаційну норму щодо поведінки суддів, а саме, щодо їх незалежності, яка не відповідає Конституції України (є неконституційною).

Зокрема, Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що скаржник не обґрунтував, яким чином передбачений Законом № 1402-VIII строк притягнення судді до дисциплінарної відповідальності звузив його права. Крім того, у цій справі відсутні підстави вважати, що зазначена норма є дискримінаційною, оскільки факт дискримінації може бути встановлений лише у випадку, коли до осіб у відносно схожих ситуаціях застосовується різне ставлення. Однак з набуттям чинності Закону № 1402-VIII до всіх суддів однаковою мірою застосовується трирічний строк притягнення до дисциплінарної відповідальності, а тому відсутні підстави вважати, що відповідна норма є дискримінаційною.

60. Отже, Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду з наявних у справі матеріалів правильно встановив, що рішення ВРП від 13 травня 2020 року № 1247/0/15-20 ухвалено повноважним складом цього органу та підписано всіма його членами, які брали участь у його ухваленні, воно достатньо умотивоване та містить конкретну підставу звільнення позивача, визначену законом.

61. Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для визнання протиправним і скасування оскаржуваного рішення ВРП від 13 травня 2020 року № 1247/0/15-20.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

62. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

63. Згідно із частиною першою статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

64. Отже, оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, а наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують викладених у судовому рішенні цього суду висновків, то апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Висновки щодо розподілу судових витрат

65. Відповідно до частини шостої статті 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

66. Оскільки Велика Палата Верховного Суду не змінює судове рішення та не ухвалює нове, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 241-243, 266, 308, 310, 315, 316, 322, 325 КАС України, Велика Палата Верховного Суду

ПОСТАНОВИЛА:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2. Рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 12 жовтня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В. С. Князєв

Суддя-доповідач Т. О. Анцупова

Судді: В. В. Британчук О. Б. Прокопенко

Ю. Л. Власов В. В. Пророк

Д. А. Гудима Л. І. Рогач

Ж. М. Єленіна О. М. Ситнік

Л. Й. Катеринчук В. М. Сімоненко

Г. Р. Крет І. В. Ткач

Л. М. Лобойко С. П. Штелик

К. М. Пільков