Справа № 140/10325/21
Суддя: Лозовський Олександр Анатолійович
Дата ухвалення: 2021-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

23 вересня 2021 року ЛуцькСправа № 140/10325/21
Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Лозовського О.А., розглянувши без повідомлення учасників справи заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви, особа, що може набути статус відповідача в справі Підгайцівська сільська рада Луцького району Волинській області,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 21.09.2021 звернувся із заявою про забезпечення позову, до подання позовної заяви до суду, в якій просить вжити заходів забезпечення адміністративного позову ОСОБА_1 до Підгайцівської сільської ради «про визнання рішення незаконним та скасування», шляхом зупинення дії рішення Підгайцівської сільської ради від 15.09.2021 «Про надання дозволу на затвердження детального плану території» та заборони Підгайцівській сільській раді вчиняти дії, пов`язані з виконанням даного рішення до завершення розгляду судової справи та винесення по ній рішення, яке б набрало законної сили.

Заява про забезпечення позову до подання позовної заяви обгрунтована тим, що 15.09.2015 відбулася сесія Підгайцівської сільської ради Луцького району Волинської області, до порядку денного якої було включено питання «Про надання дозволу на затвердження детального плану території». На початку вересня 2021 року на сайті Підгайцівської сільської ради було опубліковано проекти рішень, які пропонуються на розгляд чергової сесії, а в день проведення сесії ради депутатам сільської ради було роздано відповідні проекти рішень в друкованому вигляді. За результатами голосування Підгайцівської сільської ради було прийнято рішення «Про надання дозволу на затвердження детального плану території», яким було затверджено розроблені громадянами детальні плани територій. Заявник вважає, що прийняття рішення Підгайцівської сільської ради від 15.09.2021 «Про надання дозволу на затвердження детального плану території» відбулося із грубим порушенням вимог Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та Регламенту Підгайцівської сільської ради VIІI скликання, а тому має намір звернутись до Волинського окружного адміністративного суду із позовною заявою про визнання вказаного рішення незаконним та його скасування.

Також ОСОБА_1 зазначає, що затверджуючи своїм рішенням детальний план у межах населеного пункту, місцева рада визначає стратегію планування та забудови території населеного пункту, тобто здійснює нормативне регулювання відповідних відносин. Визначальною умовою, що може слугувати критерієм загальності чи персоніфікованості суб`єктів впливу - є їхнє коло, оскільки кількість як величина має відносний характер, може змінюватись і не є сталим показником регулятивного впливу юридичних актів. Під час визначення кола суб`єктів, правовий статус яких регламентує правовий акт, необхідно зважати лише на ті із них (фізична чи юридична особа, орган, організація, спільність людей тощо), для яких правовим актом установлюються права та обов`язки безпосередньо, щодо яких праворегуляторний вплив є прямим (а не усіх суб`єктів, для яких він може мати якесь юридичне значення). Рішення місцевої ради щодо затвердження детального плану у межах населеного пункту стосується неперсоніфікованих осіб: органів державної влади та місцевого самоврядування, забудовників, якими можуть виступати як фізичні, так і юридичні особи. Здатність правового акта поширювати свою чинність хоч і на певне коло, однак неперсоніфікованих осіб - є ознакою нормативності, а тому рішення Підгайцівської сільської ради від 15.09.2021 «Про надання дозволу на затвердження детального плану території» є нормативно-правовим актом.

Відповідно до частини другої статі 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування підлягають обов`язковому оприлюдненню та наданню за запитом відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації». Проекти актів органів місцевого самоврядування оприлюднюються в порядку, передбаченому Законом України «Про доступ до публічної інформації», крім випадків виникнення надзвичайних ситуацій та інших невідкладних випадків, передбачених законом, коли такі проекти актів оприлюднюються негайно після їх підготовки (частина 11 статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Звертає увагу, що відповідно до пункту другого частини першої статті 15 Закону України «Про доступ до публічної інформації», розпорядники інформації зобов`язані оприлюднювати нормативно-правові акти, акти індивідуальної дії (крім внутрішньоорганізаційних), прийняті розпорядником, проекти рішень, що підлягають обговоренню, інформацію про нормативно-правові засади діяльності.

На сайті Підгайцівської сільської ради https://pidgayci-gromada.gov.ua/proekti- rishen-pidgaicivskoi-silskoi-radi-8-sklikannva-14-41-06-10-12-2020/ було розміщено проекти рішень, які запропоновані до розгляду 10-ї чергової сесії Підгайцівської сільської ради, а також депутатам ради в день голосування було роздано аналогічні проекти рішень.

Проте, проект рішення Підгайцівської сільської ради «Про надання дозволу на затвердження детального плану території», який був предметом розгляду 15.09.2021 не містить жодної інформації про осіб-замовників детальних планів, які пропонували затвердити, ні про земельні ділянки, ні про їх розміщення. Самі детальні плани для ознайомлення та вивчення депутатам не надавалися, на сайті Підгайцівської сільської ради не оприлюднювалися. Лише під час сесії депутатам було надано табличку, яка містила прізвище, ім`я та по батькові можливих замовників детальних планів, кадастрові номери та площу земельних ділянок, а також помітки «ОЖБ» та «Дозвіл». Під час сесії було повідомлено, що помітка «Дозвіл» є рекомендацією постійної комісії по надання дозволу на затвердження відповідного детального плану території.

Частинами 1 та 2 статті 21 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено, що громадському обговоренню підлягають розроблені в установленому порядку проекти містобудівної документації на місцевому рівні: комплексні плани, генеральні плани населених пунктів, плани зонування територій, детальні плани територій. Затвердження на місцевому рівні містобудівної документації, зазначеної у частині першій цієї статті, без проведення громадського обговорення проектів такої документації забороняється.

Заявник вказує, що жодної інформації про проведення та результати громадських обговорень під час прийняття рішення та розгляду вказаних питань на профільній комісії надано не було. При цьому, я як депутат Підгайцівської сільської ради, ОСОБА_1 намагався отримати інформацію про детальні плани, які нам пропонували затвердити та обговорити дане питання, але Підгайцівський сільський голова Семенюк Юрій Михайлович, розпочав процедуру голосування.

ОСОБА_1 звертає увагу, що є власником земельних ділянок в с. Липини та Струмівка. Генеральні плани населених пунктів Підгайцівської сільської територіальної громади перебувають на стадії розробки. В прийнятому рішенні Підгайцівської сільської ради відсутня інформація про адреси територій щодо яких були затверджені відповідні детальні плани, тому вважає, що рішення Підгайцівської сільської ради, яке прийнято з грубим порушенням норм законодавства України (не було надано належним чином оформленого проекту рішення (не вказано кому саме і на які ділянки надається дозвіл на затвердження детального плану території) та детальних планів, які були затверджені та результатів їх громадських обговорень, що обмежувало мої права як депутата та фізичної особи на доступ до інформації; прийняття рішення відбулося без обговорення депутатів; результати поіменного голосування не були опубліковані Підгайцівською сільською радою, хоча це є обов`язковою умовою та етапом прийняття рішення) може завдати шкоди не тільки його інтересам, як землевласника, а й інтересам цілої громади, у зв`язку з чим просить застосувати заходи забезпечення позову.

Відповідно до частини першої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Заяву про забезпечення позову розглянуто судом без повідомлення учасників справи, у дводенний строк з дня її надходження.

Заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню з таких мотивів та підстав.

Згідно статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Ухвалу про забезпечення позову постановляє суд першої інстанції, а якщо розпочато апеляційне провадження, то таку ухвалу може постановити суд апеляційної інстанції.

Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Відповідно до частини першої статті 151 КАС України, позов може бути забезпечено 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Частиною другою цієї статті визначено, що суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Виходячи з системного тлумачення зазначених положень вбачається, що застосування заходів забезпечення позову можливо лише у разі наявності сукупності обставин, передбачених частиною другою статті 150 КАС України.

Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених КАС України заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

За своєю суттю інститут забезпечення в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, шляхом збереження існуючого до винесення оскаржуваного рішення положення. Доведення наявності зазначених підстав або принаймні однієї з них, з точки зору процесуального закону, є необхідною передумовою для вжиття судом заходів до забезпечення позову у разі їх вжиття за клопотанням позивача.

При розгляді заяви про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх доводів, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Із вищенаведеного слідує висновок, що вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд має пересвідчитись, що надані докази та доводи позивача на даному етапі переконливо свідчать про наявність підстав для забезпечення позову.

Заявником не надано належних та допустимих доказів, що могли б свідчити про очевидну протиправність рішення відповідача. Водночас, вказана обставина підлягає встановленню виключно під час судового розгляду справи по суті, предметом якої і буде дослідження дій та рішень Підгайцівської сільської ради Луцького району Волинської області.

При цьому суд зазначає, що правовий інститут забезпечення позову має застосовуватися лише у виключних випадках та за умови існування обґрунтованої небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам особи до ухвалення рішення в адміністративній справі, або у випадках, якщо захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Висновки суду про протиправність рішення Підгайцівської сільської ради Луцького району Волинської області до подання адміністративного позову та розгляду справи по суті з огляду на предмет позову, означатимуть надання оцінки оскаржуваному рішенню без урахування усіх доводів та доказів учасників справи у сукупності, оскільки, з урахуванням предмета позову в даній адміністративній справі, перевірка протиправності рішення можлива лише на підставі з`ясування фактичних обставин справи, а також оцінки належності, допустимості і достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку доказів у їх сукупності. Тобто, встановлення ознак протиправності оскаржуваного рішення є фактично вирішенням адміністративного спору по суті, що є неприпустимим на даній стадії судового процесу.

Аналогічна правова позиція наведена у постановах Верховного Суду від 21.11.2018 у справі № 826/8556/17 та від 25.04.2019 у справі № 826/10936/18.

З врахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав для забезпечення позову, оскільки відсутні підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Керуючись статтями 151, 154, 248, 256, 294, 295 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви, особа, що може набути статус відповідача в справі Підгайцівська сільська рада Луцького району Волинській області - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя О.А. Лозовський