Справа № 480/2647/21
Суддя: О.В. Соп'яненко
Дата ухвалення: 2021-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 вересня 2021 року Справа №480/2647/21
Сумський окружний адміністративний суд у склад головуючого судді Соп`яненка О.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та стягнення середнього заробітку,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач).
Свої вимоги мотивує тим, що він проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . На час виключення його зі списків особового складу (05.01.2018), йому не було виплачено індексацію грошового забезпечення. Позивач змушений був звертатися до суду за захистом свого порушеного права. Рішенням Сумського окружного адміністративного суду у справі №480/6068/20 визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати йому індексації грошового забезпечення. На підставі рішення суду, відповідачем 26.02.2021 проведено повний розрахунок. Оскільки індексацію позивачу не виплачено у день його виключення зі списків особового складу, позивач вважає, що має право на виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 05.01.2018 по 26.02.2021 терміном 1148 днів. Позивач вважає бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні протиправною, а також такою, що порушує його право на своєчасне отримання всіх належних до виплати грошових сум при звільненні.
Просить суд визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо проведення виплати індексації грошового забезпечення після дня його звільнення; стягнути з військової частини НОМЕР_1 на його користь середній заробіток за 1148 днів затримки повного розрахунку при звільненні за період 05.01.2018 по 26.02.2021 року включно, обчислений шляхом множення середньоденного розміру його грошового забезпечення за останні два місяці служби на кількість днів затримки виплати йому грошової компенсації за невикористані календарні дня додаткової відпустки, як учаснику бойових дій та індексації грошового забезпечення.
Відповідач позов не визнав, у наданому суду відзиві на позовну заяву зазначив, що військовослужбовці не перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами та організаціями усіх форм власності та господарювання, а проходять військову службу. Тому військовослужбовці отримують не заробітну плату, а грошове забезпечення. Проходження військовослужбовцями служби врегульовано спеціальним законодавством, а тому вимоги Кодексу законів про працю України на них не розповсюджуються. Крім того, відповідач зазначає, що для звернення до суду з даним позовом Кодексом адміністартивного судочинства України встановлено місячний строк звернення, який позивачем було пропущено. Також, відповідач зазначає, що позивач звертався з аналогічними позовними вимогами до суду, однак йому було відмовлено. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .
Вивчивши матеріали справи й оцінивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що до 05.01.2018 позивач проходив військову службу військовій частині НОМЕР_1 .
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 4 від 05.01.2018 ОСОБА_1 з 05.01.2018 виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення (а.с. 13).
Під час проходження служби у період з 01.01.2016 по 05.01.2018 індексація грошового забезпечення позивачу не нараховувалась та не виплачувалась.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 18.11.2020 у справі № 480/6068/20 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії було визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 по 05.01.2018. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 05.01.2018.

На виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 18.11.2020 військова частина НОМЕР_1 26.02.2021 перерахувала на картковий рахунок позивача кошти в сумі 11 729, 65 грн., про що зазначає сам відповідач.

Задовольняючи позовні вимоги в частині, суд враховує таке.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII (далі по тексту - Закон України № 2011-XII) відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

За приписами статті 9 Закону України № 2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Як вбачається з матеріалів справи, при звільненні відповідач не виплатив позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.20016 по 05.01.2018. Зазначена виплата була здійснена після звернення до суду з відповідною заявою, а саме в порядку виконання судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 Кодексу законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

У даному випадку позивача 05.01.2018 виключено зі списків особового складу частини та з всіх видів забезпечення.

Статтею 117 КЗпП України передбачена відповідальність у вигляді виплати середнього заробітку за порушення строків виплати усіх належних при звільненні сум.

Суд вважає необґрунтованими твердження відповідача про відсутність правових підстав для такого стягнення. Порядок прийняття, проходження та звільнення зі служби в поліції врегульовано спеціальним законодавством. При цьому порядок проведення розрахунків при звільненні військового, зокрема, строків проведення розрахунків, такими нормативними актами не врегульовано. У такому випадку підлягають застосуванню загальні норми Кодексу законів про працю України, якими врегульовано порядок проведення розрахунків при звільненні та встановлено відповідальність за несвоєчасний розрахунок. За таких обставин можливим та обґрунтованим є застосування норм статті 116 та 117 КЗпП України як таких, що є загальними та поширюються на правовідносини, які складаються під час звільнення зі служби в поліції, оскільки спеціальним законодавством не встановлено відповідальність роботодавця за невиплату або несвоєчасну виплату працівнику всіх належних сум, що, у свою чергу, дасть змогу забезпечити рівність прав та принцип недискримінації у трудових відносинах.

Також, судом не береться до уваги твердження відповідача про те, що позивачем пропущено строк звернення з адміністративним позовом, який встановлений ч. 5 ст. 122 КАС України. З матеріалів справи вбачається, що на виконання рішення суду відповідачем 26.02.2021 було здійснено виплату позивачу в сумі 11 729, 65 грн. Тобто строк звернення до суду закінчується 26.03.2021. Суд зазначає, що позивач звернувся в межах встановленого строку, оскільки позовна заява була направлена поштою 26.03.2021.

Посилання військової частини НОМЕР_1 на те, що позивач звертався із вимогою про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку і рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 18.11.2020 йому було відмовлено, тобто є повторне звернення до суду з позовною вимогою не є підставою для відмови в позові ОСОБА_1 . Відмовою в цій частині позову слугувала не безпідставність, а передчасність позовних вимог.

Суд вважає, що вимоги про стягнення середнього розміру грошового забезпечення підлягають частковому задоволенню. Враховуючи, що після звільнення в січні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом про нарахування та стягнення з відповідача індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 05.01.2018. При цьому суд враховує, що рішенням Сумського окружного адміністративного суду у справі № 480/6068/20 в цій частині позов ОСОБА_2 задоволено.

Суд вважає за необхідне застосувати принцип співмірності при визначенні розміру відшкодування позивачу середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 Кодексу законів про працю України. Позицію щодо правомірності застосування судом до спірних правовідносин такого принципу під час розрахунку загального розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, який підлягає стягненню на користь позивача, було висловлено Верховним Судом у постанові від 24.07.2019 р. у справі № 805/3167/18-а (адміністративне провадження № К/9901/9908/19).

На підставі довідки про доходи середньомісячне грошове забезпечення позивача за останні два календарні місяці роботи, що передують звільненню (листопад-грудень 2017 року), складає 18 781,10 грн. (а.с. 35).

Вирішуючи питання про суму середнього заробітку, яка підлягає стягненню, суд враховує розмір середнього заробітку позивача, факт наявності спору між позивачем та відповідачем щодо права отримання коштів при звільненні, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком позивача.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, яка буде співмірною з урахуванням усіх обставин справи, 18 781,10 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Враховуючи, що відповідач, не виплативши позивачу на час звільнення його зі служби індексації грошового забезпечення, на користь позивача належить стягнути середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні з урахуванням пропорційності у розмірі грошового забезпечення.

Відповідно до норм Закону України "Про судовий збір" позивач звільнений від сплати судового збору, тому питання щодо розподілу судових витрат у даній справі щодо судового збору не вирішується.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код. ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання дій протиправними та стягнення середнього заробітку задовольнити частково.

Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 18 781,10 грн. (вісімнадцять тисяч сімсот вісімдесят одна грн. 10 коп.).

У задоволенні інших вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Соп`яненко