Справа № 669/500/21
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2021-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 669/500/21

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Давидюк О.І.

Суддя-доповідач - Сторчак В. Ю.

21 вересня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сторчака В. Ю.

суддів: Іваненко Т.В. Граб Л.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області на рішення Білогірського районного суду Хмельницької області від 22 червня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Білогірського районного суду Хмельницької області Хмельницької області з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Рішенням Білогірського районного суду Хмельницької області від 22 червня 2021 року адміністративний позов задоволено. Скасовано постанову від 11 травня 2021 року серії ЕАН №4193557 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 121 КУпАП, а справу про адміністративне правопорушення закрито.

Не погодившись з прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Сторони в судове засідання не з"явились, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи у відповідності до вимог ст. 313 КАС України. Апеляційний розгляд здійснюється в порядку письмового провадження, за наявними в матеріалах справи доказами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом встановлено, що постановою інспектора відділу поліції №1 Хмельницького районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області лейтенанта поліції Горностай В.С. від 11 травня 2021 року серії ЕАН № 4193557 ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП та накладенням штрафу в розмірі 340 грн. за те, що 11 травня 2021 року о 21 год. 57 хв. в м. Старокостянтинів по вул. К. Островського Хмельницької області він керував автомобілем ВАЗ 210993, державний номер НОМЕР_1 , з непрацюючим заднім лівим габаритним ліхтарем в темну пору доби, чим порушив вимоги п. 31.4.3 «в» Правил дорожнього руху, а саме керував транспортним засобом в якого не горить ліва фара в темну пору доби в режимі ближнього світла.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач зауважив, що 11 травня 2021 року, близько 21 год. 20 хв. перед початком руху він перевірив технічну справність основних елементів автомобіля, в тому числі і зовнішніх світлових приладів. Всі вузли та агрегати на момент перевірки були у справному стані. Після чого, рухаючись автомобілем в м. Старокостянтинів по вул. К. Островського Хмельницької області його було зупинено інспектором поліції, який пояснив причину зупинки вищезазначеною технічною несправністю. На що позивач пояснив інспектору, що під час руху не зупинявся, тому не міг помітити те, що не працює задній лівий габаритний ліхтар. В присутності іншого інспектора він просив надати йому можливість заміни перегорілої лампочки чи запобіжника та продовжити рух, однак його пояснення співробітник поліції не прийняв до уваги та виніс постанову про накладення адміністративного стягнення.

Таким чином, позивач вважає що не допустив порушення Правил дорожнього руху, а тому оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, просить постанову від 11 травня 2021 року скасувати, а провадження в справі закрити.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов виходив з того, що за відсутності належних доказів вчинення водієм інкремінованого йому порушення п. 31.4.3 «в» Правил дорожнього руху , постанова про накладення адміністративного стягнення є такою, що винесена без достатніх підстав, а тому підлягає скасуванню, а провадження у справі підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Правовідносини, які виникли між сторонами врегульовуються Кодексом України, Кодексом України про адміністративні правопорушення, Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 за № 1306 та є публічно-правовими, оскільки стосуються притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Разом з тим, згідно норм ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

При цьому, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП).

Склад правопорушення - це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення і є підставою залучення суб`єкта правопорушення до юридичної відповідальності.

Як уже зазначалось, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП за порушення п.31.4.3 Правил дорожнього руху, оскільки він керував транспортним засобом з непрацюючим заднім лівим габаритним ліхтарем в темну пору доби.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, ПДР України).

Відповідно до статті 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 16 Закону України "Про дорожній рух" визначено, що водій зобов`язаний, зокрема, перевірити перед вирушенням в дорогу технічний стан транспортного засобу та стежити за ним у дорозі, своєчасно подавати транспортний засіб, що підлягає обов`язковому технічному контролю, на такий контроль.

Згідно п.31.1 Правил дорожнього руху України, технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ч.1 ст.121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 31.4.3 ПДР України передбачена відповідальність для водіїв, якою забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам зовнішніх світлових приладів :

а) кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу;

б) порушено регулювання фар;

в) не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла;

г) на світлових приладах немає розсіювачів або використовуються розсіювачі і лампи, що не відповідають типу даного світлового приладу;

ґ) на розсіювачах світлових приладів нанесено тонування або покриття, що зменшує їх прозорість чи світлопропускання.

Приймаючи постанову і кваліфікуючи порушення, вчинене позивачем, інспектор патрульної поліції на зміст п.31.4.3 Правил дорожнього руху уваги не звернув та не зазначив, яким з підпунктів охоплюється порушення.

Згідно постанови позивач керував транспортним засобом у темну пору доби, у якому не горів задній лівий габаритний ліхтар

Проте, встановлене інспектором порушення не відповідає жодному з п.п. 31.4.3 ПДР.

Разом з тим, згідно з п.31.6 "Б" ПДР України забороняється подальший рух транспортних засобів, у яких у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості не горять лампи фар чи задніх габаритних ліхтарів.

Тобто, ця норма ПДР України забороняє подальший рух транспортного засобу та не передбачає застосування адміністративного стягнення у вигляді штрафу передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП.

Однак, приймаючи постанову, відповідач не вказує на порушення водієм приписів п.31.6 "Б" ПДР України.

Отже, склад правопорушення, передбачений ч.1 ст.121 КУпАП в діях позивача відсутній.

Суд першої інстанції правильно вказав, що жодних доказів щодо факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, відповідач суду першої інстанції не надав.

Правовою ж підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами. При цьому Кодексом України про адміністративні правопорушення встановлюється чітка стадійність притягнення особи до відповідальності: виявлення правопорушення, фіксація правопорушення, формування доказової бази (матеріалів справи), розгляд справи про адміністративне правопорушення.

Тобто, після виявлення факту вчинення правопорушення працівник поліції зобов`язаний зібрати належні та допустимі докази такого правопорушення, чого в даному випадку не було дотримано.

Разом з тим, пункт 1 статті 247 КУпАП вказує на те, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Також, колегія суддів зауважує про процесуальний обов`язок відповідача, передбачений частиною 2 статті 77 КАС України, щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта, на те, що з відеозапису чітко проглядається, що у позивача не горіла лампа фари в режимі ближнього світла, оскільки це не відповідає дійсності. Як вбачається з відеозапису та вказано самим відповідачем у оскаржуваній постанові, позивач керував транспортним засобом з непрацюючим заднім лівим габаритним ліхтарем, а не з несправною лампою фари в режимі ближнього світла.

В даному випадку, інспектор поліції був наділений повноваженнями застосувати до позивача попередження, однак кваліфікувати вчинене позивачем правопорушення, як порушення п.п. 31.4.3 ПДР, не було жодних підстав.

Окрім того, позивач звернув увагу суду, що оскаржувану постанову інспектором було винесено о 22 год. 04 хв., однак вже о 22 год. 07 хв. ним було встановлено причину несправності, виявилось, що лампа в задньому лівому габаритному ліхтарі відійшла від контакту.

Таким чином, суду першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо скасування постанови від 11 травня 2021 року серії ЕАН № 4193557 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відносно ОСОБА_1 , за ч. 1 ст. 121 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з того, що судом першої інстанції було надано належну правову оцінку доводам, викладеним у позовній заяві та у відзиві на позов, а також наведеним сторонами під час судового розгляду справи. Жодних нових доводів, які б вказували на порушення норм матеріального або процесуального права при винесенні оскаржуваного судового рішення, у апеляційній скарзі не зазначено.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до переконання в тому, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Білогірського районного суду Хмельницької області від 22 червня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий Сторчак В. Ю.

Судді Іваненко Т.В. Граб Л.С.