Справа № 160/7725/21
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2021-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 серпня 2021 року Справа № 160/7725/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Олійника В. М.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу,-
17 травня 2021 року фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду, із урахуванням уточненої позовної заяви від 14 липня 2021 року, до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якій просить:
зобов`язати Головне управління ДПС у Дніпропетровській області внести відповідні зміни в інтегровану картку платника податків.
В обґрунтування позовної заяви позивач зазначила, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 червня 2019 року у справі 160/1512/19 її адміністративний позов задоволено частково та вирішено:
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 травня 2021 року позовну заяву залишено без руху та надано строк протягом десяти днів з дня отримання даної ухвали для усунення недоліків шляхом визначення відповідачем по справі - Головне управління ДПС у Дніпропетровській області.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 червня 2021 року, у зв`язку із усуненням недоліків позовної заяви, провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
За даними інформаційно-телекомунікаційної системи ДПС України ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) перебуває на обліку в ГУ ДПС у Дніпропетровській області, Новомосковська ДПІ (м.Новомосковськ) з 16.02.2009 року як фізична особа - підприємець.
У період з 01.01.2012 по теперішній час здійснює діяльність на спрощеній системі оподаткування (III група) та з 25.05.2015 року по теперішній час перебуває на обліку, як фізична особа, яка займається незалежною професійною діяльністю.
Згідно зі статтею 65 Кодексу та розділу VI п.п.67 Порядку №1588 фізична особа, яка має намір провадити незалежну професійну діяльність, повинна подати до контролюючого органу за місцем постійного проживання заяву за формою 5-ОПП та копію свідоцтва про реєстрацію чи іншого документу (дозволу, сертифікату тощо), що підтверджує право фізичної особи на провадження незалежної професійної діяльності.
Ознака провадження незалежної професійної діяльності - адвокатська практика, була внесена контролюючим органом на підставі самостійно наданих документів, що зберігаються в обліковій справі, а саме:
копії свідоцтва на право зайняття адвокатською діяльністю - №2349, що видане Дніпропетровською обласною кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури 13.09.2011. Підстава - рішення Дніпропетровської обласної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури №8 від 13.09.2021. Свідоцтво є безстроковим, оскільки термі дії на ньому не зазначено;
заява форми №5-ОПП, яка була подана до Новомосковської ОДПІ з зазначенням виду економічної діяльності - «адвокатська діяльність» та з позначкою провадження незалежної професійної діяльності. Вхідний номер реєстрації заяви в Новомосковській ДПІ - 9896/10 від 26.05.2015.
Згідно зі ст.13 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05.07.2012 №5076-УІ адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою. Адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, може відкривати рахунки в банках, мати печатку, штампи, бланки (у тому числі ордера) із зазначенням свого прізвища, імені та по батькові, номера і дати видачі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.
В силу вимог п.1 ч.1 ст.31 вказаного Закону, право на заняття адвокатською діяльністю зупиняється у разі подання адвокатом заяви про зупинення адвокатської діяльності.
За правилами частин п`ятої та шостої вказаної статті протягом строку зупинення права на заняття адвокатською діяльністю адвокат не має права її здійснювати. Такий адвокат також не може брати участь у роботі органів адвокатського самоврядування, крім випадків, коли таке право зупинено у зв`язку з призначенням особи на посаду до органу державної влади з`їздом адвокатів України. Відомості про зупинення права на заняття адвокатською діяльністю вносяться до Єдиного реєстру адвокатів України.
Отже, обов`язок сплати ЄСВ не виникає у адвоката, який не здійснює адвокатську діяльність, а відповідно і не отримує доходу, у випадку:
- припинення адвокатської діяльності, якщо адвокат не має наміру надалі здійснювати адвокатську діяльність (у порядку, передбаченому статтею 32 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»);
- зняття з обліку платника податків в якості самозайнятої особи та платника єдиного соціального внеску (у порядку, передбаченому ПКУ, Наказом Мінфіну «Про порядок обліку платників податків і зборів» №1588 від 09.12.2011 року (у редакції Наказу Міністерства, фінансів України від 22.04.2014 №462) з наступними змінами. Наказом Мінфіну «Про порядок обліку платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» №62 від 24.11.2014 року, з наступними змінами).
Платник податків ОСОБА_1 перебуває на обліку, як особа, що здійснює незалежну професійну діяльність (адвокат), інформація щодо припинення/зупинення незалежної професійної діяльності - відсутня.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 - позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 .
Судом встановлено, що 13.02.2009 року позивач зареєструвалася як фізична особа-підприємець з основним видом діяльності 84.23 - діяльність у сфері юстиції та правосуддя.
16 лютого 2009 року за №5980 позивача було взято на облік, як платника податків.
ФОП ОСОБА_1 обрала спрощену систему оподаткування, а саме - сплата єдиного податку за 3 групою у розмірі 5% від доходу, про що були видані відповідні довідки та свідоцтва.
13 лютого 2009 року ФОП ОСОБА_1 було взято на облік до управління ПФУ у м.Новомосковську.
20 вересня 2011 року позивач отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю та з метою додержання вимог діючого законодавства, відповідно до Указу Президента України від 03 липня 1998 року №727/98 «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб`єктів малого підприємництва» позивачем було додано до видів діяльності діяльність - 69.10 діяльність у сфері права, для здійснення адвокатської діяльності.
25 червня 2013 відповідно до витягу з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців видами економічної діяльності між іншими зазначено:
84.23 Діяльність у сфері юстиції та правосуддя;
69.10 Діяльність у сфері права.
З 2011 року по 01.01.2012 року позивач здійснювала підприємницьку діяльність на підставі свідоцтв про сплату єдиного податку серії "И" №818126 від 01 січня 2011 року та серії "Б" №667560 від 01 січня 2012 року відповідно до Указу Президента України від 03 липня 1998 року №727/98 «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб`єктів малого підприємництва» із щомісячною сплатою ЄСВ, і глави 1 розділу ХІV ПК України із ставкою єдиного податку 5% (ІІІ група).
13 грудня 2019 року рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду по справі №160/1512/19 адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задоволено частково та вирішено:
В решті позовних вимог відмовити.
Стягнути на користь позивача судовий збір в розмірі 2212,36 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Дніпропетровській області.
Судом встановлено, що заборгованість складається з наступних нарахувань ЄСВ:
- 4 квартал 2019 у сумі 309,02 грн. - за діяльність фізичної особи - підприємця, граничний строк сплати 20.01.2020 року;
- 1 квартал 2020 у сумі 2078,12 грн. - за діяльність фізичної особи - підприємця, граничний строк сплати 21.04.2020 року;
- 2 квартал 2020 у сумі 1039,06 грн. - за діяльність фізичної особи - підприємця, граничний строк сплати 20.07.2020 року;
- З квартал 2020 у сумі 3178,12 грн. - за діяльність фізичної особи - підприємця, граничний строк сплати 19.10.2020 року;
- 4 квартал 2020 у сумі 3300,00 грн. - за діяльність фізичної особи - підприємця, граничний строк сплати 19.01.2021 року;
Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд виходить з наступного.
Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначаються Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».
Відповідно до ч.1 ст.2 Закону №2464 його дія поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.
Згідно з п.2 ч.1 ст.1 Закону №2464, єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Відповідно до п.10 ч.1 ст.1 Закону №2464, страхувальниками є роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов`язані сплачувати єдиний внесок.
Законом №2464 не передбачений порядок обліку та сплати єдиного внеску фізичними особами-підприємцями з ознакою провадження незалежної професійної діяльності.
У той же час, п.4-5 ч.1 ст.4 Закону №2464-УІ визначено, що платниками єдиного внеску є:
- фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування (п.4);
- особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності (п.5).
Отже, платниками єдиного внеску є як фізичні особи - підприємці, так і особи, які провадять незалежну професійну діяльність.
Згідно з п.4 ч.2 ст.6 Закону №2464-VІ платник єдиного внеску зобов`язаний подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Згідно ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом. Адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту
Частина 3 статті 4 вказаного Закону передбачає, що адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).
Адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою. (ч.1 ст.13 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Відповідно до пп.14.1.226 п.14.1 ст.14 ПК України самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.
Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.
Відповідно до положень п.178.1, п.178.2 ст.178 ПК України, особи, які мають намір здійснювати незалежну професійну діяльність, зобов`язані стати на облік у контролюючих органах за місцем свого постійного проживання як самозайняті особи та отримати довідку про взяття на облік згідно із статтею 65 цього Кодексу. Доходи громадян, отримані протягом календарного року від провадження незалежної професійної діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу.
З системного аналізу положень Податкового кодексу України та Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» випливає, що адвокатська діяльність підпадає під визначення незалежної професійної діяльності, а доходи, отримані від здійснення такої діяльності підлягають оподаткування згідно ст.178 ПК України у випадку, якщо така особа не зареєстрована як фізична особа-підприємець відповідно до вимог законодавства.
У той же час, п.63.5 ст.63 ПК України визначено, що всі фізичні особи - платники податків та зборів реєструються у контролюючих органах шляхом включення відомостей про них до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків у порядку, визначеному цим Кодексом.
Фізичні особи - підприємці та особи, які мають намір провадити незалежну професійну діяльність, підлягають взяттю на облік як самозайняті особи у контролюючих органах згідно з цим Кодексом.
Відповідно до п.65.2 ст.65 ПК України, облік самозайнятих осіб здійснюється шляхом внесення до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків записів про державну реєстрацію або припинення підприємницької діяльності, незалежної професійної діяльності, перереєстрацію, постановку на облік, зняття з обліку, внесення змін стосовно самозайнятої особи, а також вчинення інших дій, які передбачені Порядком обліку платників податків, зборів.
При цьому, згідно п.п.65.4.4 п.65.4 ст.65 ПК України, контролюючий орган відмовляє в розгляді документів, поданих для взяття на облік особи, яка здійснює незалежну професійну діяльність, у разі коли фізична особа вже взята на облік як самозайнята особа.
Таким чином, Податковий кодекс України передбачає обов`язок самозайнятих осіб стати на облік у контролюючому органі. При цьому, такий обов`язок передбачено у разі коли особа здійснює підприємницьку діяльність, а також у разі, коли особа здійснює незалежну професійну діяльність. Однак, слід зазначити, що Кодексом передбачено, що контролюючий орган відмовляє у повторному взятті на облік особи, яка вже взята на облік як самозайнята особа, тобто, якщо особа взята на облік як самозайнята особа, яка здійснює підприємницьку діяльність, вона не повинна повторно ставати на облік та подавати документи як особа, яка здійснює незалежну професійну діяльність.
Відповідно до п.19 розділу IV Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, особа, яка провадить незалежну професійну діяльність та одночасно здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язана перебувати на обліку як платник податків та окремо як платник єдиного внеску. Така особа, відповідно до цього Порядку, веде різний податковий облік та подає до контролюючих органів різні види податкових декларацій та звітів.
Аналіз наведених норм у їх сукупності з нормами Податкового кодексу України дає суду підстави для висновку, що необхідність подачі окремих звітів щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування виникає лише у тому разі, якщо особа, яка провадить незалежну професійну діяльність та одночасно є фізичною особою-підприємцем, здійснює відмінні види діяльності.
У межах спірних правовідносин, позивач, на момент прийняття оскаржуваної вимоги, здійснювала підприємницьку діяльність за кодом КВЕД 69.10 діяльність у сфері права та адвокатську діяльність, тобто, здійснювала однакові види діяльності.
За таких обставин, здійснюючи підприємницьку діяльність за кодом КВЕД 69.10 діяльність у сфері права та адвокатську діяльність, позивач займається одним і тим же видом підприємницької діяльності, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що у позивача не виникає обов`язку подання звітності та сплати єдиного податку як особи, яка провадить незалежну професійну діяльність, адже у такому випадку буде мати місце подвійний облік ідентичної господарської діяльності, а відповідно і подвійне оподаткування, що суперечить принципам податкового законодавства.
Щодо вимоги позивача, в якій остання просить внести відповідні зміни до індивідуальної картки платника податків фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), то зазначена вимога також підлягає задоволенню, враховуючи наступне.
Відповідно до частини 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.
Відповідно до ч.4 ст.78 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Преюдиційні факти це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і означається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини.
Преюдиційні обставини є обов`язковими для суду, який розглядає справу навіть у тому випадку, коли він вважає, що вони встановлені неправильно. Таким чином, законодавець намагається забезпечити єдність судової практики та запобігти появі протилежних за змістом судових рішень.
Отже, дана норма визначає преюдиційні підстави звільнення осіб, які беруть участь у справі, від доказування обставин з метою досягнення процесуальної економії за наявності цих підстав у суду не буде необхідності досліджувати докази для встановлення певних обставин.
Правова позиція узгоджується із висновками викладеними у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 15.10.2019 по справі №813/8801/14.
Щодо судових витрат суд зазначає наступне.
Керуючись ст.ст.241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу - задовольнити у повному обсязі.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.М. Олійник