Справа № 320/11235/21
Суддя: Брагіна О.Є.
Дата ухвалення: 2021-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

20 вересня 2021 року м. Київ № 320/11235/21

Суддя Київського окружного адміністративного суду Брагіна О.Є., розглянувши матеріали позовної заяви адвоката Базика Олексія Павловича в інтересах ОСОБА_1 до Козинської селищної ради Обухівського району Київської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

у с т а н о в и в:

14.09.2021, адвокат Базик О.П. звернувся в інтересах ОСОБА_1 до суду з вимогами про визнання протиправним та скасування рішення Козинської селищної ради Обухівського району Київської області від 30.07.2021, прийнятого на 12 сесії VIII скликання, про розгляд заяви ОСОБА_1 , яким відмовлено останньому у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,1260 га, кадастровий номер :02:025:0144 за адресою: АДРЕСА_1 та зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.1 ст.171 КАСУ, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи: відповідає позовна заява вимогам, встановленим ст.ст. 160, 161, 172 цього Кодексу; немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Частиною першою статті 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

На підставі пункту 7 частини першої статті 4 КАС України, суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Пунктом 1 ч.1 ст.19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Помилковим є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб`єкт владних повноважень, а предметом перегляду - його акт індивідуальної дії. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту у спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Так, до юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома (кількома) суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб`єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб`єкта (суб`єктів), а останній (останні) відповідно зобов`язаний виконувати вимоги та приписи такого суб`єкта владних повноважень. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 914/2006/17.

Предметом спору у даній справі є рішення суб`єкта владних повноважень щодо відмови позивачу у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки 0,1260 га кадастровий номер :02:025:0144 за адресою: Київська обл., Обухівський район, село Нові Безрадичі, вул. Підгірна.

Підставою для прийняття спірного рішення слугувало рішення Старобезрадичівської сільської ради, яким передано у власність іншій особі, право власності якої посвідчено державним актом на право приватної власності на землю серії ІІІ-КВ №063957. Таким чином, земельна ділянка 0,1260 га з кадастровим номером :02:025:0144 за адресою: Київська обл., Обухівський район, село Нові Безрадичі, вул. Підгірна передана у власність третій особі.

Отже, незважаючи на те, що предметом спору є рішення суб`єкта владних повноважень, яким позивачу відмовлено у затвердження проекту землеустрою та наданні земельної ділянки у власність, суть вимог в кінцевому результаті зводиться до конкуренції майнових прав на конкретну земельну ділянку, з одного боку - позивача, який розробив проект землеустрою на земельну ділянку і має намір отримати у власність земельну ділянку, а з другого боку - інша особа, якій ту саму земельну ділянку вже передано у власність та право власності на яку, посвідчено державним актом на право приватної власності на землю серії ІІІ-КВ №063957. Тобто, на час звернення позивача з даним позовом, перешкодою у затвердження проекту землеустрою та наданні земельної ділянки у власність є виникнення права власності на цю саму земельну ділянку в іншої особи.

З огляду на викладене, неефективним захистом порушеного права позивача буде вирішення по суті питання про зобов`язання відповідача затвердити проект відведення чи вчиняти будь-які інші дії щодо земельної ділянки, яка вибула з його розпорядження. Такий спосіб захисту не може захистити права позивача. До того ж, такий спір безпосередньо стосується прав власника земельної ділянки, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-КВ №063957, а тому не може бути розглянутий без його участі.

Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Відповідно до ч.1 ст.15, п.10 ч.2 ст.16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. До способів захисту цивільних прав та інтересів належить, зокрема, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Таким чином, визнання незаконними дій суб`єкта владних повноважень може бути способом захисту цивільного права або інтересу.

Відповідно до частини першої статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Згідно ст.118 Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Суд звертає увагу позивача на те, що у відповідності до ч. 15 ст. 123 та приписів ст. 186 Земельного кодексу України підставою для відмови у погодженні та затвердженні документації із землеустрою може бути лише невідповідність її положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації, а тому відповідач, Козинська селищна рада, в разі наявності правових підстав, зобов`язана прийняти одне із можливих рішень про затвердження або відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

Таким чином, спір хоч і пов`язаний з оцінкою на предмет правомірності прийнятого рішення суб`єкта владних повноважень, проте визначальним, в даному випадку, є існування права власності у іншої особи на цю земельну ділянку, що виключає можливість розгляду цієї справи за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Відтак, в силу вищенаведених законодавчих приписів, судовий розгляд даного спору повинен здійснюватися за правилами цивільного судочинства, а тому у відкритті провадження в адміністративній справі необхідно відмовити.

Водночас, у відповідності до пункту 3 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 року №3674-VI сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, зокрема, відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі.

Отже, для повернення сплаченої суми судового збору, сплаченого згідно квитанції №ПН2659 у розмірі 908,00 грн., позивачу потрібно подати до суду відповідне клопотання, адже до моменту подачі останнього суд позбавлений можливості вирішити питання про повернення судового збору.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 4, 160, 161, 170-171, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в:

відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі №320/11235/21 за позовом адвоката Базика Олексія Павловича ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) в інтересах ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_2 ) до Козинської селищної ради Обухівського району Київської області (08711, Київська обл., Обухівський район, смт. Козин, вул. Партизанська, 2, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії. .

Роз`яснити позивачеві, що повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Копію ухвали разом з матеріалами позовної заяви надіслати позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення (підписання) ухвали.

Суддя Брагіна О.Є.