Справа № 727/2868/17
Суддя: Моніч Б.С.
Дата ухвалення: 2021-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 727/2868/17

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Слободян Г.М.

Суддя-доповідач - Моніч Б.С.

09 вересня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Моніча Б.С.

суддів: Шидловського В.Б. Капустинського М.М. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Довганюк В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 02 червня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту урбаністики та архітектури Чернівецької міської ради (Департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради) та Інспекції з благоустрою при виконавчому комітеті Чернівецької міської ради, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_2 про визнання дій посадових осіб протиправними, визнання протиправним та скасування Акту від 13 березня 2017 року та Припису від 22 березня 2017 року,

В С Т А Н О В И В :

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ, КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

У березні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Департаменту урбаністики та архітектури Чернівецької міської ради (Департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради) та Інспекції з благоустрою при виконавчому комітеті Чернівецької міської ради, у якому просила:

- визнати протиправними дії посадових осіб Департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради, Інспекції з благоустрою при виконавчому комітеті Чернівецької міської ради щодо проведення перевірки та складання акту 13 березня 2017 року;

- визнати протиправним та скасувати Акт від 13 березня 2017 року, складений провідним фахівцем інспекції з благоустрою при виконавчому комітеті Чернівецької міської ради Побігушко Р.В. та начальником відділу дизайну міського середовища Управління містобудування та архітектури Департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради Мірошніченко А.І.;

- визнати протиправним та скасувати Припис Департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради №04/01-08/3-05/3/885 від 22 березня 2017 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 13 березня 2017 року провідним фахівцем інспекції з благоустрою при виконавчому комітеті Чернівецької міської ради та начальником відділу дизайну міського середовища Управління містобудування, архітектури Департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради було складено Акт, відповідно до якого Департамент містобудівного комплексу та земельних відносин міської ради вказав видати припис на усунення порушень шляхом здійснення демонтажу в добровільному порядку "рекламних" конструкцій "Адвокат" з фасадів будинків, розташованих за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 , оскільки дані конструкції розміщені без згоди власників будинків.

Зазначає, що приписом Департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради №04/01-08/3-05/3/885 від 22 березня 2017 року, їй було запропоновано здійснити демонтаж вказаних конструкцій у добровільному порядку в строк до 03 квітня 2017 року, із зазначенням того, що невиконання припису у встановлений строк, по демонтажу конструкції будуть демонтовані силами МКП "Реклама" у примусовому порядку.

ІІ. ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 02 червня 2021 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради, третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору про визнання протиправними дій посадових осіб Департаменту містобудівного комплексу і земельних відносин Чернівецької міської ради щодо проведення перевірки та складання 13.03.20217 року акту та визнанні протиправним і скасуванні припису Департаменту містобудівного комплексу і земельних відносин Чернівецької міської ради за № 04/01-08/3/05/3/885 від 22.03.2017 року - відмовлено.

ІІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Як встановлено із матеріалів справи, ОСОБА_1 є адвокатом, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, на підставі Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №000064 від 21 квітня 2016 року (а.с.13).

З акту від 13 березня 2017 року, складеного провідним фахівцем інспекції з благоустрою при виконавчому комітеті Чернівецької міської ради Побігушко Р.В., встановлено розміщення рекламних конструкцій на фасадах будинків у АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 . Вирішено направити даний акт до Департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради. Термін демонтажу рекламних конструкцій на фасадах будинків визначено до 25 березня 2017 року (а.с. 14,15).

22 березня 2017 року Департаментом містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради винесено Припис на усунення порушень, за результатами розгляду заяви ОСОБА_2 про правомірність розміщення конструкцій на фасадах будинків.

В ході перевірки встановлено, що ОСОБА_1 рекламні конструкції на фасадах будинків у АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 розміщено самовільно і є такими що підлягають демонтажу. При цьому було визначено термін демонтажу вказаних конструкцій в строк до 03 квітня 2017 року. Вказано, що у разі невиконання припису у встановлений строк, по демонтажу конструкції будуть демонтовані силами МКП "Реклама" у примусовому порядку на підставі відповідного направлення на демонтаж (а.с. 16,17).

Згідно копії відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (актуальна інформація) власником нежитлового приміщення, загальною площею 14.6 кв.м. що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , в розмірі 1/1 частки є ОСОБА_1 (а.с. 19).

Замовником на виготовлення рекламної вивіски "Адвокат" у 2016 році була позивачка (замовлення № 9-2016).

Згідно заяви ОСОБА_2 , останній 17 лютого 2017 року звертався до начальника Інспекції з благоустрою ВК ЧМР, в якій просив прийняти міри відносно незаконного розміщення рекламних вивісок "Адвокат" за вказаними вище адресами (а.с.40). З аналогічною заявою звертався і до міського голови (а.с. 42).

У відповідь на його звернення було повідомлено, що в ході розгляду заяви з`ясовано, що рекламні вивіски "Адвокат" є рекламними конструкціями та розміщені позивачкою незаконно без належних дозвільних документів та відсутності згоди всіх власників (балансоутримувачів) вищезазначених будівників (а.с. 41). Аналогічна відповідь була надана третій особі і заступником міського голови (а.с 43).

Будинок розташований за адресою АДРЕСА_2 на підставі рішення виконкому Чернівецької міської ради від 18 січня 2005 року № 7/1 був знятий з балансу (а.с. 44- 46). Знятий з балансу на підставі рішення № 722/20 від 23 вересня 2008 року Чернівецької міської ради (а.с. 49, 50). ОСОБА_2 є власником кв. АДРЕСА_3 , що вбачається з свідоцтва про право власності на нерухоме майно (а.с. 47,48).

Відповідно до рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 26 січня 2016 року № 45/2 призупинено надання дозволів на розміщення зовнішньої реклами в місті Чернівцях (а.с.117).

Рішенням Чернівецької міської ради від 27 вересня 2012 року №629 затверджено Положення про порядок розміщення зовнішньої реклами в м. Чернівцях (а.с 121 -140).

Згідно з постановою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 24 жовтня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення Чернівецької міської ради № 629 від 27 вересня 2012 року "Про затвердження Положення про порядок розміщення зовнішньої реклами в м. Чернівцях" відмовлено (а.с. 169 - 175). Рішення суду першої інстанції від 24 жовтня 2017 року залишено без змін постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 17 січня 2018 року (а.с. 175 - 178).

06 квітня 2021 року від Департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради надійшов лист за № 01/0218/845, в якому останні повідомили суд з посиланням на те, що рішенням Чернівецької міської ради від 06 грудня 2018 року № 1558 Інспекцію з благоустрою при виконавчому комітеті Чернівецької міської ради ліквідовано та рішенням Чернівецької міської ради від 15 жовтня 2000 року № 2439 затверджено Положення про Департамент житлового - комунального господарства Чернівецької міської ради, який є правонаступником Інспекції з благоустрою (а.с.200, 223- 238).

Позивач, вважаючи неправомірними дії посадових осіб, звернулася до суду з позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці позовну вимогу в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради та Інспекції з благоустрою при виконавчому комітеті Чернівецької міської ради про скасування Акту від 13.03.2017 року складеного провідним фахівцем інспекції з благоустрою при виконавчому комітеті Чернівецької міської ради Побігушко Р.В. та начальником відділу дизайну міського середовища Управління містобудування та архітектури Департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради Мірошніченко А.І. - залишено без розгляду.

IV. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання дій посадових осіб протиправними та визнання протиправним і скасування Припису відповідача від 22 березня 2017 року не обґрунтовані, адже позивачем не надано в обґрунтування своїх доводів жодного доказу (як-то висновку спеціаліста, експертизи, довідки, рішення суду тощо) того, що металеві конструкції, яка містить у своєму сюжеті напис: "Адвокат" та номер телефону не є рекламою.

Відтак, суд першої інстанції дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

V. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивачка оскаржила його в апеляційному порядку з вимогою скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 02 червня 2021 року та прийняти нову постанову, якою задовольнити адміністративний позов.

Апеляційну скаргу позивачка мотивує тим, що нежитлове приміщення - офіс розташований в дворі будинків належить їй на праві приватної власності і використовується нею для здійснення адвокатської діяльності.

Вказує, що офіс, в якому вона здійснює адвокатську діяльність, спроектовано і споруджено таким чином, що вхід до нього розміщено у внутрішньому дворі будинків. Прохід у цей внутрішній двір наявний з вулиць Гакмана та по вулиці Гоголя у м. Чернівці. При цьому, вхід з Гоголя, 10 значно ближчий до офісу; безпосереднього входу з вулиці у офіс адвоката немає, а тому, вивіски розташовані на рівні першого поверху на фасаді будинку із зовнішнього боку, на видному місці, оскільки їх призначення - інформувати про здійснення адвокатом у вказаній будівлі адвокатської діяльності.

Місце розміщення вивісок на думку позивачки, жодним чином не впливає на оцінку розміщеної на них інформації про місце адвокатської діяльності, а саме напис "АДВОКАТ тел. ", є таким, що цілком узгоджується з критеріями інформаційної вивіски в розумінні статті 9 Закону України "Про рекламу", що в силу частини 7 статті 8 цього Закону, не вважається рекламою.

При цьому, посилається на те, що Рішенням Чернівецької міської ради № 629 від 27 вересня 2010 року було затверджено Положення про порядок розміщення зовнішньої реклами в м. Чернівці та відповідно до пункту 1.7.2. Положення про порядок розміщення зовнішньої реклами в м. Чернівці, затвердженого Рішенням Чернівецької міської ради № 629 від 27 вересня 2010 року дія цього положення не поширюється на оголошення фізичних осіб, не пов`язані з підприємницькою діяльністю.

Вважає, що її інформаційні вивіски відповідають і вимогам Положення про порядок розміщення зовнішньої реклами в м. Чернівці, затвердженого Рішенням Чернівецької міської ради № 629 від 27 вересня 2010 року.

Окрім наведеного, також вважає, що оскільки, вивіска розташована не вище рівня першого поверху, а сама позивачка є власником, а не орендарем, приміщення офісу, розміщеного у внутрішньому дворі будинків, то, відповідно, є і дозвіл власника.

Також, окрім наведеного вказує, що 16 червня 2016 року відділом охорони культурної спадщини Управління містобудування та архітектури Департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради було погоджено розміщення вивісок "Адвокат", а отже вважає, що дані вивіски є інформаційними та відповідають усім вимогам передбаченим Положенням про порядок розміщення зовнішньої реклами в м. Чернівці, затвердженого Рішенням Чернівецької міської ради № 629 від 27 вересня 2010 року, в тому числі пунктами 2.2. та 2.4.

Відповідач правом подати відзив на апеляційну скаргу не скористався.

VI. ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Апеляційний суд, перевіривши доводи апеляційної скарги, виходячи з меж апеляційного перегляду, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), а також, надаючи оцінку правильності застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права у спірних правовідносинах, виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" від 06 вересня 2005 року №2807-ІV (надалі - Закон №2807-ІV) благоустрій населених пунктів-комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покращання мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля.

Статтею 4 Закону №2807-ІV передбачено, що законодавство з питань благоустрою населених пунктів складається з цього Закону, інших законів та нормативно-правових актів, що регулюють відносини у цій сфері.

За приписами частини 1 статті 21 Закону №2807-ІV елементами (частинами) об`єктів благоустрою є:

1) покриття площ, вулиць, доріг, проїздів, алей, бульварів, тротуарів, пішохідних зон і доріжок відповідно до діючих норм;

2) зелені насадження (у тому числі снігозахисні та протиерозійні) уздовж вулиць і доріг, в парках, скверах, на алеях, бульварах, в садах, інших об`єктах благоустрою загального користування, санітарно-захисних зонах, на прибудинкових територіях;

3) будівлі та споруди системи збирання і вивезення відходів;

4) засоби та обладнання зовнішнього освітлення та зовнішньої реклами;

5) технічні засоби регулювання дорожнього руху;

6) будівлі та споруди системи інженерного захисту території;

7) комплекси та об`єкти монументального мистецтва, декоративні фонтани і басейни, штучні паркові водоспади;

8) обладнання (елементи) дитячих, спортивних та інших майданчиків;

9) малі архітектурні форми;

10) інші елементи благоустрою, визначені нормативно-правовими актами.

Частиною 2 статті 21 Закону №2807-ІV визначено, що мала архітектурна форма - це елемент декоративного чи іншого оснащення об`єкта благоустрою.

До малих архітектурних форм належать: альтанки, павільйони, навіси; паркові арки (аркади) і колони (колонади); вуличні вази, вазони і амфори; декоративна та ігрова скульптура; вуличні меблі (лавки, лави, столи); сходи, балюстради; паркові містки; огорожі, ворота, ґрати; інформаційні стенди, дошки, вивіски; інші елементи благоустрою, визначені законодавством.

Згідно пункту 2 частини 1 статті 10 Закону №2807-ІV до повноважень міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить затвердження правил благоустрою територій населених пунктів.

Рішенням Чернівецької міської ради № 629 від 27 вересня 2010 року було затверджено Положення про порядок розміщення зовнішньої реклами в м. Чернівці.

Пунктом 2.1.5 Положення розміщення вивісок на фасадах будинків (приміщень) обов`язково погоджується з власниками цих об`єктів або з уповноваженими ними органами (особами), відділом охорони культурної спадщини міської ради в межах історичних ареалів міста.

Нормами пункту 2.5.1. вказаного Положення передбачено, що якщо розміщення вивіски на будівлі не передбачено проектною документацією цього будинку, погодженою та затвердженою у встановленому порядку, то її розміщення здійснюється на підставі проекту, погодженого відділом охорони культурної спадщини міської ради в межах історичних ареалів, відділом з питань дизайну міського середовища управління містобудування та архітектури департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин міської ради. Проекти розробляються з врахуванням художньо-естетичних та архітектурно-стилістичних особливостей будинків, на яких вони встановлюються та пунктом 2.1.5 Положення, розміщення вивісок на фасадах будинків (приміщень) обов`язково погоджується з власниками цих об`єктів або з уповноважених ними органами (особами), відділом охорони культурної спадщини міської ради в межах історичних ареалів міста.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про рекламу" від 13 липня 1996 року №270/96-ВР реклама - інформація про особу чи товар, розповсюджена в будь-якій формі та в будь-який спосіб і призначена сформувати або підтримати обізнаність споживачів реклами та їх інтерес щодо таких особи чи товару.

Згідно статті 1 цього закону, зовнішня реклама - реклама, що розміщується на спеціальних тимчасових і стаціонарних конструкціях - рекламоносіях, розташованих на відкритій місцевості, а також на зовнішніх поверхнях будинків, споруд, на елементах вуличного обладнання, над проїжджою частиною вулиць і доріг.

Частина 2 статті 2 цього закону вказує, що дія цього Закону не поширюється на відносини, пов`язані з розповсюдженням інформації, обов`язковість розміщення та оприлюднення якої визначено іншими законами України.

Положеннями частини 1 статті 16 Закону України "Про рекламу" передбачено, що розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах проводиться на підставі дозволів.

Типові правила розміщення зовнішньої реклами затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2003 року № 2067 (далі - Правила № 2067).

Ці Правила регулюють відносини, що виникають у зв`язку з розміщенням зовнішньої реклами у населених пунктах, та визначають порядок надання дозволів на розміщення такої реклами (пункт 1 Правил №2067).

Відповідно до визначення наведеного у статті 1 Закону України від 13 липня 1996 року №270/96-ВР "Про рекламу" зовнішня реклама - реклама, що розміщується на спеціальних тимчасових і стаціонарних конструкціях-рекламоносіях, розташованих на відкритій місцевості, а також на зовнішніх поверхнях будинків, споруд, на елементах вуличного обладнання, над проїжджою частиною вулиць і доріг.

Положеннями частини 8 статті 8 Закону України "Про рекламу" визначено, що розміщення інформації про виробника товару та/або товар у місцях, де цей товар реалізується чи надається споживачеві, у тому числі на елементах обладнання та/або оформлення місць торгівлі, а також безпосередньо на самому товарі та/або його упаковці, не вважається рекламою.

Стаття 9 Закону України "Про рекламу" визначає правила ідентифікації реклами.

Так, згідно вимог вказаної норми Закону реклама має бути чітко відокремлена від іншої інформації, незалежно від форм чи способів розповсюдження, таким чином, щоб її можна було ідентифікувати як рекламу.

Інформаційний, авторський чи редакційний матеріал, в якому привертається увага до конкретної особи чи товару та який формує або підтримує обізнаність та інтерес глядачів (слухачів, читачів) щодо цих особи чи товару, є рекламою і має бути вміщений під рубрикою "Реклама" чи "На правах реклами".

Прихована реклама забороняється.

Цією ж нормою однозначно закріплено, що не є рекламою в розумінні Закону України "Про рекламу" вивіска чи табличка з інформацією про зареєстроване найменування особи, знаки для товарів і послуг, що належать цій особі, вид її діяльності (якщо це не випливає із зареєстрованого найменування особи), час роботи, що розміщена на внутрішній поверхні власного чи наданого у користування особі приміщення, на зовнішній поверхні будинку чи споруди не вище першого поверху або на поверсі, де знаходиться власне чи надане у користування особі приміщення, біля входу в таке приміщення, не вважається рекламою.

Згідно з абзацом 8 пункту 2 Типових правил розміщення зовнішньої реклами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2003 року №2067 вивіска чи табличка-елемент на будинку, будівлі або споруді з інформацією про зареєстроване найменування особи, знаки для товарів і послуг, що належать такій особі, вид її діяльності (якщо це не випливає із зареєстрованого найменування особи), час роботи, що розміщений на зовнішній поверхні будинку, будівлі або споруди не вище першого поверху або на поверсі, де розташовується власне чи надане у користування особі приміщення (крім, випадків, коли суб`єкту господарювання належить на праві власності або користування вся будівля або споруда), біля входу у таке приміщення, який не є рекламою.

Пунктом 9 "Положення про вимоги до робочого місця (контори) приватного нотаріуса та здійснення контролю за організацією нотаріальної діяльності" передбачено, що біля входу у приміщення повинна знаходитись інформаційна вивіска, що ідентифікує робоче місце (контору) приватного нотаріуса.

Вивіска має містити інформацію про державу Україну, Міністерство юстиції України, найменування головного управління юстиції, до сфери діяльності якого належить нотаріус, найменування нотаріального округу, напис "НОТАРІАЛЬНА КОНТОРА", якщо приватний нотаріус має контору (працюють два та більше приватних нотаріусів), або "НОТАРІУС", якщо нотаріус працює одноособово.

Біля входу у приміщення також розміщується інформація щодо часу прийому громадян - час початку та закінчення робочого дня, час обідньої перерви, вихідні дні.

З аналізу наведених правових норм слідує, що реклама - це інформація, а вивіска (табличка) - спосіб розміщення інформації.

Вивіска (табличка) може мати як рекламний характер, так і інформаційний. Різниця полягає у змісті інформації, а не способі її представлення.

Аналогічна правова позиція висловлена у Постанові Верховного Суду від 04 вересня 2019 року у справі №1340/4421/18.

Як встановлено із матеріалів справи, позивачка 13 червня 2016 року звернулась до відділу охорони культурної спадщини Чернівецької міської ради із заявою, в якій просила погодити паспорт інформаційної фасадної вивіски. На замовлення позивачки ТОВ "Поліграф-Сервіс" виготовило паспорт на виготовлення рекламної вивіски (а.с.20 - 28) та 05.07.2016 року їй було встановлено вказану вивіску.

Встановлено, що вивіска, яка розміщена позивачкою на фасаді будинку містить напис "Адвокат" та номер телефону, за яким громадяни можуть дізнатися про повний перелік послуг, їх вартість та інше, що згідно норм закону вважається рекламою.

Як встановлено судом, конструкція реклами "Адвокат" з номером телефону містить спеціальну інформацію про конкретну особу, а саме адвоката Безбородько І.Я., зокрема її засіб зв`язку, що не заперечувалося позивачкою, як і не заперечувалося того, що вона не зверталася до органів місцевого самоврядування з заявою на розміщення рекламних конструкцій та не зверталася до власників будинків (балансоутримачів) про згоду на розміщення рекламних конструкцій "Адвокат" т. .

При цьому, позивачкою не надано в обґрунтування своїх доводів жодного доказу того, що металева конструкція, яка містить напис: "Адвокат" з номером телефону не є рекламою.

Відтак, враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги про визнання дій посадових осіб протиправними та визнання протиправним і скасування Припису відповідача від 22 березня 2017 року не доведені позивачкою.

Відповідно до статті 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Згідно з частиною 1 та частиною 2 статті 70 КАС України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Положеннями статті 11 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує особі право на справедливий суд. Однак ця стаття не закріплює будь-яких правил допустимості доказів чи правил їх оцінки, а тому такі питання регулюються передусім національним правом і належать до компетенції національних судів.

Для того, щоб судовий розгляд був справедливим, як того вимагає пункт 1 статті 6 Конвенції, суд зобов`язаний належним чином вивчити та перевірити зауваження, доводи й докази, а також неупереджено їх оцінити на предмет того, чи будуть вони застосовуватися в рішенні суду.

Колегія суддів враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини 1 статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відтак, на основі всебічно з`ясованих обставин справи, оцінивши належність доказів, допустимість, а також їх достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно застосував усі норми матеріального та процесуального права та прийшов до правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному судовому рішенні, у зв`язку з чим підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

VII. ВИСНОВКИ СУДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

Відповідно до вимог статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 242 КАС України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.

Згідно з частиною 1 статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права та підстав для його скасування не вбачається, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 02 червня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 20 вересня 2021 року.

Головуючий Моніч Б.С.

Судді Шидловський В.Б. Капустинський М.М.