Справа № 620/2080/20
Суддя: Лічевецький Ігор Олександрович
Дата ухвалення: 2021-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/2080/20 Суддя (судді) першої інстанції: Тихоненко О.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Лічевецького І.О., суддів - Мельничука В.П., Оксененка О.М., при секретарі - Рейтаровській О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою Чернігівської обласної прокуратури на рішення Чернігівського Окружного адміністративного суду від 19 травня 2021 року адміністративну справу позовом ОСОБА_1 до Чернігівської обласної прокуратури про визнання протиправними дій та стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом у якому просив:

- визнати протиправними дії прокуратури Чернігівської області щодо невиплати вихідної допомоги у зв`язку з припиненням трудового договору та середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні;

- стягнути з відповідача на його користь вихідну допомогу у сумі 28 738 грн. 50 коп.

- стягнути з відповідача на його користь надбавку за класний чин у сумі 15 400 грн.

- стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні по день ухвалення судового рішення.

На обгрунтування своїх вимог позивач зазначав, що на момент звільнення прокуратура Чернігівської області не здійснила виплату усіх належних йому сум, що зумовило зобов`язання відповідача виплатити середній заробіток за весь час затримки розрахунку.

Рішенням Чернігівського Окружного адміністративного суду від 19 травня 2021 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Чернігівської обласної прокуратури щодо невиплати ОСОБА_1 вихідної допомоги у зв`язку з припиненням трудового договору та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Стягнуто з Чернігівської обласної прокуратури на користь позивача вихідну допомогу в сумі 28 761 грн. 60 коп. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 28 761 грн. 60 коп. В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення окружним адміністративним судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати згадане рішення та постанову, якою відмовити у задоволенні позову повністю.

Зокрема, відповідач зазначає, що положення ст. 44 Кодексу законів про працю України не передбачають можливості виплати вихідної допомоги працівникові у разі припинення з ним трудового договору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону України «Про прокуратуру».

У відзиві на апеляційну скаргу позивач, наполягаючи на законності та обгрунтованості судового рішення, стверджує, що відсутність у наказі про його звільнення посилання на норми Кодексу законів про працю України не може бути підставою для обмеження права на отримання вихідної допомоги.

Відповідно до положень ст. 308 КАС України справа переглядається в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Шостий апеляційний адміністративний суд дійшов наступного.

Судом попередньої інстанції встановлено, що з 2008 р. ОСОБА_1 працював в органах прокуратури.

Наказом № 114к від 12.056.2020 р. позивача звільнено з посади начальника відділу роботи з кадрами прокуратури Чернігівської області та органів прокуратури на підставі пункту 9 частини 1 статті 51 Закону України «Про прокуратуру».

Сторонами не заперечується, що вихідна допомога при звільненні позивачеві не виплачувалась.

Правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України визначено Законом України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 р. № 1697-VII.

Згідно пункту 9 частини 1 статті 51 Закону України «Про прокуратуру» прокурор звільняється з посади у разі ліквідації чи реорганізації органу прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду, або в разі скорочення кількості прокурорів органу прокуратури.

Згідно частини 4 статті 40 Кодексу законів про працю України особливості звільнення окремих категорій працівників з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої цієї статті, а також особливості застосування до них положень частини другої цієї статті, статей 42, 42-1, частин першої, другої і третьої статті 49-2, статті 74, частини третьої статті 121 цього Кодексу, встановлюються законом, що регулює їхній статус.

Відповідно до частини 1 статті 44 Кодексу законів про працю України при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку; у разі призову або вступу на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу (пункт 3 статті 36) - у розмірі двох мінімальних заробітних плат; внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) - у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку; у разі припинення трудового договору з підстав, зазначених у пункті 5 частини першої статті 41, - у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток.

У постанові від 23.12.2020 р. у справі 560/3971/19 Верховний Суд дійшов висновку, що частиною 5 статті 51 Закону України «Про прокуратуру» та частиною 4 статті 40 Кодексу законів про працю України передбачений виключний перелік випадків коли до правовідносин щодо звільнення прокурорів не застосовуються норми Кодексу законів про працю України. Разом з тим, у такий виключний перелік не включено питання виплати вихідної допомоги при звільненні прокурора, а отже не заборонено застосування положень статті 44 КЗпП України при вирішенні спірного питання.

Таким чином, слід погодитись з висновком суду попередньої інстанції про те, що прокуратура Чернігівської області протиправно не виплатила ОСОБА_1 вихідну допомогу при звільненні.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що окружним адміністративним судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права, а твердження скаржника про те, що положення ст. 44 Кодексу законів про працю України не передбачають можливості виплати вихідної допомоги працівникові у разі припинення з ним трудового договору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону України «Про прокуратуру» є помилковим, внаслідок неправильного тлумачення наведених правових норм.

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Чернігівської обласної прокуратури залишити без задоволення, а рішення Чернігівського Окружного адміністративного суду від 19 травня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на постанову суду може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Постанова складена в повному обсязі 21 вересня 2021 р.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

суддя В.П.Мельничук

суддя О.М.Оксененко