Справа № 140/4242/21
Суддя: Лозовський Олександр Анатолійович
Дата ухвалення: 2021-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2021 року ЛуцькСправа № 140/4242/21

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Лозовського О.А.,

при секретарі судового засідання Філімоновій О.В.,

за участю представника позивача Манзія П.П.,

представника відповідача Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг Козачука А.П.,

представника відповідача Державної казначейської служби України Жилко З.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Волиньгаз до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, Державної казначейської служби України про визнання протиправною бездіяльності та відшкодування збитків,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Волиньгаз» (далі АТ «Волиньгаз», позивач) звернулося в суд з позовом до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі НКРЕКП, Регулятор, відповідач-1), Державної казначейської служби України (далі ДКС України, відповідач-2) про визнання бездіяльність Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг щодо розгляду заяви AT «Волиньгаз» від 27.10.2020 №430-Сл-2642-1020 про перегляд тарифу та стягнення з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Волиньгаз» завданих збитків на суму 72 381 362,38 грн, з ПДВ.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що AT «Волиньгаз» неодноразово зверталось до НКРЕКП із заявами про встановлення (перегляду) тарифу, а також з вимогою включити до тарифу на послуги розподілу природного газу компенсації дефіциту коштів, що виник внаслідок тарифної політики НКРЕКП упродовж 2014-2020 років, за якою до тарифу не було включено компенсацію різниці в цінах на ВТВ та недоотриманої тарифної виручки. Проте, відповідачем-1 не було вчинено жодних дій щодо перегляду тарифу в бік економічно обґрунтованого та такого, що покриває всі виробничі витрати Оператора ГРМ, чим завдано AT «Волиньгаз» збитків у вигляді недоотриманої тарифної виручки від споживачів, достатньої для компенсації реальних витрат, понесених під час здійснення діяльності з розподілу природного газу (включаючи прибуток).

Позивач зазначає, що такі дії Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг свідчать про бездіяльність у здійсненні повноважень з перегляду тарифів на розподіл природного газу та приведення їх до рівня економічно обґрунтованих. Крім того, такі дії (бездіяльність) відповідача-1 призвели до штучного нарощування дефіциту обігових коштів позивача, внаслідок чого позивача позбавлено можливості компенсувати необхідні для ведення власної господарської діяльності виробничі витрати, зокрема, здійснювати оплату природного газу на потреби виробничо-технологічних витрат та нормованих втрат.

Зазначає, що розмір тарифу на розподіл природного газу з січня 2017 року по 31.12.2019 для AT «Волиньгаз» затверджений постановою НКРЕКП від 15.12.2016 №2280 і складав 713,50 грн за 1000 м3 (без урахування ПДВ), необґрунтованість якого призвела до донесення товариством втрат (збитків). Суми збитків відображено у рядку 5.1 Звіту про застосування тарифів на послуги розподілу природного газу форми 8б-НКРЕКП-газ-моніторинг (квартальна) за IV квартал 2019 року, яка становить 25 098,06 тис. грн без ПДВ та у рядку 5.1. Звіту про застосування тарифів на послуги розподілу природного газу форми 86- НКРЕКП-газ-моніторинг за 2020 рік, яка становить 22 614, 65 тис. грн без ПДВ. Всього за IV квартал 2019 року та 2020 рік в частині необхідній для покриття витрат на виробництво (надання) послуги з розподілу природного газу AT «Волиньгаз» недоотримало 57 255, 25 тис. грн, з ПДВ, тарифної виручки.

Також позивач вказує, що завдані AT «Волиньгаз» збитки будуть відшкодовані в повному обсязі лише за умови нарахування інфляційних на неотримані доходи у вигляді грошей в національній валюті - гривні. Сума 3% річних та інфляційних втрат на суму недоотриманого прибутку, що виник внаслідок невстановлення НКРЕКП економічно обґрунтованого тарифу упродовж четвертого кварталу 2019 та 2020 років складає 689 337,65 грн. Крім того AT «Волиньгаз» зазнало втрат у вигляді 3% річних та інфляційних втрат на суму збитку, спричиненого внаслідок невстановлення НКРЕКП економічно обґрунтованого тарифу упродовж четвертого кварталу 2019 та 2020 років, які складають 8 251 014, 73 грн, тому з відповідачів підлягає стягненню сума збитків з урахуванням інфляційних витрат та 3% річних, сума яких складає 72 381 362, 38 грн.

З врахуванням наведеного просить позов задовольнити.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 25.04.2021 відкрито провадження у даній справі. Судовий розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 11:00 год. 25.05.2021.

17.05.2021 за вх №21610/21 Державною казначейською службою України подано відзив на позовну заяву, в якому заперечено проти позовних вимог та зазначено, що Казначейство жодних прав та інтересів позивача не порушувало, не вступало у правовідносини з ним і жодної шкоди позивачеві не завдавало, то відповідно до вимог Конституції України, Цивільного кодексу України та інших актів законодавства Казначейство не може нести відповідальність за шкоду, завдану позивачу діями інших суб`єктів (том 1, а. с. 102-112).

Позивачем 21.05.2021 за вх.№22346 подано відповідь на відзив ДКС України, у якій наведено аргументи, аналогічні обґрунтуванню адміністративного позову, викладеному у позовній заяві (том 1, а. с. 113-119).

25.05.2021 позивачем подано клопотання про відкладення підготовчого засідання.

Підготовче судове засідання було відкладено на 12:00 год. 10.06.2021 та, в подальшому на 15:00 год. 07.07.2021.

14.06.2021 за вх. №25626/21 Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що мотивування позовних вимог AT «Волиньгаз» зводяться виключно до тверджень та аргументів щодо незгоди позивача з рівнем тарифу на послуги із розподілу природного газу, встановленого постановами НКРЕКП: від 24.12.2019 №3015 «Про встановлення тарифу на послуги розподілу природного газу для AT «Волиньгаз» (на І півріччя 2020 року); від 24.06.2020 № 1153 «Про внесення змін до постанови НКРЕКП від 24.12.2019 № 3015» (на II півріччя 2020 року); від 30.12.2020 № 2766 «Про встановлення тарифу на послуги розподілу природного газу для AT «Волиньгаз» (на 2021 рік). Також відповідач-1 наголошує, що станом на момент подання відзиву на позовну заяву, позивач не оскаржував жодну з вищенаведених постанов НКРЕКП, зокрема, з підстав їх економічної необґрунтованості, а тому вважає позов таким, що до задоволення не підлягає (том 1, а. с. 162-174).

17.06.2021 позивачем подано відповідь на відзив, в якій вказано, що у відзиві відповідач-1 жодним чином не спростував своєї бездіяльності щодо встановлення економічно - обгрунтованого тарифу на розподіл для AT «Волиньгаз». Також зазначено, що оскільки позивач, як суб`єкт природної монополії, обмежений у своєму праві здійснення інших видів господарської діяльності, зважаючи що діяльність з розподілу природного газу здійснюється Позивачем в умовах імперативного державного регулювання, в тому числі, в частині встановлення тарифів на розподіл природного газу газорозподільними мережами (стаття 4 Закону України «Про ринок природного газу», статті. 4, 8-10 Закону України «Про природні монополії» - загальні норми, які вказують що розподіл газу - монополія та, що державну політику на ринку газу визначають та здійснюють Міненерго та НКРЕКП), тариф на розподіл природного газу є основним джерелом фінансування діяльності позивача.

Нормативно-правові акти, що регулюють ринок природного газу, не передбачають та не припускають можливості покриття ВТВ, що виникають в діяльності газорозподільного підприємства, за рахунок будь-яких інших джерел, окрім тарифу на розподіл газу.

Відтак, можливість Позивача розраховуватись за природний газ для потреб ВТВ прямо та безпосередньо залежить від наявності та суми передбаченої в тарифі на розподіл природного газу відповідної складової.

Предметом даного позову є, зокрема, бездіяльність НКРЕКП з перегляду тарифу в частині невключення до тарифів саме компенсації зазначених фактично понесених витрат, при цьому, невключення яких в повному обсязі до тарифів НКРЕКП не заперечується.

Тобто, внаслідок бездіяльності НКРЕКП позивач поставлений в стан боржника за договорами перед своїми ключовими контрагентами, що свідчить про дискримінаційний характер встановлених тарифів та дій (бездіяльності) відповідача-1. При цьому, в силу нормативно-правового регулювання, крім тарифу на розподіл, позивач не може покривати витрати вартості придбаного у постачальників газу для ВТВ з будь-яких інших джерел, навіть при наявності таких.

Позивач зазначає, що не має змоги без порушення законодавства розраховуватись за природний газ для потреб ВТВ з інших джерел, ніж за рахунок складової на ВТВ в затвердженому тарифі, оскільки всі кошти, які надходять до Позивача в оплату за розподіл природного газу мають відповідне цільове призначення, якого Позивач повинен дотримуватись. Відтак, на думку позиваач,дії (бездіяльність) НКРЕКП не тільки порушують його власні нормативні акти з тарифоутворення та Закони України, але й не відповідають нормативним актам Європейського парламенту та Ради Європи, зобов`язання щодо імплементації яких до чинного правового поля України взяла на себе держава, оскільки затверджені НКРЕКП тарифи для позивача не тільки не стимулюють ефективність діяльності останнього, а й заподіюють йому численні збитки. Внаслідок таких протиправних дій (бездіяльності), НКРЕКП створює дискримінаційні умови господарювання для АТ «Волиньгаз» порівняно з власником природного газу, оскільки заборгованість на користь власника природного газу зростає з незалежних від дій та волі позивача причин, що ставить його та власника природного газу в нерівні умови господарювання за договором на купівлю-продаж природного газу для потреб ВТВ та створює передумови для нарахування штрафних та фінансових санкцій за несвоєчасну та неповну оплату, та звернення до суду з позовами про їх стягнення. З наведених підстав просить позов задовольнити (том 2, а. с. 1-7).

Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.06.2021 за вх.№27941 подано заперечення на відповідь на відзив, в яких вказано, що при розрахунках тарифів на послуги розподілу природного газу на минулі періоди Регулятором враховувались обсяги нормативних втрат і виробничо-технологічних витрат природного газу для AT «Волиньгаз», що не перевищують граничні обсяги ВТВ, визначені відповідними наказами Міністерства енергетики та вугільної промисловості України. Також зазначено, що відповідно до положень пункту 4.5 Методичних положень з планування, обліку і калькулювання собівартості робіт (послуг) на підприємствах з газифікації та газопостачання, затверджених наказом Міністерства палива та енергетики України від 20.10.2006 №394, вартість природного газу, витраченого понад встановлені граничні норми, до собівартості послуг з транспортування природного газу не включається. Понаднормативні витрати природного газу покриваються тільки за рахунок прибутку (том 1, а. с. 16-26).

В підготовчому судовому засіданні 07.07.2021 представником позивача подано клопотання про відкладення розгляду справи з метою подання додаткових доказів.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 07.07.2021 підготовче засідання відкладено на 11:00 28.07.2021, продовжено строк підготовчого засідання на тридцять днів (том 2, а. с. 32).

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 28.07.2021 закрито підготовче провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 15:00 год 12.08.2021.

Також ухвалою суду від 28.07.2021 відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про залишення позову без розгляду.

12.08.2021 розгляд справи відкладено за клопотанням представника позивача на 11:30 27.08.2021, в подальшому на 14:30 08.09.2021

В судовому засіданні 08.09.2021 представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача-1 просив відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Представник відповідача-2 в судовому засіданні заперечив позовні вимоги АТ «Волиньгаз» з підстав, викладених у відзиві.

Заслухавши пояснення представників сторін в судовому засіданні, дослідивши письмові докази, а також пояснення, викладені учасниками справи у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Волиньгаз» є підприємством, що здійснює господарську діяльність із розподілу природного газу, яке, відповідно до норм пункту 27 статті 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» та статті 9 Закону України «Про ринок природного газу» діє на підставі ліцензії, виданої Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг згідно постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від №813 від 19.06.2017 (зі змінами).

АТ «Волиньгаз» є оператором газорозподільної системи та отримує плату за розподіл природного газу за тарифами, встановленими Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг на підставі пункту тринадцять частини першої статті 17 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» від 22.09.2016 №1540 (далі - Закон про НКРЕКП), статей 8, 9 Закону України «Про публічні монополії», пункту вісім додатку до постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.1996 №1548 «Про встановлення повноважень органів виконавчої влади та виконавчих органів міських рад щодо регулювання цін (тарифів)».

Відповідно до постанови НКРЕКП від 15.12.2016 №2280, якою внесено зміни до постанови НКРЕКП №422 від 24.03.2016, АТ «Волиньгаз» встановлено тариф на послуги розподілу природного газу 713,50 гри. за 1 000 м3, в той час як планувався на рівні 790,30 грн за 1 000 м3.

Крім того, у відповідності до Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ, затверджених постановою НКРЕКП від 24.12.2019 №3015, які діяли до 30.06.2020 встановлено, що ліцензіат одержує плату за послуги з транспортування газу розподільними трубопроводами від замовників цих послуг за встановленим НКРЕКП тарифом у розмірі 0,91 грн за 1 м3. В подальшому, з 01.07.2020 постановою НКРЕКП від 24.06.2020 №1153 АТ «Волиньгаз» встановлено тариф на послуги розподілу природного газу у розмірі 0,98 грн за 1 м3.

Тариф на транспортування газу розподільними трубопроводами розраховується ліцензіатом на наступний (плановий) період та затверджується НКРЕКП. Тариф встановлюється таким чином, щоб забезпечити ліцензіату відшкодування його обґрунтованих витрат та отримання прибутку, а також стимулювати його до скорочення цих витрат і підвищення рентабельності його діяльності (п. 3.8 Ліцензійних умов). Згідно із приписами Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу природного газу, затвердженими постановою НКРЕКП від 16.02.2017 №201, що діють з 26.03.2017 суб`єкт господарювання надає послуги розподілу природного газу за тарифами, що встановлені НКРЕКП та використовувати кошти, отримані за рахунок надання послуг розподілу природного газу, передбачені структурою тарифу (річної планової виручки) у визначеному розмірі та за цільовим призначенням (п. 2.2. Ліцензійних умов).

Відповідно до вимог Ліцензійних умов з розподілу природного газу, Закону України «Про ринок природного газу», Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 за №2494, Кодексу газотранспортної системи, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 за №2394 та інших нормативних актів, що регулюють діяльність суб`єктів господарювання на ринку природного газу за цінами (тарифами) встановленими НКРЕКП та не має правових підстав їх самостійно регулювати.

Як вказано в позовній заяві позивачем, діючі з четвертого кварталу 2019 року встановлені НКРЕКП для AT «Волиньгаз» тарифи не передбачають всіх необхідних для позивача компенсацій витрат, включених до структури, відповідно не покривали компенсації різниці на ВТВ, матеріальних витрат, витрат на оплату праці, амортизацію, інших обґрунтованих витрат, відповідно є економічно необґрунтованим та позбавляє Товариство здійснювати беззбиткову господарську діяльність із розподілу природного газу.

AT «Волиньгаз» неодноразово зверталось до НКРЕКП із заявами про встановлення (перегляду) тарифу, а також з вимогою включити до тарифу на послуги політики НКРЕКП упродовж 2014-2020 років, за якою до тарифу не було включено компенсацію різниці в цінах на ВТВ та недоотриманої тарифної виручки. Проте, як вказує позивач, відповідачем-1 не було вчинено жодних дій щодо перегляду тарифу.

АТ «Волиньгаз» 19.08.2019 за №43005.2-Сл-3499-0819 звернулось до НКРЕКП із заявою про встановлення (перегляд) тарифу, яка обґрунтувана необхідність встановлення економічно обґрунтованого тарифу: проведено аналіз фінансово-господарської діяльності суб`єкта господарювання за ліцензованим видом діяльності (п.2 пояснювальної записки) та визначено, що порівняно з базовим періодом, яким є 2018 рік фактичні операційні витрати (без врахування ВТВ) становили 485 349,3 тис. грн, що більше передбачених чинним в 2018 році тарифами 304 209,05 тис. грн на 181 140,25 тис. грн, відхилення склало - 59,5 % (відхилення по окремих показниках склали по статтях «Матеріальні витрати», «Витрати на оплату праці», «Амортизація», «Інші витрати», витрати на встановлення індивідуальних лічильників газу населенню»).

У пункту 4 пояснювальної записки до заяви від 19.08.2019 наведено обґрунтування за всіма елементами витрат: матеріальні витрати, в тому числі матеріали, витрати для придбання природного газу на виробничо-технологічні і власні потреби, витрати на паливно-мастильні матеріали, витрати на оплату електроенергії, інші матеріальні витрати (господарські товари, спецхарчування, побутова хімія, електротехнічні вироби інші малоцінні та швидкозношуючі предмети, витрати на оплату праці, амортизація та інші витрати (послуги зв`язку, плата за землю, послуги банку, відрядження та проїзд, страхування, охорона праці, програмне забезпечення, інформаційні послуги, юридичні, консалтингові та аудиторські послуги, повірка лічильників, послуги сторонніх організацій, технічне обслуговування та ремонт автомобілів, інші витрати).

Відповідно до наведених розрахунків та тариф на послуги розподілу природного газу планувався на рівні 2,85 грн за 1 м3.

Проте, НКРЕКП не здійснено перегляд тарифу на підставі вказаної заяви, відповідно для товариства діяв тариф на послуги розподілу природного газу у розмірі 713,50 грн за 1 000 м3, і, як наслідок, у AT «Волиньгаз» утворились збитки від реалізації послуг з розподілу природного газу за жовтень-грудень, які становлять 25 098,06 тис. грн.

Крім того, 27.10.2020 АТ «Волиньгаз» подано заяву до НКРЕКП про встановлення (перегляд) тарифу AT «Волиньгаз» №430-Сл-2642-1020, яка обґрунтована необхідністю встановлення економічно обґрунтованого тарифу: проведено аналіз фінансово-господарської діяльності суб`єкта господарювання за ліцензованим видом діяльності за 2019-2020 роки (п.2 пояснювальної записки) та визначено, що порівняно з базовим періодом, яким є 2020 рік фактичні операційні витрати ( без врахування ВТВ) склали 400 961,6 тис. грн, що більше передбачених чинними у 2020 році тарифами 336 297,7 тис. грн на 64 663,9 тис. грн, відхилення склало 19,2 %.

Відповідно до наведених розрахунків тариф на послуги розподілу природного газу планувався на рівні 3,91 грн за 1 м3.

З пояснень представника позивача в судовому засіданні встановлено, що НКРЕКП з 01 січня до 30 червня 2020 року встановлено тариф на послуги розподілу природного газу у розмірі 0,91 грн за 1 м3, а з 01 липня 2020 року - у розмірі 0,98 грн за 1 м3, чим завдано збитки AT «Волиньгаз» від реалізації послуг з розподілу природного газу за 2020 рік в сумі 22 614, 65 тис. грн.

Також НКРЕКП завдано AT «Волиньгаз» збитків у вигляді недоотриманої тарифної виручки від споживачів, достатньої для компенсації реальних витрат, понесених під час здійснення діяльності з розподілу природного газу (включаючи прибуток) в розмірі 57 255 250,00 грн з ПДВ за період з жовтня 2019 року по 31.12.2020 включно.

Так, заборгованість перед власником ресурсу ПАТ «НАК «Нафтогаз України» за природний газ, придбаний для потреб ВТВ у минулих роках, залишилась непогашеною, ПАТ «НАК «Нафтогаз України» звернулося до господарського суду Волинської області з позовними заявами до AT «Волиньгаз» про стягнення заборгованості за договором №13-167-ВТВ від 04.01.2013 на купівлю-продаж природного газу для виробничо-технологічних витрат та нормованих втрат у сумі понад 135 млн. грн, розгляд справ триває.

Сума заборгованості за договором № 13-167-ВТВ від 04.01.2013 на купівлю-продаж природного газу для виробничо-технологічних витрат та нормованих втрат складається з некомпенсованих в тарифах витрат на придбання ВТВ.

Можливість AT «Волиньгаз» розрахуватись за природний газ для потреб ВТВ перед НАК «Нафтогаз України», балансування газу перед AT «Укртрансгаз» прямо залежить від затвердженого граничного допустимого розміру ВТВ, а також від наявності та суми передбаченої в тарифі на розподіл природного газу відповідної складової.

У діючих упродовж IV кварталу 2019 та 2020 років при формуванні та затверджені тарифів на розподіл природного газу НКРЕКП було не враховано обсяги витрат газу на покриття ВТВ.

За умови дотримання НКРЕКП вимог законодавчих та підзаконних нормативних актів, тариф на розподіл природного газу для AT «Волиньгаз» повинен був враховувати більший обсяг природного газу для потреб ВТВ, який би повністю охоплював величину природного газу придбаного за договором № 13-167-ВТВ, а відтак дозволив би уникнути настання для AT «Волиньгаз» негативних наслідків.

Вважаючи бездіяльність НКРЕКП по відношенню до AT «Волиньгаз» в частині невстановлення економічно обґрунтованого тарифу на розподіл природного газу, що призвело до недоотримання тарифної виручки та відповідно спричинило її дефіцит для покриття обґрунтованих витрат, що закладені в структурі тарифу протиправною, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», статті 9 Закону України «Про природні монополії», Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ, затверджених постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 13.01.2010 №12, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 15.01.2010 за № 29/17324, які діяли до 26.03.2017, тарифи повинні бути економічно обґрунтованими і встановлюватись таким чином, щоб забезпечити ліцензіату відшкодування його обґрунтованих витрат.

Встановлення тарифів на розподіл природного газу належить до повноважень Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг відповідно до пункту 7 частини третьої статті 4 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу» від 08.07.2010 №2467-VІ, який діяв до 01.10.2015, частини третьої та частини шостої статті 4 Закону України «Про ринок природного газу» від 09.04.2015 №329- VIII, який діє з 01.10.2015.

Відповідно до абзацу 2 частини четвертої статті 17 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» у разі застосування будь-якого способу державного регулювання цін порядки (методики) формування, розрахунку та встановлення тарифів повинні забезпечити покриття економічно обґрунтованих витрат, залучення необхідних інвестицій, дотримання екологічних вимог, вимог якості та безпеки, обґрунтованої прибутковості.

Частиною шостою статті 4 Закону України «Про ринок природного газу» передбачено, що ціни на ринку природного газу, що регулюються державою (зокрема тарифи на послуги з розподілу), повинні бути: 1) недискримінаційними; 2) прозорими; 3) встановленими з урахуванням вимог цілісності газотранспортної системи виходячи із економічно обґрунтованих та прозорих витрат відповідного суб`єкта ринку природного газу та з урахуванням належного рівня рентабельності, а також, де це можливо, встановленими з урахуванням зіставлення з показниками аналогічних категорій регульованих цін, встановлених Регулятором для інших суб`єктів ринку природного газу, або таких, що діють на ринках природного газу інших держав.

Порядок та процедура встановлення тарифів регламентуються Порядком формування тарифів на послуги з транспортування, розподілу, постачання, закачування, зберігання та відбору природного газу, затвердженим постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 28.07.2011 №1384 (далі - Порядок №1384), Методикою розрахунку тарифів на транспортування та постачання природного газу для підприємств 3 газопостачання та газифікації, затвердженою постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 04.09.2002 №983 (далі - Методика №983), Процедурою встановлення та перегляду тарифів на послуги з транспортування, розподілу, постачання природного газу, закачування, зберігання та відбору природного газу, затвердженою постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 03.04.2013 №369, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 26.04.2013 за №685/23217 (далі - Процедура № 369).

Зокрема, вимога щодо встановлення Національною комісією регулювання електроенергетики України економічно обґрунтованого тарифу на транспортування природного газу розподільними газопроводами, який би забезпечував ліцензіату відшкодування його обґрунтованих витрат виробництва, сплату всіх податків, обов`язкових платежів та бюджетних відрахувань відповідно до чинного законодавства України, а також отримання обґрунтованого рівня прибутку міститься - в пункті 2.1 Порядку 1384; в пунктах 1.5, 1.7, 4.1, розділу 5 Методики 983; в Процедурі 369.

Відповідно до пункту 4.1 розділу 4 «Розрахунок тарифів» Методики №983 основними аналітичними показниками при визначенні тарифів на послуги з транспортування і постачання природного газу є витрати підприємства і обсяги протранспортованого та поставленого споживачам природного газу.

Пунктом 4.2 вказаного розділу передбачено, що витрати підприємства на транспортування та постачання природного газу визначаються згідно з національним Положенням (стандартом) бухгалтерського обліку 16 «Витрати» та Методичним положенням по плануванню, обліку і калькулюванню собівартості продукції (робіт, послуг) за економічними елементами витрат на підприємствах з газопостачання та газифікації та їх структурних підрозділах.

Згідно пункту 2.5 Процедури №369 суб`єкт господарювання при зверненні до Національної комісії регулювання електроенергетики України за встановленням тарифу обґрунтовує кожну складову витрат з відповідного виду діяльності, пов`язаних з операційною діяльністю, фінансових витрат та прибутку. До таких витрат також відносяться витрати на закупівлю природного газу, що використовується для забезпечення виробничо-технологічних витрат та нормованих втрат природного газу (далі - ВТВ та НВтр) (пункт 4.5 Методики № 983, пункт 2.1.5 Процедури № 369).

Виробничо-технологічні витрати/втрати газу визначаються як газ, що втрачається під час транспортування газу газорозподільними та внутрішньобудинковими мережами, а також під час виконання профілактичних робіт і поточних ремонтів (розділ 1 Методики визначення питомих виробничо-технологічних витрат природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами (далі - Методика 1), розділ 1 Методики визначення питомих виробничо-технологічних втрат природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами (далі - Методика 2), затверджених наказом Мінпаливенерго від 30.05.2003 №264.

Тобто, виробничо-технологічні витрати під час розподілу газу виникають з об`єктивних причин, як наслідок технологічного процесу та зношеності газотранспортної системи, такі витрати є невід`ємною частиною виробничого процесу розподілу природного газу та формують собівартість послуги розподілу газу.

Розмір складової тарифу для покриття виробничо-технологічних витрат визначається відповідно до чинного законодавства, тобто на підставі наказу Міненерговугілля від 23.11.2011 №737 «Про визначення розмірів нормативних втрат і виробничо-технологічних витрат природного газу в газорозподільних мережах» (далі - наказ № 737) та зазначених вище Методик 1, 2.

Нормативно-правові акти, що регулюють ринок природного газу, не передбачають та не припускають можливості покриття виробничо-технологічних витрат, що виникають в діяльності газорозподільного підприємства, за рахунок, будь-яких інших джерел, окрім тарифу на розподіл газу.

Отже, можливість позивача розраховуватись за природний газ для потреб виробничо-технологічних витрат прямо та безпосередньо залежить від наявності та суми передбаченої в тарифі на розподіл природного газу відповідної складової.

Тому, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, затверджуючи тариф на розподіл для АТ «Волиньгаз», повинен встановити такий тариф, що є економічно обґрунтованим та враховує всі матеріальні витрати товариства.

Згідно пункту 4 розділу І Методики №236 розрахунок тарифу та документи і матеріали надаються суб`єктами господарювання з розподілу природного газу для розгляду до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики відповідно до Процедури встановлення та перегляду тарифів на послуги з транспортування, розподілу, постачання природного газу, закачування, зберігання та відбору природного газу, затвердженої постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, від 03.04.2013 №369, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 26.04.2013 за № 685/23217.

За змістом пункту 4.1-4.2 р. IV Процедури № 369 перегляд рівня тарифу здійснюється як за ініціативою суб`єкта господарювання, так і Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики за умови відповідного обґрунтування такого перегляду.

Суб`єкт господарювання має право звернутися до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики щодо перегляду рівня тарифу у разі: 4.2.1. Зміни обсягів надання послуг з відповідного виду ліцензованої діяльності (обсягів транспортування, розподілу, постачання, зберігання природного газу) у планованому періоді відносно врахованих при розрахунку тарифу більше ніж на 5%. 4.2.2. Зміни собівартості, передбаченої структурою тарифу, внаслідок підвищення цін на паливо, сировину, матеріали, послуги, зростання витрат на оплату праці у зв`язку зі зміною законодавчо визначеного розміру мінімальної заробітної плати відносно врахованих при розрахунку тарифу більше ніж на 5%.

Вимоги до оформлення та подання заяви, документів, що додаються до неї визначено розділом ІІ Процедури № 369.

Порядок розгляду заяви визначено розділом ІІІ Процедури №369, і він передбачає, зокрема, - перевірку їх структурним підрозділом Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, до компетенції якого належить формування цінової, тарифної та інвестиційної політики в нафтогазовому комплексі, щодо її відповідності вимогам цієї Процедури; повідомлення про їх нерозгляд та повернення у разі надання неповного пакета документів, визначеного пунктом 2.1 розділу ІІ цієї Процедури; розгляд заяви протягом 30 календарних днів з дня надходження до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики у разі відповідності заяви та доданих до неї документів, визначених пунктом 2.1 розділу ІІ цієї Процедури; звернення у разі потреби до заявника щодо надання додаткових пояснень та обґрунтувань, які подаються суб`єктом господарювання до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики у визначений нею строк, підписані керівником та засвідчені печаткою суб`єкта господарювання; призупинення розгляду заяви на строк, необхідний для доопрацювання структури тарифу, якщо при розгляді структурними підрозділами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики виникають питання, що потребують додаткового вивчення і доопрацювання, про що Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики письмово повідомляє суб`єкта господарювання; підготовку висновків згідно п. 3.2, 3.3 розділу ІІІ Процедури № 369; включення питання встановлення тарифу на засідання Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики.

Підставою для відмови у встановленні або перегляді тарифів може бути встановлення факту нецільового використання коштів, передбачених структурою встановленого тарифу, або фінансової неспроможності та економічної недоцільності здійснення відповідного виду ліцензованої діяльності суб`єктом господарювання, який має намір його провадити; надання до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики недостовірної інформації або необґрунтованості складових витрат, визначених розділом ІІ цієї Процедури.

Матеріалами справи підтверджено, що AT «Волиньгаз» листом від 19.08.2019 №43005.2-Сл-3499-0819 подано до НКРЕКП заяву на перегляд тарифу на послуги розподілу природного газу з урахуванням вимог Методики визначення та розрахунку тарифу на послуги розподілу природного газу, затвердженою постановою НКРЕКП від 25.02.2016 №236 (далі - Методика).

Відповідно до пункту 12 розділу VIII Методики розгляд заяви призупиняється на строк, необхідний для доопрацювання структури тарифу на послуги природного газу або інвестиційної програми, якщо при розгляді виникають питання, що потребують додаткового вивчення і доопрацювання, про що НКРЕКП письмово повідомляє суб`єкта господарювання.

Судом встановлено, що НКРЕКП листом від 18.09.2019 №9945/16/7-19 надала AT «Волиньгаз» перелік зауважень до поданих документів та повідомила, що розгляд заяви про встановлення (перегляд) тарифу AT «Волиньгаз» та відповідного пакету документів, надісланих листом AT «Волиньгаз» від 19.08.2019 № 43005.2-Сл-3499-0819, призупиняється.

У відповідності із визначеною процедурою встановлення (перегляду) тарифу на послуги розподілу природного газу за результатами розгляду зазначеної заяви AT «Волиньгаз» та заяв інших Операторів ГРМ, на офіційному веб-сайті НКРЕКП було оприлюднено Порядок денний засідання НКРЕКП, що мало відбутись у формі відкритого слухання 07.10.2019, до якого було включено питання щодо схвалення проектів постанов НКРЕКП про встановлення тарифів на послуги розподілу природного газу низки газорозподільних підприємств, в т. ч. AT «Волиньгаз» (питання 13 порядку денного) (знаходиться у відкритому доступі на офіційному веб-сайті НКРЕКП за посиланням https://www.nerc.gov.ua/?news=9455).

При цьому, разом із переліком питань були розміщені проекти рішень та обґрунтування.

Положеннями статті 16 Закону про НКРЕКП визначено, що проекти рішень Регулятора з питань встановлення цін (тарифів), крім проектів рішень про встановлення «зеленого» тарифу, якщо відповідні повноваження щодо встановлення цін (тарифів), затвердження інвестиційних програм надані Регулятору законом, підлягають відкритому обговоренню.

Проект постанови НКРЕКП разом з обґрунтовуючими матеріалами було оприлюднено 07.10.2019 з метою одержання зауважень і пропозицій шляхом розміщення на офіційному веб-сайті НКРЕКП у мережі Інтернет за посиланням https://www.nerc.gov.ua/?news=9476.

25.10.2019 НКРЕКП було проведено відкриті обговорення Проекту постанови. Під час проведення відкритого обговорення було розглянуто питання щодо поетапного перегляду тарифу на послуги розподілу природного газу для AT «Волиньгаз».

Результати відкритого обговорення оформлено Протоколом проведення відкритого обговорення проекту постанови НКРЕКП «Про встановлення тарифу на послуги розподілу природного газу для AT «Волиньгаз» від 25.10.2019 № 119-п.

Протокол відкритого обговорення разом з таблицею узгоджених позицій оприлюднено на офіційному вебсайті Регулятора за посиланням.

29.11.2019 на засіданні НКРЕКП, що проводилось у формі відкритого слухання, було повторно схвалено проект постанови про встановлення тарифів на послуги розподілу природного газу для AT «Волиньгаз».

Проект постанови НКРЕКП разом з обґрунтовуючими матеріалами було оприлюднено 29.11.2019 з метою одержання зауважень і пропозицій шляхом розміщення на офіційному веб-сайті НКРЕКП у мережі Інтернет за посиланням https://www.nerc.gov,ua/?news=9б26.

12.12.2019 НКРЕКП було проведено відкриті обговорення Проекту постанови, під час яких із представниками заінтересованих сторін відбувалося детальне і обґрунтоване обговорення наданих зауважень та пропозицій із зазначенням позиції НКРЕКП щодо їх врахування або відхилення.

Результати відкритого обговорення оформлено Протоколом проведення відкритого обговорення проекту постанови НКРЕКП «Про встановлення тарифу на послуги розподілу природного газу для AT «Волиньгаз» від 11.12.2019 № 177-п.

Протокол відкритого обговорення разом з таблицею узгоджених позицій оприлюднено на офіційному вебсайті Регулятора.

На засіданні 24.12.2019, що проводилось у формі відкритого слухання, НКРЕКП було прийнято постанову №3015 «Про встановлення тарифу на послуги розподілу природного газу для AT «Волиньгаз», яка набрала чинності з 01.01.2020.|

Таким чином, суд приходить до висновку, що твердження позивача щодо не здійснення НКРЕКП перегляду тарифу на підставі заяви AT «Волиньгаз» від 19.08.2019 №43005.2-Сл-3499-0819 є таким, що не відповідає дійсності, що прямо вказує на безпідставність позовних вимог.

Щодо розрахунку заявлених збитків за четвертий квартали 2019 року та відсутності їх документального підтвердження, суд вказує наступне.

Відповідно до статті 38 Закону України «Про ринок природного газу», оператор газорозподільної системи придбаває енергоресурси, необхідні для здійснення своєї господарської діяльності, у недискримінаційний та прозорий спосіб.

Згідно з положеннями глави 6 розділу III Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2494, з урахуванням специфіки переміщення природного газу газорозподільною системою, що пов`язана з умовною нормативною герметичністю газопроводів, з`єднувальних деталей, арматури, компенсаторів, газового обладнання, інших приладів та обладнання (тобто стан, за якого можливий витік газу, що не може бути зафіксований органолептичним методом) та витоками газу під час технічного огляду чи обслуговування, поточного ремонту, заміни арматури, приладів, обладнання, устаткування, Оператор ГРМ укладає договір (договори) на закупівлю природного газу для покриття об`ємів (обсягів) фактичних втрат та виробничо-технологічних витрат природного газу (далі - ВТВ) в ГРМ для забезпечення фізичного балансування ГРМ та власної господарської діяльності.

Оператор ГРМ для забезпечення власної господарської діяльності (в тому числі для фізичного балансування ГРМ, власних виробничо-технічних потреб та для покриття фактичних втрат і виробничо-технологічних витрат природного газу в ГРМ) закуповує природний газ у власника природного газу (в тому числі ГДП (газодобувне підприємств), ВБГ (виробники біогазу або Інших видів газу з альтернативних джерел), оптового продавця, постачальника) на загальних підставах та ринкових умовах.

Отже, оператор газорозподільної системи має право вільно обирати джерела закупівлі природного газу для забезпечення господарської діяльності в тому числі для покриття фактичних втрат і виробничо- технічних витрат природного газу.

Проте, згідно поданої АТ «Волиньгаз» форми звітності (№8в - НКРЕКП - газ моніторинг (місячна)) в третьому-четвертому кварталах 2019 року, як і протягом 2019 року в цілому, AT «Волиньгаз» не закуповувало природний газ для ВТВ у повному обсязі, вводячи газотранспортну систему в небаланс, а відтак оператор ГРМ має сплатити вартість врегулювання добових небалансів відповідно до договору транспортування природного газу, сплативши при цьому ціну вищу, ніж ринкова.

Так, оплата вартості врегулювання добових небалансів становила в середньому за І квартал; 2019 року 11 125,9 грн/тис м3, в той час як оптова ціна на нерегульованому сегменті ринку природного газу за результатами моніторингу за І квартал 2019 року становила 7 728,8 грн/тис. м3.

Оплата вартості врегулювання добових небалансів в середньому за II квартал 2019 року - 8 571,4 грн/тис. м3, в той час як оптова ціна на нерегульованому сегменті ринку природного газу за результатами моніторингу за II квартал 2019 року - 5 731,0 грн/тис. м3.

Оплата вартості врегулювання добових небалансів в середньому за III квартал 2019 року становила 5062,1 грн/тис. м3, в той час як оптова ціна на нерегульованому сегменті ринку природного газу за результатами моніторингу за III квартал 2019 року - 4 575,84 грн/тис. м3 (без ПДВ). Оплата вартості врегулювання добових небалансів в середньому за IV квартал 2019 року становила 6909,9 грн/тис. м3, в той час як оптова ціна на нерегульованому сегменті ринку природного газу за результатами моніторингу за IV квартал 2019 року - 4 705,25 грн/тис. м3(без ПДВ).

Зазначена інформація на думку суду свідчить про те, що підприємство мало можливість здійснити закупівлю природного газу для ВТВ та власних потреб за нижчою ціною та на більш вигідних умовах.

Щодо твердження позивача про бездіяльність НКРЕКП з приводу не розгляду заяви про перегляд тарифу від 27.10.2020 №430-Сл-2642-1020, суд зазначає наступне.

Відповідно до процедури встановлення (перегляду) тарифу на послуги розподілу природного газу, на офіційному веб-сайті НКРЕКП було оприлюднено Порядок денний засідання НКРЕКП, що мало відбутись у формі відкритого слухання 09.12.2020, до якого було включено питання щодо схвалення проектів постанов НКРЕКП про встановлення тарифів на послуги розподілу природного газу низки газорозподільних підприємств, в т. ч. AT «Волиньгаз» (питання 29 порядку денного) (знаходиться у відкритому доступі на офіційному веб-сайті НКРЕКП.

При цьому, як встановлено в ході судового розгляду справи, разом із переліком питань були розміщені проекти рішень та обґрунтування.

На засіданні НКРЕКП, яке проводилося у формі відкритого слухання 09.12.2020, схвалено проект постанови НКРЕКП «Про встановлення тарифу на послуги розподілу природного газу для AT «Волиньгаз».

Проект постанови НКРЕКП разом з обґрунтовуючими матеріалами було оприлюднено 09.12.2020 з метою одержання зауважень і пропозицій шляхом розміщення на офіційному веб-сайті НКРЕКП у мережі Інтернет за посиланням https://www.nerc.gov.ua/?news= 10946.

Відкриті обговорення проекту постанови НКРЕКП «Про встановлення тарифу на послуги розподілу природного газу для AT «Волиньгаз» відбулись 21.12.2020, під час яких із представниками заінтересованих сторін відбулося детальне і обґрунтоване обговорення наданих зауважень та пропозицій із зазначенням позиції НКРЕКП щодо їх врахування або відхилення.

Результати відкритого обговорення оформлено Протоколом проведення відкритого обговорення проекту постанови НКРЕКП «Про встановлення тарифу на послуги розподілу природного газу для AT «Волиньгаз» від 21.12.2020 № 410-п, який разом з таблицею узгоджених позицій оприлюднено на офіційному вебсайті Регулятора за посиланням https://www.nerc.gov.ua/data/filearch/Proektv/2020/pr 349/protbkol vidkr- obgovorennia рг 349-2020.pdf.

Враховуючи вищезазначені етапи розгляду питання щодо встановлення тарифів на послуги розподілу природного газу, проект постанови разом з відповідним обґрунтуванням до рішення про прийняття постанов НКРЕКП про встановлення тарифів на послуги розподілу природного газу низки газорозподільних підприємств, в т. ч. AT «Волиньгаз», було оприлюднено на офіційному вебсайті Регулятора (питання 13 порядку денного засідання НКРЕКП 30.12.2020) (знаходиться у відкритому доступі на офіційному веб-сайті НКРЕКП за наступним посиланням https://www.nerc.gov.ua/ynewsl 1020.

30.12.2020 на засіданні Регулятора, що проводилось у формі відкритого слухання, НКРЕКП було прийнято постанову №2765 «Про встановлення тарифу на послуги розподілу природного газу для AT «Волиньгаз», яка набрала чинності з 01.01.2021.

Разом з тим, судом також встановлено, що AT «Волиньгаз» не надавало в установленому порядку зауваження та пропозиції до проекту постанови НКРЕКП «Про встановлення тарифу на послуги розподілу природного газу для AT «Волиньгаз», протокол проведення відкритого обговорення проекту постанови НКРЕКП «Про встановлення тарифу на послуги розподілу природного газу для AT «Волиньгаз» від 21.12.2020 №410-п підписаний представником Оператора ГРМ без зауважень.

У відповідності до положеннями пункту 1 розділу IV Методики, при розрахунку тарифу на послуги розподілу природного газу до складу планованої тарифної виручки включається планований прибуток, який визначається з урахуванням необхідності, зокрема фінансування компенсації витрат, яких зазнало підприємство, та інших обґрунтованих потреб фінансово-господарської діяльності: суб`єкта господарювання, які не були включені до складу витрат структури тарифу І щодо яких Податковим кодексом України прямо не встановлено обмежень у частині коригування фінансового результату до оподаткування на різниці, визначені відповідно до положень розділу III Податкового кодексу України.

Відповідно до вищезазначених положень Методики при встановленні тарифу на послуги розподілу природного газу для AT «Волиньгаз» враховано наступне: необхідність фінансування компенсацій недоотриманої тарифної виручки за 2019 рік. Розрахунки здійснено виходячи зі звітних даних щодо фактичних річних обсягів надання послуг розподілу природного газу ліцензіата, а також даних перевірок дотримання Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ, зокрема постанови НКРЕКП від 19.10.2017 №1274, якою передбачено коригування річної планованої тарифної виручки в сторону зменшення на загальну суму 73,55 тис. грн (без ПДВ) з урахуванням економії, отриманої внаслідок недофінансування статей структури тарифу, додатково отриманої тарифної виручки за 2016-2017 роки; необхідність фінансування компенсацій витрат, пов`язаних із різницею в цінах при закупівлі у 2017 - 2019 роках природного газу, необхідного для забезпечення нормативних та виробничо- технологічних втрат/витрат природного газу та власних потреб (далі - ВТВ). Розрахунки здійснено виходячи з даних про обсяги використання природного газу на ВТВ ліцензіатом у відповідних роках та оптової ціни природного газу на нерегульованому сегменті оптового ринку природного газу України за результатами моніторингу за відповідні періоди.

З метою недопущення різкого зростання тарифу на послуги розподілу природного газу на території діяльності ліцензіата та забезпечення покриття усіх обгрунтованих витрат Оператора ГРМ. до структури тарифу на послуги розподілу природного газу включено відповідні компенсації, враховуючи їх частинами протягом декількох періодів, зокрема на 2021 рік передбачено компенсації витрат за попередні періоди на суму 24 686,2 тис. грн.

Відповідно до положень Методики, заява для встановлення тарифу на послуги розподілу природного газу суб`єкт господарювання подає до НКРЕКП не пізніше ніж за 60 календарних днів 4 початку планованого періоду.

Річна форма звітності №8г-НКРЕКП-газ-моніторинг (річна) «Звіт про застосування тарифів на послуги розподілу природного газу», яка складається Оператором ГРМ, станом на останнє число звітного періоду, подається Оператором ГРМ до 01 березня після звітного періоду.

Таким чином, на момент подачі AT «Волиньгаз» заяви та пакету документів щодо встановлення (перегляду) тарифів на послуги розподілу природного газу на 2021 рік, тривав 2020 рік, та відповідно, в НКРЕКП була відсутня річна форма звітності за 2020 рік для аналізу витрат господарської діяльності.

З огляду на вищевикладене, не закінчення періоду та відсутність необхідних даних на момент встановлення тарифу, унеможливило оцінювання ефективності використання коштів, отриманих AT «Волиньгаз» за надання послуг розподілу природного газу у 2020 році.

Таким чином, суд приходить до висновку, що у даному випадку відсутні підстави вважати, що Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг безпосередньо та без будь-яких об`єктивних причин не вжито передбачених законодавством заходів для розгляду заяв АТ «Волиньгаз», поданих 19.08.2019 №43001.2-Сл-972-0219 та 27.10.2020 №430-Сл-2642-1020 про встановлення (перегляд) тарифу AT «Волиньгаз».

Положеннями статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до підпункту 14 пункту 4 Положення про Міністерство енергетики та вугільної промисловості України, затвердженого Указом Президента України від 06.04.2011 №382/2011, Міністерство енергетики та вугільної промисловості України (далі - Міненерговугілля) відповідно до покладених на нього завдань затверджувало перелік нормативних втрат і виробничо-технологічних витрат нафти, природного газу та газового конденсату під час їх видобутку, підготовки до транспортування і транспортування, порядок визначення їх розмірів та ведення їх обліку.

Положеннями пункту 3 Положення про порядок визначення граничних обсягів виробничо-технологічних витрат і нормативних втрат природного газу, що виникають у газорозподільних мережах, затвердженого наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 26.10.2004 № 668 визначено: виробничо-технологічні витрати газу - це газ, що витрачається на виконання певного виду роботи під час його транспортування; виробничо-технологічні втрати газу - це газ, що втрачається під час його транспортування газорозподільними та внутрішньобудинковими мережами; нормовані (нормативні) втрати газу - сума виробничо-технологічних втрат газу та його втрат за рахунок неприведення об`єму виміряного газу до стандартних умов; рівень граничних нормованих втрат газу для підприємств з газопостачання та газифікації (К нв) - максимально можливий обсяг нормованих втрат у відсотках від загального обсягу газу, прийнятого підприємством з газопостачання та газифікації від постачальників на газорозподільних станціях (далі - ГРС); рівень граничних виробничо-технологічних витрат газу для підприємств з газопостачання та газифікації - максимально можливий обсяг ВТВ у відсотках від загального обсягу газу, прийнятого підприємством з газопостачання та газифікації від постачальників на ГРС.

Наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 23.11.2011 №737 «Про визначення розмірів нормативних втрат і виробничо-технологічних витрат природного газу в газорозподільних мережах», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29.11.2011 за №1361/20099 (далі - Наказ 737) було встановлено порядок визначення розмірів нормативних втрат і виробничо- технологічних витрат природного газу в газорозподільних мережах.

Відповідно до пунктів 1.1-1.4 Наказу 737: річні обсяги нормативних втрат і виробничо-технологічних витрат природного газу в газорозподільних мережах розраховуються відповідно до Методики визначення питомих виробничо- технологічних втрат природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України від 30.05.2003 № 264, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 09.07.2003 за №570/7891, Методики визначення питомих виробничо- технологічних витрат природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України від 30.05.2003 № 264, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 09.07.2003 за № 571/7892, та Методики визначення питомих втрат природного газу при його вимірюваннях побутовими лічильниками в разі неприведення об`єму газу до стандартних умов, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України від 21.10.2003 №595, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 25.12.2003 за № 1224/8545; газорозподільні підприємства самостійно згідно з методиками, зазначеними в підпункт 1.1 пункту 1 цього наказу, розраховують річні обсяги нормативних втрат і виробничо-технологічних витрат природного газу на календарний рік та не пізніше ніж за 2 місяці до початку року подають їх на затвердження до Міністерства енергетики та вугільної промисловості України; на підставі даних, отриманих від газорозподільних підприємств щодо розрахованих річних обсягів нормативних втрат і виробничо-технологічних витрат природного газу, Міністерство енергетики та вугільної промисловості України впродовж місяця затверджує щодо кожного газорозподільного підприємства розміри нормативних втрат і виробничо-технологічних витрат природного газу в газорозподільних мережах на наступний календарний рік; затверджені розміри нормативних втрат і виробничо-технологічних витрат природного газу є максимально допустимими для певного року.

Суд звертає увагу, що при розрахунках тарифів на послуги розподілу природного газу на минулі періоди Регулятором враховувались обсяги нормативних втрат і виробничо-технологічних витрат природного газу для AT «Волиньгаз», що не перевищують граничні обсяги ВТВ, визначені відповідними наказами Міністерства енергетики та вугільної промисловості України.

У відповідності до положень пункту 4.5 Методичних положень з планування, обліку і калькулювання собівартості робіт (послуг) на підприємствах з газифікації та газопостачання, затверджених наказом Міністерства палива та енергетики України від 20.10.2006 №394, вартість природного газу, витраченого понад встановлені граничні норми, до собівартості послуг з транспортування природного газу не включається. Понаднормативні витрати природного газу покриваються тільки за рахунок прибутку.

Підпунктом 16 пункту 2.2 розділу II Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу природного газу визначено, що при провадженні ліцензованої діяльності ліцензіат повинен використовувати кошти, отримані за рахунок надання послуг розподілу природного газу, передбачені структурою тарифу (річної планованої тарифної виручки) у визначеному розмірі та за цільовим призначенням.

Разом з цим, в процесі аналізу тарифів на послуги розподілу природного газу на підставі річної форми звітності AT «Волиньгаз» НКРЕКП встановлено, що фактичне використання складових тарифної виручки за 2020 рік не відповідає складовим тарифної виручки, встановленої постановою НКРЕКП від 24.12.2019 №3015.

Так, Оператором ГРМ не дотримано структури тарифу за статтями «Витрати на оплату праці» (фактично отримано - 132 633,1 тис. грн, фактично профінансовано - 129 248,8 тис. грн)та «Єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (ЄСВ)» (фактично отримано - 29 179,3 тис. грн, фактично профінансовано - 27 083,9 тис. грн). Економія коштів внаслідок недофінансування вищевказаних статей структури тарифу становить 5 479,5 тис. грн., що, на думку суду, свідчить про безпідставність позовних вимог АТ «Волиньгаз».

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

При цьому, бездіяльність (відсутність діяльності, пасивність) з боку органів влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб має місце у тому випадку, коли вони зобов`язані були прийняти рішення або вчинити дію протягом визначеного законодавством строку, але цього не зробили, і це призвело до порушення прав і свобод фізичних та/чи юридичних осіб.

Верховний Суд у постанові від 11.08.2020 у справі №320/5970/17 зазначив, що протиправна бездіяльність суб`єкта владних повноважень має місце у тому випадку, коли в межах повноважень суб`єкта владних повноважень існує обов`язок вчинити конкретні дії, але він не виконаний. За загальним правилом повноваження трактується як сукупність прав і обов`язків державних органів, а також посадових та інших осіб, закріплених за ними у встановленому законодавством порядку для здійснення покладених на них функцій".

Як вбачається з матеріалів справи, за результатами розгляду заяв позивача від 19.08.2019 №43001.2-Сл-972-0219 та від 27.10.2020 №430-Сл-2642-1020 про встановлення (перегляд) тарифу AT «Волиньгаз» Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг було прийнято постанову НКРЕКП від 24.12.2019 № 3015 «Про встановлення тарифу на послуги розподілу природного газу для AT «Волиньгаз», постанову НКРЕКП від 24.06.2020 №1153 «Про внесення змін до постанови НКРЕКП від 24.12.2019 №3015» та постанову НКРЕКП від 30.12.2020 №2766 «Про встановлення тарифу на послуги розподілу природного газу для AT «Волиньгаз», що свідчить про відсутність будь-якої бездіяльності відповідача-1 щодо нерозгляду заяв позивача про встановлення тарифу для АТ «Волиньгаз».

При цьому, за наслідками розгляду заяви AT «Волиньгаз» від 27.10.2020 № 430-Сл-2642-1020 НКРЕКП прийнято постанову НКРЕКП від 30.12.2020 № 2766 «Про встановлення тарифу на послуги розподілу природного газу для AT «Волиньгаз», якою передбачено компенсації витрат за попередні періоди у розмірі 24 686,2 тис. грн.

За наведених обставин суд приходить до висновку про відсутність з боку Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг протиправної бездіяльності з невстановлення джерел для відшкодування різниці за період дії економічно необґрунтованих тарифів (цін) на послуги розподілу природного газу для АТ «Волиньгаз» протягом 2019-2020 років.

Крім того, аналізуючи наведені в позовній заяві підстави суд приходить до висновку, що фактично обґрунтування позовної заяви зводяться до непогодження АТ «Волиньгаз» з рівнем тарифу на послуги із розподілу природного газу, встановленого постановами НКРЕКП від 24.12.2019 № 3015 «Про встановлення тарифу на послуги розподілу природного газу для AT «Волиньгаз» (на І півріччя 2020 року), від 24.06.2020 № 1153 «Про внесення змін до постанови НКРЕКП від 24.12.2019 №3015» (на II півріччя 2020 року) та від 30.12.2020 №2766 «Про встановлення тарифу на послуги розподілу природного газу для AT «Волиньгаз» (на 2021 рік), оскільки в позовній заяві позивач вказує, що чинний на сьогодні тариф на розподіл природного газу не забезпечує відшкодування його витрат.

При цьому, доказів оскарження вказаних постанов Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, зокрема, з підстав економічної необґрунтованості тарифу, АТ «Волиньгаз» суду не подано.

Згідно із частиною першою статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до частини другої цієї ж статті Цивільного кодексу України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібно довести наявність елементів складу цивільного правопорушення, а саме: 1) наявність протиправної поведінки, 2) факт понесення збитків, 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, 4) вини.

За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, включаються, зокрема: 1) додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; 2) неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; 3) матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Таким чином, збитки є наслідками неправомірної поведінки, дії чи бездіяльності особи, яка порушила права або законні інтереси іншої особи, зокрема, невиконання або неналежне виконання установлених вимог, порушення майнових прав або законних інтересів інших суб`єктів тощо.

Статтею 1173 Цивільного кодексу України визначено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи (стаття 1174 Цивільного кодексу України).

Відтак, під шкодою у розумінні вищенаведених норм права слід розуміти матеріальну шкоду, що виражається у зменшенні майна позивача в результаті порушення належного йому майнового права та втрати матеріальних цінностей на які останній вправі був розраховувати.

За таких обставин, необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є факти неправомірних дій чи бездіяльності цього органу чи його посадових або службових осіб, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями чи бездіяльністю і заподіяною шкодою.

Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

В той же час, як вже було зазначено вище, судом у даній справі не встановлено протиправної поведінки Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг до АТ «Волиньгаз», понесених позивачем збитків причинного зв`язку та вини.

Також суд зазначає, що згідно глави 6 розділу ІІІ Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 №2494, з урахуванням специфіки переміщення природного газу газорозподільною системою, що пов`язана з умовною нормативною герметичністю газопроводів, з`єднувальних деталей, арматури, компенсаторів, газового обладнання, інших приладів та обладнання (тобто стан, за якого можливий витік газу, що не може бути зафіксований органолептичним методом) та витоками газу під час технічного огляду чи обслуговування, поточного ремонту, заміни арматури, приладів, обладнання, устаткування, Оператор ГРМ укладає договір (договори) на закупівлю природного газу для покриття об`ємів (обсягів) фактичних втрат та виробничо-технологічних витрат природного газу в ГРМ для забезпечення фізичного балансування ГРМ та власної господарської діяльності.

Збитки позивача від встановлення економічно необґрунтованих тарифів на транспортування природного газу розподільними трубопроводами, зокрема, з огляду на невідшкодування чи неповне відшкодування вартості газу для потреб ВТВ та нормативних витрат, за наявності відповідних підстав та за умови дотримання встановленої законодавством процедури мають бути відшкодовані.

Згідно статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною другою статті 22 Цивільного кодексу України передбачено, що збитками є:

- втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

- доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Як вбачається із положень діючого законодавства «компенсація вартості ВТВ» не є збитками, які можуть бути відшкодовані в порядку статей 1166, 1173 Цивільного кодексу України.

Положеннями розділу IV Методики визначення та розрахунку тарифу на послуги розподілу природного газу, затвердженої постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 25.02.2016 №236, встановлено, що при розрахунку тарифу до складу планованої тарифної виручки включається планований прибуток, який визначається з урахуванням необхідності фінансування компенсації витрат (збитків), яких зазнало підприємство, та інших обґрунтованих потреб фінансово-господарської діяльності суб`єкта господарювання, які не були включені до складу витрат структури тарифу і щодо яких Податковим кодексом України прямо не встановлено обмежень в частині коригування фінансового результату до оподаткування на різниці, визначені відповідно до положень розділу III Податкового кодексу України.

Отже, законодавством врегульований порядок компенсації витрат ліцензіатів саме шляхом включення їх до складу витрат структури тарифу.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 17.12.2019 у справі №826/6713/18.

Також, суд звертає увагу на те, що позивач, заявляючи вимогу про стягнення з Держави України на його користь майнової шкоди в сумі 72 381 362,38 грн намагається довести що Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг невірно визначило тарифи. Тобто, для обрахунку розміру завданої позивачу майнової шкоди суд повинен самостійно визначити тариф та обрахувати різницю.

Водночас, з огляду на те, що органом, уповноваженим на формування цінової політики встановлення тарифу на розподіл природного газу є Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, суд приходить до висновку, що ані позивач, ані суд не вправі самостійно визначати рівень тарифу, який є економічно вигідним для позивача, оскільки установлення тарифу є виключною компетенцією органу державного регулювання (регулятора) відповідно до частин третьої та шостої статті 4 Закону України «Про ринок природного газу», який діє з 01.10.2015.

Згідно з Рекомендацією Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, яка прийнята Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною третьою статті 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - ключовим завданням якого є здійснення правосуддя. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішення.

Суд не може підміняти державний орган рішення якого оскаржується, приймати замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Згідно з пунктом 1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24.04.2017 №1395/5 (далі - Методологія), дискреційні повноваження - сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно- правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

До того ж, пунктом 2.4 Методології визначено, що дискреційні повноваження мають такі ознаки: 1) дозволяють органу (особі, уповноваженій на виконання функцій держави або місцевого самоврядування) на власний розсуд оцінювати юридичний факт (фактичний склад), внаслідок чого можуть виникати, змінюватись або припинятись правовідносини; 2) дозволяють на власний розсуд обирати одну із декількох запропонованих у нормативно-правовому акті, проекті нормативно-правового акта форм реагування на цей юридичний факт; 3) надають можливість органу (особі, уповноваженій на виконання функцій держави або місцевого самоврядування) на власний розсуд вибирати міру публічно-правового впливу щодо фізичних та юридичних осіб, його вид, розмір, спосіб реалізації; 4) дозволяють органу (особі, уповноваженій на виконання функцій держави або місцевого самоврядування) обрати форму реалізації своїх повноважень - видання нормативного або індивідуально- правового акта, вчинення (утримання від вчинення) адміністративної дії; 5) наділяють орган (особу, уповноважену на виконання функцій держави або місцевого самоврядування) правом повністю або частково визначати порядок здійснення юридично значущих дій, у тому числі строк та послідовність їх здійснення; 6) надають можливість органу (особі, уповноваженій на виконання функцій держави або місцевого самоврядування) на власний розсуд визначати спосіб виконання управлінського рішення, у тому числі передавати виконання прийнятого рішення підлеглим особам, іншим органам державної влади та місцевого самоврядування, встановлювати строки і процедуру виконання.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами.

Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта.

З аналізу наведених положень законодавства вбачається, шо вирішення питання щодо включення НКРЕКП до тарифу на розподіл природного газу для AT «Волиньгаз» певних витрат відноситься до внутрішньої компетенції державного органу (дискреційних повноважень), оскільки позовні вимоги AT «Волиньгаз» та визначена ним фактична реалізація це є втручанням у компетенційні повноваження НКРЕКП.

Адміністративні суди, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим статтею 2 КАС України критеріям, не втручаються у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Згідно з позицією Верховного Суду, яка сформована у постановах від 13.02.2018 у справі № 361/7567/15-а, від 07.03.2018 у справі № 569/15527/16-а, від 20.03.2018 у справа №461/2579/17, від 20.03.2018 у справі № 820/4554/17, від 03.04.2018 у справі №569/16681/16-а, від 12.04.2018 у справі № 826/8803/15, дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними); відповідно до завдань адміністративного судочинства, визначених статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями визначеними статтею; завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади; принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно - дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право, тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності; перевірка доцільності переступає компетенцію адміністративного суду і виходить за межі адміністративного судочинства; адміністративний суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу.

Суд вважає безпідставним посилання позивача на відносини з Акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», Акціонерним товариством «Укртрансгаз» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи», та судові справи між ними, оскільки вони стосуються виключно договірних відносин між позивачем та його контрагентами за договорами.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Згідно з частиною першою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Під час розгляду справи відповідач, як суб`єкт владних повноважень, обгрунтував свою позицію у спірних правовідносинах відповідністю дій законодавству України, а відтак, довів безпідставність позову.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог АТ «Волиньгаз».

Згідно статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Волиньгаз» (43025, місто Луцьк, вулиця І. Франка, 12, ідентифікаційний код юридичної особи 03339459) до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (03057, місто Київ, вулиця Смоленська, 19, ідентифікаційний код юридичної особи 39369133), Державної казначейської служби України (01601, місто Київ, вулиця Бастіонна, 6, ідентифікаційний код юридичної особи 37567646) про визнання протиправною бездіяльності та відшкодування збитків відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.А. Лозовський

Повний текст судового рішення складено 20.09.2021.