Справа № 640/753/21
Суддя: Смолій І.В.
Дата ухвалення: 2021-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2021 року м. Київ № 640/753/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Смолія І.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дорпласт» до Головного управління ДПС у м.Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

встановив:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Дорпласт» (далі також - позивач) з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у м.Києві (далі також - відповідач, МОУ), у якому просить суд визнати протиправними та скасувати прийняті Головним управлінням ДПС у м. Києві податкові повідомлення-рішення від 03.12.2020 №2, №2.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є протиправними, оскільки висновки контролюючого органу про, нібито, порушення Товариством вимог податкового законодавства, здійсненні без належного дослідження первинних та облікових документів позивача, здійснені на основі суб`єктивних суджень та припущень, непідтверджених належними та допустимими доказами та не гуртуються на нормах податкового законодавства.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва суду від 21.01.2021 відкрито спрощене провадження в адміністративній справі без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) та запропоновано відповідачу надати відзив протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, вказавши про правомірність оскаржуваних рішень, прийнятих у межах наданих контролюючому органу повноважень, у зв`язку з виявленими під час перевірки порушеннями вимог податкового законодавства з боку позивача.

Відповідно до частини 3 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, розгляд яких проводився за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), заявами по суті справи є позов та відзив.

Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та відзив на позов, зазначає наступне.

Так, ГУ ДПС у м. Києві на підставі наказів від 18.09.2020 №645 від 30.09.2020 №6834, проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ «Дорпласт» з питань законності декларування від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. грн. за липень 2020 року з урахуванням від ємного значення з податку на додану вартість, задекларованого у попередніх звітних періодах за травень, червень 2020 року.

За результатами проведення перевірки контролюючим органом складено акт від 16.10.2020 №156/26-15-07-02-03/41671330 (надалі - акт перевірки) та встановлено порушення вимог п.44.1 ст.44, п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198 ПК України, в результаті чого встановлено завищено відємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, що перевірявся, на загальну суму 649 041,00 грн., у т.ч. за період липень 2020 року у сумі 649 041,00 грн. та заниження суми податку на додану вартість, на загальну суму 110 897,00 грн., в тому числі за липень 2020 року в сумі 110 897,00 грн.

Позивачем подано заперечення до акту перевірки від 19.11.2020 №19/11/20-01, за результатом розгляду яких комісією контролюючого органу їх залишено без задоволення, а висновки акту змінені (збільшені) в частині суми заниженого податку на додану вартість у розмірі 221 475,00 грн., в тому числі за липень 2020 року у розмірі 221 475,00 грн.

На підставі висновків акту перевірки ГУ ДПС у м. Києві прийнято податкові повідомлення-рішення від 03.12.2020:

- № 2 (форми «Р»), яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість у розмірі 276 844,00 грн. (221 475,00 грн. - за податковим зобов`язанням, 55 369,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями);

- № 2 (форми «В4») про завищення відємного значення, що зарховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду за липень 2020 року на суму 649 041,00 грн.

Не погоджуючись із прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями, вважаючи їх протиправним та такими, що прийняті на підставі протиправних висновків проведеної перевірки, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

Вирішуючи спір по суті суд керується положеннями чинного законодавства, яке діяло станом на час виникнення спірних правовідносин та звертає увагу на наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Податковий кодекс України (далі - ПК України) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до п. 75.1. ст. 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки-цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Відповідно до пп.75.1.2 п.75.1 ст.75 ПК України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

За змістом пп.78.1.4 п. 78.1 ст. 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється якщо виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначено виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.

Відповідно до норм підпунктів 14.1.27, 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України, "витрати" - це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов`язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником), а "господарська діяльність" - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Об`єкт оподаткування податком на прибуток визначений у статті 134 ПК України як прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135-137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138-143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу.

В силу приписів абзацу 1 пункту 138.2 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 ПК України витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Тобто, наведені правові норми ПК України дозволяють платнику податку формувати витрати у зв`язку з реальним придбанням товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності що, в першу чергу, має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами. Документи, які не мають статус первинних, самі по собі не можуть підтверджувати реальність здійснення господарської операції та, відповідно, витрати. При цьому неодмінною характерною рисою господарської діяльності в рамках податкових відносин є її направлення на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах.

У свою чергу, за визначенням, наведеним у підпункті 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України, "податковий кредит" - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно розділу V цього Кодексу.

Відповідно до підпункту "а" пункту 198.1, пунктів 198.2, 198.3 статті 198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду, зокрема, у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 статті 198 ПК України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Платник податку зобов`язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) в один з таких способів: а) у паперовому вигляді; б) в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та умови реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних. У даній податковій накладній зазначаються в окремих рядках обов`язкові реквізити, перелік яких наведений у пункту 201.1 статті 201 ПК України. Правовий статус податкової накладної закріплений в положеннях норм статті 201 цього Кодексу.

Виходячи з аналізу наведених норм в сукупності суд приходить до висновку, що ПК України визначено окремі випадки, за яких неможливе формування податкового кредиту, зокрема, це: відсутність зв`язку з господарською діяльністю, фіктивність операцій (відсутність реальних поставок), відсутність податкової правосуб`єктності, відсутність на момент перевірки податкових накладних або видача їх особою, яка не є платником податку додану вартість. Таким чином, із зазначеного вище також випливає й те, що при дослідженні факту здійснення господарської операції, оцінці підлягають відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.

За приписами норм пунктів 44.1, 44.2, 44.3 статті 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу.

Для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Платники податку, які відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" застосовують міжнародні стандарти фінансової звітності, ведуть облік доходів і витрат та визначають об`єкт оподаткування з податку на прибуток за такими стандартами з урахуванням положень цього Кодексу. Такі платники податку при застосуванні положень цього Кодексу, в яких міститься посилання на положення (стандарти) бухгалтерського обліку, застосовують відповідні міжнародні стандарти фінансової звітності.

Юридичні особи - платники єдиного податку, які відповідають критеріям, визначеним підпунктом 3 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу, ведуть спрощений бухгалтерський облік доходів та витрат з метою обрахунку об`єкта оподаткування за методикою, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів, визначених пунктом 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом не менш як 1095 днів (2555 днів - для документів та інформації, необхідної для здійснення податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до статті 39 цього Кодексу) з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а в разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.

Визначення первинного документу та загальні вимоги до оформлення первинних документів містяться в Законі України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16 липня 1999 року №996-ХІV (далі - Закон України від 16 липня 1999 року №996-ХІV) та в Положенні про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженому наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року №88 та зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 05 червня 1995 року за №168/704.

Згідно частини 1 статті 9 Закону України від 16 липня 1999 року №996-ХІV, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (частина 2 статті 9 Закону України від 16 липня 1999 року №996-ХІV).

В свою чергу, інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку (частина 3 статті 9 цього Закону).

При цьому, податкове законодавство не встановлює перелік первинних документів, складенням яких мають оформлюватися ті чи інші операції. Разом з тим, відповідні первинні документи повинні містити усі необхідні реквізити, визначені частинами 1, 2 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", повну інформацію про виконану господарську операцію та виступати носіями достовірних відомостей про таку операцію та її учасників.

Аналіз наведених норм свідчить, що господарські операції для визначення податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Дана правова позиція суду відповідає висновкам Верховного Суду України, які викладені у його постановах від 27 червня 2017 року у справі № 808/1062/14, від 14 березня 2017 року у справі № 826/757/13-а, Верховного Суду, зокрема у постанові від 06 лютого 2018 року № К/9901/5042/17.

Як вбачається з акту перевірки, позивач у перевіряємому періоді мав взаємовідносини з ТОВ «ТД «Лидерпласт», по взаємовідносинам з яким, суд зазначає таке.

Також з акту перевірки вбачається відображення показника у рядку 10.1 декларації з ПДВ за період з 01.07.2020 по 31.05.2020 в сумі 1058117 грн. та встановлено завищення суб`єктом господарювання показників на загальну суму 759 938,00 грн., в тому числі за липень 2020 в сумі 759 938,00 грн. Зазначені показники є відображенням по взаємовідносинам з ТОВ «ТД «Лидерпласт» (контрагент-постачальник), у якого встановлена відсутність придбання товарів, зазначених в номенклатурі виписаних ним податкових накладних, та які постачались на адресу ТОВ «Дорпласт». У зв`язку з чим неможливо встановити походження товару на підтвердження його руху по ланцюгу постачання товару.

З матеріалів справи вбачається, що між ТОВ «Дорпласт» (покупець) та ТОВ «ТД «Лидерпласт» (постачальник) укладено договір поставки №0107/20, згідно якого постачальник зобов`язується передати у власність покупця матеріали для нанесення дорожньої розмітки партіями на підставі заявок покупця, що узгоджуються сторонами окремо, а покупець зобов`язується приймати зазначений товар та оплачувати його в порядку та на умовах, визначених договором.

Пунктом 1.3 договору визначено, о поставка товару в рамках та на основі даного договору здійснюється окремими партіями, відповідно до видаткових накладних до договору, що оформлені на основі наданих покупцем заявок.

Пунктом 1.4 договору підставою для бухгалтерського обліку господарської операції з поставки товару є первинний документ - видаткова накладна. Сторони домовились, що первинний документ підтверджує здійснення господарської операції.

Таким чином, всі поставки товару покупцю здійснюються в рамках зазначеного договору та не свідчить про здійснення поставки товару поза його межами.

Відповідно до п.3.5 договору поставка товару підтверджується наступними документами:

- товарно-транспортними накладними;

- видаткова накладна на відповідну кількість товару;

- податкова накладна на відповідну кількість товару, складену в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору ТОВ «ТД «Лидерпласт» у липні 2020 року поставлено на адресу ТОВ «Дорпласт» товарно-матеріальні цінності на загальну суму 5 223 097,90 грн., в т.ч. ПДВ - 870 516,32 грн., що підтверджуються наступними видатковими накладними: від 03.07.2020 №ДП-0000002 (30780,00 грн.); від 16.07.2020 №ДП-0000008 (336420,00 грн.); від 16.07.2020 №ДП-0000006 (112175,47 грн.); від 16.07.2020 №ДП-0000005 (512506,08 грн.); від 16.07.2020 №ДП-0000007 (360000,00 грн.); від 17.07.2020 №ДП-0000010 (254388,60 грн.); від 17.07.2020 №ДП-0000009 (172442,70 грн.); від 17.07.2020 №ДП-0000011 (4519,80 грн.); від 20.07.2020 №ДП-0000013 (4914,00 грн.); від 20.07.2020 №ДП-0000012 (366 578,89 грн.); від 20.07.2020 №ДП-0000015 (918000,00 грн.); від 20.07.2020 №ДП-0000014 (744156,00 грн.); від 20.07.2020 №-ДП0000016 (29102,40 грн.); від 21.07.2020 №ДП-0000018 (336600,00 грн.); від 21.07.2020 №ДП-0000019 (54000,00 грн.); від 21.07.2020 №ДП-0000017 (783360,00 грн.); від 22.07.2020 №Д11-0000020 (203154,00 грн.).

Поставка (транспортування) придбаних Позивачем у ТОВ «ТД «ЛИДЕРПЛАСТ» товарно-матеріальних цінностей у липні 2020 року підтверджується товарно-транспортними накладними, а саме: від 03.07.2020 №0307/1; від 16.07.2020 №1607/1; від 16.07.2020 №1607/2; від 17.07.2020 №1707/1; від 20.07.2020 №2007/1; від 20.07.2020 №2007/2; від 21.07.2020 №2107/1; від 22.07.2020 №2207/1.

Крім того, відповідно до умов договору, ТОВ «ТД «ЛИДЕРПЛАСТ» у липні 2020 року виписано та надіслано податкові накладні на загальну суму 5 223 097,90 грн., в т.ч. ПДВ - 870 516,32 грн., а саме: від 03.07.2020 №1 на загальну суму 30780,00 грн., від 16.07.2020 № 2 на загальну суму 336420,00 грн., від 16.07.2020 №4 на загальну суму 112175,47 грн., від 16.07.2020 №7 на загальну суму 512506,08 грн., від 16.07.2020 №5 на загальну суму 360000,00 грн., від 16.07.2020 №8 на загальну суму 254388,60 грн., від 17.07.2020 №7 на загальну суму 172442,70 грн., від 17.07.2020 №9 на загальну суму 4519,80 грн., від 20.07.2020 №19 на загальну суму 4914,00 грн., від 20.07.2020 №6 на загальну суму 366 578,89 грн., від 20.07.2020 №10 на загальну суму 918000,00 грн., від 20.07.2020 №9 на загальну суму 744156,00 грн., від 20.07.2020 №15 на загальну суму 29102,40 грн., від 21.07.2020 №12 на загальну суму 336600,00 грн., від 21.07.2020 №16 на загальну суму 54000,00 грн., від 21.07.2020 №11 на загальну суму 783360,00 грн., від 22.07.2020 №14 на загальну суму 203154,00 грн.

Таким чином, ТОВ «ТД «ЛИДЕРПЛАСТ» у липні 2020 року поставило ТОВ «ДОРПЛАСТ» згідно договору товарно-матеріальні цінності на загальну суму 5 223 097,90 грн., в т.ч. ПДВ - 870 516.32 грн.

Відтак, нарахована позивачем за придбання у ТОВ «ТД «Лидерпласт» товарно-матеріальних цінностей у липні 2020 року сума ПДВ за податковими накладними у розмірі 870516,32 грн. відображена ТОВ «Дорпласт» у складі податкового кредиту (ряд. 10.1) декларації та у Додатку 5 до декларації з ПДВ за липень 2020 року від 20.08.2020 реєстраційний номер .

Разом з цим, ТОВ «ТД «Лидерпласт» поставляло ТОВ «Дорпласт» товарно-матеріальні цінності згідно Договору ще у серпні 2020 року на загальну суму 77342.80 грн., в т.ч. ПДВ - 128723.80 грн., що підтверджується видатковими накладними від 03.08.2020 №ДП-0000019, від 03.08.2020 №ДП-0000022, від 04.08.2020 №ДП-0000023 та податковими накладними (з квитанціями про прийняття) від 03.08.2020 №1, від 03.08.2020 №2, від 04.08.2020 №3, що також підтверджується матеріалами справи.

В той же час, як вбачається з Акту перевірки, контролюючий орган зазначає, що товар на загальну суму ПДВ в розмірі 110578.5 грн. реалізовувався ТОВ «ТД «Лидерпласт» на адресу ТОВ «Дорпласт» в серпні 2020 року, у зв`язку з чим приходить до висновку про завищення останнім податкового кредиту за липень на загальну суму 759 938,00 грн. (870 516,32грн. - 110 578,50 грн.).

Однак, такі висновки контролюючого органу є помилковими, оскільки вказаний товар на загальну суму ПДВ в розмірі 110 578,5 грн. із зазначеною номенклатурою не міститься у видаткових, податкових, товарно-транспортних накладних за липень 2020 та не відображався у декларації з ПДВ за липень 2020.

При цьому, товар із зазначеною номенклатурою реалізовувався ТОВ «ТД «Лидерпласт» на адресу ТОВ «Дорпласт» в серпні 2020 року, що підтверджується вищезазначеними видатковими і податковими накладними за серпень 2020 року, а тому не відображався і не міг бути відображений позивачем у складі податкового кредиту декларації з ПДВ за липень 2020.

Крім того, позивачем за отримані товарно-матеріальні цінності перераховано ТОВ «ТД «Лидерпласт» грошові кошти на загальну суму з ПДВ 5 995 440,74 грн., що підтверджується банківською випискою АТ «Укрсиббанк» за період з 01.07.2020 по 31.10.2020.

Таким чином, заборгованість ТОВ «Дорпласт» перед ТОВ «ТД «Лидерпласт» за поставлені товарно-матеріальні цінності згідно договору - відсутня, що підтверджується відомістю позивача по рахунку 631 та актом звірки взаєморозрахунків по договору.

Суд зазначає, що вищезазначені документи первинного обліку (договір, видаткові, податкові накладні, товарно-транспортні накладні та інш.) містять всі необхідні реквізити, належним чином підписані та скріплені печатками сторін, не суперечать законодавчим та нормативним актам, в тому числі не заперечується контролюючим органом в акті перевірки, відтак, відповідно до ч.1 ст.78 КАС України, не підлягають доказуванню.

Вище зазначене цілком підтверджує дії позивача щодо визначення суми податкового кредиту з ПДВ по взаємовідносинах з ТОВ «ТД «Лидерпласт» у розмірі 870 516,32 грн. за липень 2020 та задекларовано від`ємне значення з податку на додану вартість, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, що перевірявся на загальну суму 649 041,00 грн., у т.ч. за період липень 2020 у сумі 649 041,00 грн.

Щодо фактичного використання придбаних позивачем у ТОВ «ТД «Лидерпласт» товарно-матеріальних цінностей у межах своєї господарської діяльності, суд зазначає наступне.

На думку контролюючого органу, причиною виникнення від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту є придбання ТМЦ та послуг, які використані в процесі надання послуг з дорожньої розмітки доріг, в той час як акти вищезазначених робіт не підписувалися замовниками в зв`язку з не здачею об`єкта в загальному акті (будівництво доріг).

Суд зазначає, що згідно з пунктом 198.3 статті 198 ПК України нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Разом з цим, варто зазначити, що товарно-матеріальні цінності, придбані позивачем у ТОВ «ТД «Лидерпласт» використовувалися у межах господарської діяльності ТОВ «Дорпласт», а саме під час виконання робіт з нанесення дорожньої розмітки на автомобільних дорогах, що підтверджуються наступним.

01.06.2020 між ТОВ «Дорпласт» (Субпідрядник) та ТОВ «ДС ПРОМ ГРУП» (Підрядник») укладено договір субпідряду №01-06-1, відповідно до п. 1.1 якого (в редакції додаткової угоди від 15.06.2020 №1) субпідрядник зобов`язується на свій ризик, власними силами із використанням своїх матеріалів виконати роботи з нанесення дорожньої розмітки на дорогах місцевого значення: 1) Т-1008 Кшв-Літочки-Кіпті; 2)1-1016 Київ-Ревне-Рогозів; 3) Р-03 Північно-Східний обхід м. Києва; 4) Н-02/М- 06/Кременець-Біла Церква-Ржищів-Канів-Софіївка; 5)Н-02 Під`їзд до м. Канева; 6) Р- 09 Миронівка-Канів; 7)Р-10/Р-09 Черкаси-Чигирин-Кременчук, а підрядник зобов`язується прийняти та оплатити виконані роботи відповідно до умов цього Договору.

Згідно Наказів ТОВ «Дорпласт» «Про направлення у відрядження» від 01.07.2020 №7, від 10.07.2020 №8, від 14.07.2020 №10, від 24.07.2020 №12 ув`язку з виробничою необхідністю щодо забезпечення реалізації зобов`язань ТОВ «Дорпласт» перед ТОВ «ДС ПРОМ ГРУП» по нанесенню дорожньої розмітки на автомобільних дорогах загального користування державного значення у Черкаській області, згідно умов договору №01-06-1 направлялися працівники ТОВ «ДОРГІЛАТС» у відрядження, що підтверджується Актами наданих послуг від 21.07.2020 та 12.08.2020, банківською випискою АТ «Укрсиббанк» за 01.07.2020-31.08.2020, рахунками від 02.07.2020 №396,397,398.

Згідно до п. 5.1 Договору виконання робіт оформляється актами форми КБ-2в КБ-3, підписаними обома сторонами. На виконання умов Договору між сторонами підписано:

- 1) Довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за липень 2020 р. на загальну вартість 239 452,80 грн. (примірної форми КБ-3); акт приймання виконаних робіт за липень 2020 року, який підписаний уповноваженими представниками сторін 28.07.2020 (примірної форми КБ-2в), а також Підсумковою відомістю ресурсів;

- 3) Довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за липень 2020 року на загальну вартість 881 544,00 грн. (примірної форми КБ-3), акт приймання виконаних робіт за липень 2020 року, який підписаний уповноваженими представниками сторін 28.07.2020 (примірної форми КБ-2в), а також підсумковою відомістю ресурсів;

- 3) Довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за липень 2020 р. на загальну вартість 364 057,20 грн. (примірної форми КБ-3), акт приймання виконаних робіт за липень 2020 року, який підписаний уповноваженими представниками сторін 28.07.2020 (примірної форми КБ-2в), а також Підсумковою відомістю ресурсів.

15.07.2020 між ТОВ «Дорпласт» (Субпідрядник) та ТОВ «ДС ПРОМ ГРУП» (Підрядник») укладено договір субпідряду №117, відповідно до п. 1.1 якого субпідрядник зобов`язується на свій ризик, власними силами із використанням своїх матеріалів виконати роботи з нанесення дорожньої розмітки на дорозі по вул. Романа Шухевича (від вул. Короленка до пров. Об`їзного) м. Кропивницький, а підрядник зобов`язується прийняти та оплатити виконані роботи відповідно до умов цього Договору.

Відповідно до Наказу ТОВ «Дорпласт» від 17.07.2020 №11 «Про направлення у відрядження» ув`язку з виробничою необхідністю щодо забезпечення реалізації зобов`язань ТОВ «Дорпласт» перед ТОВ «ДС ПРОМ ГРУП» по нанесенню дорожньої розмітки по вул. Романа Шухевич м. Кропивницький, згідно умов договору №117 було направлено працівників ТОВ «Дорпласт» у відрядження, що також підтверджується Договором оренди майна від 21.07.2020 №481, актом виконаних робіт та банківською випискою АТ «Укрсиббанк» за 01.07.2020-31.07.2020.

Згідно до п. 5.1 Договору виконання робіт оформляється актами форми КБ-2в КБ-3, підписаними обома Сторонами.

На виконання умов Договору між сторонами підписано Довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за липень 2020 р. на загальну вартість 408 639,00 грн. (примірної форми КБ-3), акт приймання виконаних робіт за серпень 2020 року, який підписаний уповноваженими представниками сторін 03.08.2020 (примірної форми КБ-2в), а також Підсумковою відомістю ресурсів.

17.07.2020 між ТОВ «Шляхобудматеріали» (Генпідрядник) та ТОВ «Дорпласт» (Субпідрядник») підписано договір субпідряду №20-7-3 (копія додається), відповідно до п. 1.1 якого субпідрядник зобов`язується у порядку та на умовах, визначених Договором своїми силами і засобами на власний ризик виконати послуги, згідно технічного завдання викладеного у тендерній документації торгів за рахунок коштів державного бюджету (інших бюджетів) та в обумовлений цим договором термін. Генпідрядник зобов`язується прийняти надані згідно з цим договором та чинним законодавством України належним чином послуги та сплатити їх вартість по мірі надходження коштів передбачених на ці цілі на його рахунок.

Відповідно до Наказу ТОВ «Дорпласт» від 14.07.2020 №9 «Про направлення у відрядження» (копія додається) ув`язку з виробничою необхідністю щодо забезпечення реалізації зобов`язань ТОВ «Дорпласт» перед ТОВ «ШЛЯХОБУДМАТЕРІАЛИ» по нанесенню дорожньої розмітки на автомобільній дорозі загального користування місцевого значення 0-02-23-01 Стара Гута-Калинівка-Турбів, км. 18+500-км27+965, згідно умов договору №20-7-3, було направлено працівників ТОВ «Дорпласт» у відрядження.

Згідно п.1.2 Договору Найменування: поточний середній ремонт автомобільної дороги загального користування місцевого значення 0-02-23-01 Стара Гута- Калинівка-Турбів, км. 18+500-км27+965, протяжністю 9,465 км. (с. Пиківська Слобідка - с. Камяногірка, Літинський район).

Відповідно до п. 5.3 Договору здавання й приймання наданих послуг, після закінчення їх виконання, здійснюється у відповідності до чинного законодавства України і оформляється актом приймання виконаних будівельних робіт за формою за формою КБ-2в та довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за формою КБ-3.

На виконання умов Договору між сторонами підписано Довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за серпень 2020 р. на загальну вартість 531 119,65 грн. (примірної форми КБ-3), Акт приймання виконаних робіт за липень 2020 року, який підписаний уповноваженими представниками сторін 12.08.2020 (примірної форми КБ-2в), а також Підсумковою відомістю ресурсів.

Таким чином, вищезазначені документи первинного обліку містять всі необхідні реквізити, належним чином підписані та скріплені печатками сторін, не суперечать законодавчим чи нормативним актам та підтверджують використання ТОВ «Дорпласт» придбаних у ТОВ «ТД «Лидерпласт» товарно-матеріальних цінностей в межах своєї господарської діяльності.

Стосовно неприпустимості покладення відповідальності на ТОВ «Дорпласт» за порушення вимог податкового законодавства його контрагентами чи контрагентами постачальника - ТОВ «ТД «Лидерпласт».

Контролюючим органом в Акті перевірки зазначено, що використовуючи інформацію з ІС «Податковий блок» і бази ЄРПН було встановлено відсутність у контрагента-постачальника ТОВ «ТД «Лидерпласт» придбання товарів, зазначених в номенклатурі виписаних ним податкових накладних, які нібито постачались на адресу ТОВ «Дорпласт». Тобто неможливо встановити походження товару та підтвердити його рух по ланцюгу постачання товару.

З цього приводу суд зазначає, що будь яка неправомірна діяльність контрагента не впливає на результати діяльності суб`єкта господарювання і не може бути підставою для притягнення до відповідальності платника податку, оскільки відповідно до статті 61 Конституції України, юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Неприпустимість притягнення до відповідальності одного суб`єкта господарювання за неправомірні дії іншого підтверджується, зокрема практикою Європейського Суду з прав людини.

Європейський Суд з прав людини чітко визначає правило індивідуальної відповідальності платника податку. Добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через порушення законодавства його контрагентом. У разі наявності у державних органів інформації про зловживання і системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосувати відповідні заходи саме до цього суб`єкта, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку (рішення Європейського Суду з прав людини від 09 січня 2007 року у справі "Інтерсплав проти України").

Крім того, рішеннями Європейського суду з прав людини у справах «Федорченко та Лозенко проти України», «Бізнес Сепорт Сентре проти Болгарії» зазначено, що недобросовісність учасників господарських відносин в ланцюгу постачання товарів до виробника не може бути підставою для притягнення до юридичної відповідальності суб`єкта господарювання, який виконав свої зобов`язання по правочинам та по сплаті податку на додану вартість в ціні придбаного товару.

Норми Податкового кодексу України не ставлять у залежність право платника ПДВ на податковий кредит від дотримання податкової дисципліни його контрагентами - постачальниками, якщо цей платник (покупець) дійсно придбав товари (послуги), призначені для використання у господарській діяльності, та мав реальні витрати у зв`язку з їх придбанням. Порушення постачальником товару (послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (послуг) вимог закону щодо підстав виникнення права на податковий кредит. Платник податку (покупець) не повинен зазнавати негативних наслідків у вигляді позбавлення права на податковий кредит за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про його обізнаність щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.

Такий висновок відповідає сталій практиці застосування Верховним Судом норм пунктів 198.1, 198.3, 198.6 статті 198 ПК, зокрема в постановах від 18.05.2018 у справі №П/811/1508/16, від 12.06.2018 у справі № 802/1155/17-а, від 12.06.2018 у справі № 826/11879/13-а, від 23.05.2018 у справі № 2а-102/09/0770, від 24.09.2019 у справі № 826/9039/16, від 18.11.2019 у справі № 808/3356/17, від 17.09.2019 у справі № 500/2733/18, від 30.06.2020 року у справі № 440/426/19, від 16.04.2020 у справі №810/3443/18, від 20.03.2020 року у справі №813/5407/15.

За умови подання платником ПДВ належним чином оформлених документів, які згідно з правовими нормами повинні бути виписані на господарські операції певного виду, та підтвердження суми ПДВ податковими накладними, зареєстрованими відповідно до вимог статті 201 ПК, задекларований податковий кредит вважається підтвердженим (правомірним).

Податкова інформація стосовно контрагентів II, III, IV та інших ланцюгів постачання, наявна в ІС «Податковий блок» ДФС, носить виключно інформативний характер та не є належним доказом відсутності реального характеру здійснених господарських операцій, та в свою чергу, не можуть слугувати законними підставами для подальшого винесення податкових повідомлень - рішень про притягнення ТОВ «Дорпласт» до юридичної відповідальності.

Аналогічна позиція викладена у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, зокрема, від 29.03.2019 у справі №808/3412/16, від 05.02.2019 у справі №816/652/15-а, від 16.10.2018 у справі №804/919/16.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постановах від 02.04.2020 у справі №160/93/19 та від 04.06.2020 у справі №340/422/19 зробив правовий висновок про те, що: «будь-яка податкова інформація, що наявна в інформаційно-аналітичних базах відносно контрагентів суб`єкта господарювання по ланцюгах постачання, а також податкова інформація, надана іншими контролюючими органами, в тому числі і отримана з причин неможливості проведення документальних перевірок, носить виключно інформативний характер та не є належним доказом в розумінні процесуального закону».

При цьому, податкова інформація щодо контрагентів по ланцюгу постачання не спростовує реальність господарських операцій між позивачем та його контрагентом, оскільки відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів» (висновок викладено у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 21.02.2018 у справі №813/1497/17).

Чинне податкове законодавство не покладає на платника обов`язку контролювати діяльність осіб, що виконують роботи, послуги, не зобов`язує платника податків перевіряти безпосереднього контрагента на предмет виконання ним вимог податкового законодавства, перед тим як вносити відповідні суми витрат до складу валових витрат і суми ПДВ - до податкового кредиту. Вказану правову позицію викладено у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 16.01.2018 у справі № К/9901/2558718.

Таким чином, позивач як платник податків самостійно несе відповідальність за достовірність і своєчасність обчислення та сплату лише ним самим податку до бюджету відповідно до законодавства України.

Він не може нести відповідальність за порушення контрагентами правил здійснення господарської діяльності та/або податкової дисципліни, як і не може нести відповідальність за неподання контрагентом первинних документів. У разі, якщо контрагентом були допущені порушення норм податкового або іншого законодавства, це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цього контрагента, а не сумлінного платника податків.

Таку ж правову позицію підтримано Касаційним адміністративним судом у складі Верховного Суду у постановах, зокрема від 24.01.2018 у справі №824/942/13, від 14.03.2018 у справі №803/1198/16.

Відповідачем не враховано, що під час проведення господарських операцій платник податків може бути і необізнаним стосовно дійсного стану правосуб`єктності своїх контрагентів і реально отримати від них товари (роботи чи послуги), незважаючи на те, що контрагенти можливо і мають наміри щодо порушення податкового законодавства.

Таким чином, висновки контролюючого органу про спрямованість дій ТОВ «Дорпласт» на отримання необґрунтованої податкової вигоди у вигляді зменшення бази оподаткування, та як результат зменшення суми податків, що належать сплаті, гуртуються виключно на інформації з інформаційно-аналітичних електронних систем ДПС України, не підтверджені жодними належними та допустимими засобами доказування, а тому є протиправними та підлягають скасуванню.

Згідно із частинами першою-третьою статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Окружний адміністративний суд міста Києва, з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, виходячи з системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Керуючись статтями 2, 6, 72-77, 90, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Дорпласт» (02125, м.Київ, пр-т Визволителів, 5, код за ) - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 03.12.2020 №2, №2, прийняті Головним управління ДПС у м. Києві (04116, м.Київ, вул.Шолуденка, 33/19, ).

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дорпласт» (02125, м.Київ, пр-т Визволителів, 5, код за ) 13 888.28 грн. понесених судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві.

Позивач: ТОВ «Дорпласт» (02125, м.Київ, пр-т Визволителів, 5, код за );

Відповідач: ГУ ДПС у м.Києві (04116, м.Київ, вул.Шолуденка, 33/19, ).

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішенням суду може бути оскаржено за правилами встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя І.В. Смолій