Справа № 420/7766/21
Суддя: Стефанов С.О.
Дата ухвалення: 2021-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/7766/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2021 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Стефанов С.О. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Одеської митниці Держмитслужби про визнання протиправними дії по винесенню картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500080/2021/00039 від 02 квітня 2021 року та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду 12 травня 2021 року надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Одеської митниці Держмитслужби, в якому позивач просить:

- визнати протиправними дії Одеської митниці Держмитслужби по винесенню картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500080/2021/00039 від 02 квітня 2021 року;

- визнати протиправними та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500080/2021/00039 від 02 квітня 2021 року;

- зобов`язати Одеську митницю Держмитслужбу прийняти та здійснити дії щодо митного оформлення транспортних засобів на підставі поданої митної декларації №UА500080.2021.004857 від 02 квітня 2021 року.

Адміністративний позов обґрунтовано наступним

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що як вбачається з реєстраційного свідоцтва НОМЕР_1 , ОСОБА_2 є власником автомобіля Volkswagen jetta, номер кузова НОМЕР_2 з 15.07.2017 року.

Відповідно до дозволу на імміграцію від 20.08.2020 року, позивачу на підставі п.1 ч.3 ст.4 Закону України «Про імміграцію» дозволено постійне проживання в Україні. Дозвіл дійсний до 21.08.2021 року.

Згідно посвідки на постійне проживання № НОМЕР_3 , позивачу видано посвідку 11.11.2020 року.

Таким чином, на переконання позивача, даними документами підтверджується факт що до дня видачі документа, що підтверджує право на постійне проживання в Україні, позивач був власником автомобіля Volkswagen jetta, номер кузова НОМЕР_2 не менше одного року, а транспортний засіб перебував за ним на постійному обліку (реєстрації) у відповідних реєстраційних органах країни постійного місця попереднього проживання, тобто в Грузії не менше одного року.

Окрім того, позивач вважає, що відповідач помилково та безпідставно дійшов неправомірного висновку що відповідно до документа: а саме «сделка №81327/1862383 о передаче права собственности на механическое транспортное средство» видана 28.01.2021 року, порушено вищезазначені вимоги підпункту «б», пункту 3 частини 10 статті 374 МКУ.

Як вказує позивач, при розгляді вказаного документу працівники митниці не врахували, що сторонами вказаного правочину №81327/1862383 від 28.01.2021 року «про передачу права власності на механічний транспортний засіб» і з боку продавця і з боку покупця є одна й та ж сама особа, а саме я - ОСОБА_2 .

Так у вказаному документі вказані відомості про продавця - « ОСОБА_3 » та зазначенні відомості його паспорту громадянина Грузії, та вказані відомості про покупця - « ОСОБА_3 » та зазначені відомості посвідки позивача на постійне проживання в Україні, тобто фактично право власності на автомобіль Volkswagen jetta, номер кузова НОМЕР_2 як до, так і у період, так і після здійснення вказаного правочину належало та належить одній й тій самій особі, тобто ОСОБА_4 і нікому не передавалося.

Позивач звертає увагу, що вказаний правочин було здійснено формально із метою зняти з реєстраційного обліку у Грузії транспортний засіб, як того вимагає законодавство України.

Таким чином і правочин №81327/1862383 від 28.01.2021 року містить у собі відомості та є доказом на підтвердження того факту, що позивачу був власником автомобіля Volkswagen jetta, номер кузова НОМЕР_2 не менше одного року, а транспортний засіб перебував за ним на постійному обліку (реєстрації) у відповідних реєстраційних органах країни постійного місця попереднього проживання, тобто в Грузії не менше одного року.

Таким чином, на переконання позивача, ним дотримано встановлені п.3 ч.10 ст.374 Митного кодексу України вимоги, за яких при ввезенні на митну територію України транспортного засобу особа звільняється від оподаткування митними платежами.

Процесуальні дії та клопотання учасників справи

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 14 травня 2021 року, адміністративний позов ОСОБА_1 залишено без руху з підстав недотримання позивачем вимог ст.ст.160, 161 КАС України. Надано позивачу 5-ти денний строк для усунення недоліків позовної заяви.

У встановлений судом строк позивач усунув недоліки позовної заяви, у зв`язку з чим, ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 02 червня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі. Справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в порядку ст.262 КАС України.

13 липня 2021 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву без підпису представника (вхід. №37004/21).

Станом на 20 вересня 2021 року будь-яких інших заяв по суті справи з боку сторін на адресу суду не надходило.

Відповідно до ч.2 ст.262 КАС України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Вивчивши матеріали справи, а також дослідивши обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги, перевіривши їх доказами, суд встановив наступні факти та обставини.

Обставини справи встановлені судом

02.04.2021 року між ОСОБА_2 та брокерською установою - ФОП ОСОБА_5 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) укладено договір з надання брокерських послуг №296 від 02.04.2021 року (а.с.9-11).

На підставі зазначеного договору, 02.04.2021 року брокером до відділу митного оформлення №1 митного посту «Чорноморський» Одеської митниці Держмитслужби, було заповнено та подано митну декларацію з метою здійснення митного оформлення транспортного засобу Volkswagen jetta, номер кузова НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_2 , з наданням пільг в оподаткуванні у зв`язку з переселенням на постійне місце проживання до України.

Зазначена декларація була прийнята до бази даних митниці інспектором митниці Єфименко В.О., та їй було призначено номер UА500080/2021/004857 (а.с.56-57).

Для митного оформлення транспортного засобу позивачем подано наступні документи:

- митну декларацію форма МД-2;

- доповнення до декларації форма МД-6;

- довідка про відповідність автомобіля рівню екологічних вимог не нижче Євро-2 (а.с.19);

- реєстраційну картку на автомобіль в Грузії (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу) (а.с.58-59);

- документи про зняття автомобілю з реєстраційного обліку у Грузії, угоду №81327/1862383 (а.с.60-64);

- картку платника податків на території України (а.с.26);

- посвідку на постійне проживання в Україні (а.с.27);

- закордонний паспорт (а.с.28);

- паспорт громадянина Грузії (а.с.31);

- довідку про реєстрацію місця проживання на території України (а.с.30);

- дозвіл на еміграцію в Україну (а.с.29);

- довідку про відсутність реєстрації фізичної особи у Грузії (а.с.25);

- договір про надання послуг митного брокера (а.с.9-11);

- скріншот ваги т/з б/н (а.с.81).

За результатами розгляду поданих документів, Одеською митницею Держмитслужби сформовано картку відмови в прийнятті митних декларацій, митному оформленні чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА500080/2021/00039 (а.с.86-87).

Підставою відмови у митному оформленні зазначено, що позивачем не виконані вимоги підпункту «б» пункту 3 частини 10 статті 374 Митного кодексу України, при ввезенні (пересиланні) на митну територію України громадянами звільняються від оподаткування митними платежами транспортні засоби особистого користування, що класифікуються в одній товарній позицій 8702, 8703, 8704 (загальною масою до 3,5 тони), 8711 згідно УКТ ЗЕД (у кількості однієї одиниці на кожного громадянина, якій досяг 18-річного віку) за умови документального підтвердження того, що до дня видачі документа, що підтверджує право на постійне проживання в Україні, громадянин був власником (або співвласником) такого транспортного засобу не менше одного року, а транспортний засіб перебував за ним на постійному обліку (реєстрації) у відповідних реєстраційних органах країни постійного місця попереднього проживання громадянина не менше одного року, якщо даний транспортний засіб підлягає реєстрації і цій країні. Відповідно до документа: а саме «сделка №81327/1862383 о передаче права собственности на механическое транспортное средство» видана 28.01.2021 року, що порушує вищезазначені вимоги підпункту «б», пункту 3 частини 10 статті 374 МКУ. Крім того, відповідно до підпункту 4.1 пункту 4 розділу III Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, затверджених наказом Державної митної служби України від 17.11.2005 року №1118 «Про затвердження правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України», митне оформлення ТЗ зі звільненням від оподаткування здійснюється за рішенням начальника митного органу або особи, яка його заміщує, прийнятим на підставі позитивного висновку комісії. У зв`язку із вказаними вище обставинами не погоджено митне оформлення транспортного засобу зі звільненням від оподаткування відповідно до аркушу погодження митного оформлення транспортного засобу зі звільненням від оподаткування передбаченого підпунктом 4.1. пункту 4 розділу III Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, затверджених наказом Державної митної служби України від 17.11.2005 року №1118.

Позивач, вважаючи, що картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА500080/2021/00039 є необґрунтованою, такою, що прямо суперечить нормам та вимогам Митного кодексу України, звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів, а також достатність та взаємний зв`язок у їх сукупності, суд вважає оскаржувана картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення необґрунтованою, а позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Джерела права та висновки суду

Відповідно до частини 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 25 частини першої статті 4 Митного кодексу України митний режим - це комплекс взаємопов`язаних правових норм, що відповідно до заявленої мети переміщення товарів через митний кордон України визначають митну процедуру щодо цих товарів, їх правовий статус, умови оподаткування і обумовлюють їх використання після митного оформлення.

Відповідно до статті 246 Митного кодексу України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Умови ввезення (пересилання) громадянами товарів на митну територію України визначені статтею 374 Митного кодексу України.

Згідно з пунктом 3 частини десятої статті 374 Митного кодексу України при ввезенні (пересиланні) на митну територію України громадянами звільняються від оподаткування митними платежами товари, призначені для забезпечення звичайних повсякденних потреб громадянина та початкового облаштування, що ввозяться (пересилаються) громадянами у зв`язку з переселенням на постійне місце проживання в Україну протягом шести місяців з дня видачі документа, що підтверджує право громадянина на постійне проживання в Україні, за умови документального підтвердження того, що до дня видачі цього документа громадянин проживав на території країни, з якої він прибув, не менше трьох років.

Підпунктом б) пункту 3 частини десятої статті 374 Митного кодексу України встановлено, що при ввезенні (пересиланні) на митну територію України громадянами звільняються від оподаткування митними платежами транспортні засоби особистого користування, що класифікуються в одній із товарних позицій 8702, 8703, 8704 (загальною масою до 3,5 тонни), 8711 згідно з УКТ ЗЕД (у кількості однієї одиниці на кожного громадянина, який досяг 18-річного віку), за умови документального підтвердження того, що до дня видачі документа, що підтверджує право на постійне проживання в Україні, громадянин був власником (або співвласником) такого транспортного засобу не менше одного року, а транспортний засіб перебував за ним на постійному обліку (реєстрації) у відповідних реєстраційних органах країни постійного місця попереднього проживання громадянина не менше одного року, якщо даний транспортний засіб підлягає реєстрації в цій країні.

Правила митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України затверджені наказом Державної митної служби України від 17 листопада 2005 року №1118.

Згідно з підпунктом 1.1 пункту 1 розділу ІІІ Правил, при ввезенні ТЗ на митну територію України його власник або вповноважена особа представляє уповноваженій посадовій особі митного органу, у зоні діяльності якого розташований пункт пропуску через державний кордон України, ТЗ для здійснення митного огляду й подає оригінали та ксерокопії таких документів:

що підтверджують право власності на ТЗ або користування ним (у тому числі з правом розпорядження);

реєстраційних (технічних) документів на транспортний засіб (якщо він перебував на обліку в реєстраційному органі іноземної держави чи України) з відмітками про зняття транспортного засобу з обліку, якщо такі документи видаються реєстраційним органом;

що підтверджують право на надання пільг в оподаткуванні (у разі митного оформлення ТЗ з наданням пільг в оподаткуванні), перелік яких визначено в підпункті 4.2 пункту 4 цього розділу. Працівники дипломатичної служби, які перебували за кордоном у довготерміновому відрядженні або проходили дипломатичну службу строком не менше одного року та повертаються в Україну, замість довідки МЗС України подають довідку відповідної закордонної дипломатичної установи України про повернення з довгострокового відрядження або після проходження дипломатичної служби;

паспортних документів та інших документів, визначених законодавством України та міжнародними договорами України, що дають право на перетин державного кордону, та/або паспорта громадянина (посвідчення особи з відміткою про місце проживання); посвідки чи іншого документа про постійне (тимчасове) проживання в Україні або за кордоном тощо.

Підпунктом 4.1 пункту 4 розділу ІІІ Правил визначено, якщо власником (уповноваженою особою) подано ВМД для митного оформлення ТЗ зі звільненням від оподаткування, то до завершення митного оформлення проводиться перевірка обґрунтованості цього звільнення.

Для проведення цієї перевірки створюється комісія, до складу якої включаються такі посадові особи митного органу:

керівник підрозділу, на який покладено функції з митного оформлення транспортних засобів, що належать громадянам, або особа, яка його заміщує;

керівник підрозділу, яким здійснюється контроль за нарахуванням і стягненням податків і зборів (обов`язкових платежів), що підлягають сплаті при переміщенні ТЗ через митний кордон України, або особа, яка його заміщує;

керівник підрозділу митної варти та організації боротьби з порушеннями митного законодавства або особа, яка його заміщує;

керівник юридичного відділу або особа, яка його заміщує;

керівник підрозділу власної безпеки або особа, яка його заміщує.

За рішенням начальника митного органу або особи, яка його заміщує, до складу комісії можуть бути включені інші посадові особи митного органу.

Склад комісії затверджується наказом митного органу.

Висновок комісії щодо можливості здійснення митного оформлення ТЗ зі звільненням від оподаткування відображається у вигляді письмової резолюції кожного з членів комісії на аркуші погодження, форма якого затверджується митним органом.

Митне оформлення ТЗ зі звільненням від оподаткування здійснюється за рішенням начальника митного органу або особи, яка його заміщує, прийнятим на підставі позитивного висновку комісії та відображеним як резолюція на аркуші погодження.

Аркуш погодження долучається до документів, що є підставою для здійснення митного оформлення ТЗ зі звільненням від оподаткування.

У разі виявлення фактів, що підтверджують неможливість здійснення митного оформлення ТЗ зі звільненням від оподаткування, вирішується питання щодо сплати належних податків і зборів (обов`язкових платежів) або зворотного вивезення ТЗ за межі митної території України. Зворотне вивезення ТЗ здійснюється за заявою власника (уповноваженої особи) з оформленням ВМД. У разі заявлення в митній декларації неправдивих відомостей та надання митному органу документів з такими відомостями як підстави для звільнення від сплати податків і зборів, складається протокол про порушення митних правил.

При необхідності вирішення питання про можливість звільнення ТЗ від оподаткування посадова особа митного органу, яка здійснює митне оформлення ТЗ, перевіряє відомості та відмітки в документах на відповідність вимогам Закону України «Про порядок ввезення (пересилання) в Україну, митного оформлення й оподаткування особистих речей, товарів та транспортних засобів, що ввозяться (пересилаються) громадянами на митну територію України»:

постійне проживання громадянина на території країни попереднього місця проживання не менше одного року (для іноземців та осіб без громадянства - з дати підтвердження факту постійного проживання в країні попереднього місця проживання до дати отримання посвідки на постійне проживання або до дати отримання паспорта громадянина України з відміткою про реєстрацію місця проживання в Україні; для громадян України - з дати поставлення до дати зняття з постійного консульського обліку, а за відсутності відмітки про зняття з постійного консульського обліку - до дати отримання паспорта громадянина України);

перебування ТЗ у власності громадянина не менше одного року з дати набуття права власності на ТЗ до дати: для іноземців та осіб без громадянства - отримання посвідки на постійне проживання або отримання паспорта громадянина України з відміткою про реєстрацію місця проживання в Україні; для громадян України - зняття з постійного консульського обліку, а за відсутності відмітки про зняття з постійного консульського обліку - до дати отримання паспорта громадянина України);

перебування ТЗ на обліку в країні постійного місця попереднього проживання його власника не менше одного року (для іноземців та осіб без громадянства - з дати підтвердження факту постійного проживання в країні попереднього місця проживання до дати отримання посвідки на постійне проживання або до дати отримання паспорта громадянина України з відміткою про реєстрацію місця проживання в Україні; для громадян України - з дати поставлення до дати зняття з постійного консульського обліку, а за відсутності відмітки про зняття з постійного консульського обліку - до дати отримання паспорта громадянина України).

Відповідно до підпункту 4.2 пункту 4 розділу ІІІ Правил для громадян України, які переселяються на постійне місце проживання в Україну підтвердженням права на здійснення митного оформлення ТЗ зі звільненням від оподаткування, згідно з вимогами статті 8 Закону України «Про порядок ввезення (пересилання) в Україну, митного оформлення й оподаткування особистих речей, товарів та транспортних засобів, що ввозяться (пересилаються) громадянами на митну територію України», є такі документи та відмітки в них:

а) паспорт громадянина України для виїзду за кордон зі штампом «Постійне проживання», проставленим й анульованим відповідним підрозділом міграційної служби, або з відміткою про анулювання напису «Постійне проживання», засвідченого гербовою печаткою консульської установи України в країні попереднього проживання такого громадянина (для громадян України, які раніше виїхали за межі України тимчасово та подали клопотання про залишення на постійне проживання за кордоном), та відмітками про дату поставлення та зняття з постійного консульського обліку, засвідченими гербовою печаткою консульської установи України в країні попереднього проживання такого громадянина або анульованою відміткою про дату поставлення на постійний консульський облік, засвідченою гербовою печаткою консульської установи України в країні попереднього проживання такого громадянина;

б) паспорт громадянина України з відміткою про реєстрацію місця проживання в Україні (може бути відсутнім при перетині митного кордону України).

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, згідно реєстраційного свідоцтва НОМЕР_1 , ОСОБА_2 є власником автомобіля Volkswagen jetta, номер кузова НОМЕР_2 з 15.07.2017 року.

Відповідно до дозволу на імміграцію від 20.08.2020 року, позивачу на підставі п.1 ч.3 ст.4 Закону України «Про імміграцію» дозволено постійне проживання в Україні. Дозвіл дійсний до 21.08.2021 року.

Згідно посвідки на постійне проживання № НОМЕР_3 , позивачу видано посвідку 11.11.2020 року.

Таким чином, вищевказаними документами підтверджується факт того, що до дня видачі документа, що підтверджує право на постійне проживання в Україні, позивач був власником автомобіля Volkswagen jetta, номер кузова НОМЕР_2 не менше одного року, а транспортний засіб перебував за ним на постійному обліку (реєстрації) у відповідних реєстраційних органах країни постійного місця попереднього проживання, тобто в Грузії не менше одного року.

При цьому, відповідач помилково вважає, що відповідно до документа: а саме «сделка №81327/1862383 о передаче права собственности на механическое транспортное средство» видана 28.01.2021 року, порушено вимоги підпункту «б», пункту 3 частини 10 статті 374 МКУ.

Крім цього, відповідач не врахував того, що сторонами вказаного правочину №81327/1862383 від 28.01.2021 року «про передачу права власності на механічний транспортний засіб» і з боку продавця і з боку покупця є одна й та ж сама особа, а саме ОСОБА_2 .

Так у вказаному документі вказані відомості про продавця - « ОСОБА_3 » та зазначенні відомості його паспорту громадянина Грузії, та вказані відомості про покупця - « ОСОБА_3 » та зазначені відомості посвідки позивача на постійне проживання в Україні, тобто фактично право власності на автомобіль Volkswagen jetta, номер кузова НОМЕР_2 як до, так і у період, так і після здійснення вказаного правочину належало та належить одній й тій самій особі, тобто ОСОБА_4 і нікому не передавалося.

Суд погоджується з твердженням позивача про необхідність вчинення вказаного правочину з метою зняття з реєстраційного обліку у Грузії транспортний засіб, як того вимагає законодавство України.

Таким чином, правочин №81327/1862383 від 28.01.2021 року містить у собі відомості та є доказом на підтвердження того факту, що позивач був власником автомобіля Volkswagen jetta, номер кузова НОМЕР_2 не менше одного року, а транспортний засіб перебував за ним на постійному обліку (реєстрації) у відповідних реєстраційних органах країни постійного місця попереднього проживання, тобто в Грузії не менше одного року.

Отже, суд зазначає, що позивачем дотримано встановлені п.3 ч.10 ст.374 Митного кодексу України вимоги, за яких при ввезенні на митну територію України транспортного засобу особа звільняється від оподаткування митними платежами.

За викладених обставин, суд вважає, що вимоги позивача про визнання протиправними та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку що належним способом захисту порушених прав позивача буде: визнати протиправними дії Одеської митниці Держмитслужби по винесенню картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500080/2021/00039 від 02 квітня 2021 року; визнати протиправними та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500080/2021/00039 від 02 квітня 2021 року; зобов`язати Одеську митницю Держмитслужбу прийняти та здійснити дії щодо митного оформлення транспортних засобів на підставі поданої митної декларації №UА500080.2021.004857 від 02 квітня 2021 року.

Відповідно до ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Звежинський проти Польщі», заява №34049/96 відповідно до п.71 якого суд повторює, що позбавлення майна, у значенні цього речення, може бути виправданим, лише якщо воно відбувається в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом. Крім того, будь-яке втручання у право власності має відповідати критерію пропорційності (цит. вище справа Брумареску). Суд нагадує, що під час втручання необхідно дотримуватися "справедливої рівноваги" між загальними інтересами суспільства і вимогами захисту основних прав людини (див. рішення у справі «Pressos Compania Naviera S. A. та інші проти Бельгії» від 20 листопада 1995, серія A, N 332, с. 23, п. 38). Цю рівновагу буде порушено, якщо людині доведеться нести надто специфічний або надмірний тягар (див. цит. вище рішення у справі Спорронга і Льонрота. При цьому, п. 73 суд підкреслює, що, розглядаючи питання, які мають загальний інтерес, органи державної влади повинні діяти коректно і дуже послідовно (див. цит. вище рішення у справі «Беєлер проти Італії»). Крім того, як охоронець громадського порядку держава має моральне зобов`язання бути взірцевою, вона повинна стежити за тим, щоб такими були й державні органи, що захищають публічний порядок.

Крім цього, згідно рішення у справі «TOB «Полімерконтейнер» проти України», заява №23620/05, відповідно до п.17 суд повторює, що будь-яке втручання, включаючи те, яке виникло в результаті заходів для забезпечення сплати податків, не повинно порушувати «справедливого балансу» між вимогами загальних інтересів суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Важливість забезпечення такого балансу в цілому відображається в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на зацікавлену особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших авторитетних джерел, рішення у справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden), від 23 вересня 1982 року, пп. 69-73, серія А №52).

Згідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно зі ст.249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оцінивши докази, наявні в справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку про те, що вимоги ОСОБА_1 до Одеської митниці Держмитслужби про визнання протиправними дії по винесенню картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500080/2021/00039 від 02 квітня 2021 року та зобов`язання вчинити певні дії є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Розподіл судових витрат

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, враховуючи задоволення позовних вимог та згідно із ст.139 КАС України судові витрати ОСОБА_1 у загальній сумі 908 грн. 00 коп., сплачені згідно квитанції №МР_AB280494BAS_19188916 від 11 травня 2021 року підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці Держмитслужби.

Рішення суду складено у перший робочий день після виходу судді з відпустки.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 12, 14, 44, 139, 242-246 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Одеської митниці Держмитслужби про визнання протиправними дії по винесенню картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500080/2021/00039 від 02 квітня 2021 року та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Одеської митниці Держмитслужби по винесенню картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500080/2021/00039 від 02 квітня 2021 року.

Визнати протиправними та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500080/2021/00039 від 02 квітня 2021 року.

Зобов`язати Одеську митницю Держмитслужбу прийняти та здійснити дії щодо митного оформлення транспортних засобів на підставі поданої митної декларації №UА500080.2021.004857 від 02 квітня 2021 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці Держмитслужби на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 908 грн. 00 коп. (дев`ятсот вісім гривень нуль копійок).

Рішення суду набирає законної сили, згідно ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено, згідно ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. При цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII Перехідні положення КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Позивач: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_5 ).

Відповідач: Одеська митниця Держмитслужби (вул. Лип Івана та Юрія, буд.21А, м. Одеса, 65078, ).

Суддя С.О. Cтефанов