Справа № 640/6133/20
Суддя: Мєзєнцев Євген Ігорович
Дата ухвалення: 2021-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/6133/20 Суддя (судді) першої інстанції: Чудак О.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Мєзєнцева Є.І., суддів - Сорочка Є.О., Файдюка В.В., при секретарі Войтковській Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 червня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 26.12.2018 №, від 26.12.2019 №, №, №, №.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 червня 2021 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представником відповідача було подано відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого зазначено, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому відсутні підстави для його скасування.

Представник позивача до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Водночас, позивачем було подано клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з тим, що жодних повісток про виклик у судове засідання на адресу позивача не надходило. Дослідивши означене клопотання, колегія суддів дійшла виснвоку про його необґрунтованість, у зв`язку з тим, що матеріали справи містять повідомлення про вручення поштового відправлення, направленого на адресу позивача та отриманого останнім 10 серпня 2021 року, що свідчить про обізнаність останнього про дату, час та місце судового засідання.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив відмовити у її задоволенні, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Судом першої інстанції встановлено, що ФОП ОСОБА_1 подано уточнюючу декларацію платника єдиного податку за 2016 рік від 25.10.2017 №, задекларовано перевищення у сумі 776 291,00 грн та сплачено до бюджету податок у сумі 116 443,65 грн.

Рішенням про зняття з реєстрації платника єдиного податку ДПІ у Подільському районі ГУ ДПС у м. Києві від 10.10.2017 №245/26-56-13-02 переведено ФОП ОСОБА_1 на загальну систему оподаткування з 01.01.2017.

Державним ревізором-інспектором ГУ ДПС у м. Києві проведено документальну позапланову невиїзну перевірку діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .

За результатами проведеної перевірки складено акт від 29.11.2019 №684/26-15-42-03-30/ НОМЕР_1 у якому зафіксовано порушення ФОП ОСОБА_1 вимог:

- пункту 177.2 статті 177 ПК України - занижено податок з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на суму 16 300,98 грн;

- підпункту 49.18.2 пункту 49.18 статті 49 та підпункту 177.5.2 пункту 177.5 статті 177 ПК України - не подано податкову декларацію про майновий стан та доходи за І квартал 2017 року;

- пункту 16 примітки 1 підрозділу 10 розділу XX ПК України - не нараховано та не сплачено військового збору у розмірі 1 358,41 грн;

- пункту 181.1 статті 181, пункту 183.2, пункту 183.4 статті 183 пункту 187.1 статті 187 ПК України - не визначено суму ПДВ, що підлягає сплаті до бюджету у розмірі 1 339 520,00 грн;

- пункту 201.10 статті 201 ПК України - у період з 12.10.2017 року по теперішній час не реєстровано податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних на загальну суму 44 351,00 грн, сума ПДВ 8 871,00 грн.

17.12.2019 позивач подала заперечення на акт від 29.11.2019 №684/26-15-42-03-30/ НОМЕР_1 , однак за результатом розгляду таких заперечень ГУ ДПС у м. Києві залишено без змін вказані висновки акту від 29.11.2019 №684/26-15-42-03-30/ НОМЕР_1 .

26.12.2019 на підставі зазначених висновків акту перевірки, відповідачем прийняті та надіслані позивачу податкові повідомлення-рішення:

- № (із помилковим зазначення дати прийняття 26.12.2018), яким збільшено суму грошового зобов`язання позивача з ПДВ на 1 674 400 грн, у тому числі за основним платежем на 1 339 520 грн, за штрафними санкціями на 334 880 грн;

- №, яким позивачу нараховані податкові зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за основним платежем у сумі 16 300,98 грн та штрафні санкції у сумі 4 075,75 грн;

- №, яким позивачу нараховані податкові зобов`язання з військового збору за основним платежем у сумі 1358,41 грн та штрафні санкції у сумі 339,6 грн;

- №, яким до позивача застосовано штраф у сумі 4 435,5 грн за не реєстрацію з 12.10.2017 податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних із сумою ПДВ 8 871,00 грн;

- №, яким до позивача застосовано штраф у сумі 170 грн за не подання декларації про майновий стан та доходи за І квартал 2017 року.

Позивач оскаржила вказані податкові повідомлення-рішення в адміністративному порядку шляхом подання скарги до ДПС України, однак, рішення ДПС України від 04.03.2020 №8352/6/99-00-08-05-04-06 скаргу позивача залишено без задоволення, а спірні рішення - без змін.

Не погоджуючись із результатом адміністративного оскарження податкових повідомлень-рішень від 26.12.2018 №, від 26.12.2019 №, №, №, №, вважаючи вказані рішення протиправними, позивач звернулась до суду із даним позовом.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Згідно із пунктом 291.2 статті 291 ПК України спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Пункт 291.4 статті 291 ПК України визначає, що до третьої групи платників єдиного податку можуть бути віднесені суб`єкти господарювання - фізичні особи-підприємці, які не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, не обмежена та юридичні особи - суб`єкти господарювання будь-якої організаційно-правової форми, у яких протягом календарного року обсяг доходу не перевищує 5 000 000 гривень.

Відповідно до підпункту 3 підпункту 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 ПК України платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у разі перевищення протягом календарного року встановленого обсягу доходу платниками єдиного податку третьої групи - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому відбулося таке перевищення.

Пункти 299.1, 299.2 статті 299 ПК України передбачають, що реєстрація суб`єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, веде реєстр платників єдиного податку, в якому міститься інформація про осіб, зареєстрованих платниками єдиного податку.

Згідно з пунктом 299.10 статті 299 ПК України реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу, зокрема у випадках, передбачених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 цього Кодексу.

Положеннями пункту 299.11 статті 299 ПК України встановлено, що у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої-третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої-третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення. У такому випадку суб`єкт господарювання має право обрати або перейти на спрощену систему оподаткування після закінчення чотирьох послідовних кварталів з моменту прийняття рішення контролюючим органом.

Системний аналіз вищенаведених положень податкового законодавства дає підстави для висновку про те, що реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу лише у встановлених законом випадках.

Таким чином, способом реалізації владних управлінських функцій у разі встановлення обставин під час проведення документальної перевірки, за яких платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування (бути платником єдиного податку), є прийняття контролюючим органом рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників цього податку.

Аналогічні висновки викладено Верховним Судом у постанові від 19.06.2020 у справі №2040/6313/18 та постанові від 21.01.2021 у справі №808/4202/17.

Згідно частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Підпункт 177.5.2 пункту 177.5 статті 177 ПК України передбачає, що фізичні особи - підприємці, які зареєстровані протягом року в установленому законом порядку або перейшли із спрощеної системи оподаткування на загальну систему оподаткування чи сплачували фіксований податок до набрання чинності цим Кодексом, подають податкову декларацію за результатами звітного кварталу, в якому розпочата така діяльність або відбувся перехід на загальну систему оподаткування. Вперше зареєстровані підприємці в податковій декларації також зазначають інформацію про майновий стан та доходи за станом на дату державної реєстрації підприємцем. Платники податку розраховують та сплачують авансові платежі у строки, визначені підпунктом 177.5.1 пункту 177.5 цієї статті, що настануть у звітному податковому році.

Відповідно до пункту 181.1 статті 181 ПК України у разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп`ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 1 000 000 гривень (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов`язана зареєструватися як платник податку у контролюючому органі за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених статтею 183 цього Кодексу, крім особи, яка є платником єдиного податку першої - третьої групи.

Згідно пунктів 183.2, 183.4 статті 183 ПК України у разі обов`язкової реєстрації особи як платника податку реєстраційна заява подається до контролюючого органу не пізніше 10 числа календарного місяця, що настає за місяцем, в якому вперше досягнуто обсягу оподатковуваних операцій, визначеного у статті 181 цього Кодексу.

У разі переходу осіб із спрощеної системи оподаткування, що не передбачає сплати податку, на сплату інших податків і зборів, встановлених цим Кодексом, у випадках, визначених главою 1 розділу XIV цього Кодексу, за умови, що такі особи відповідають вимогам, визначеним пунктом 181.1 статті 181 цього Кодексу, реєстраційна заява подається не пізніше 10 числа першого календарного місяця, в якому здійснено перехід на сплату інших податків і зборів, встановлених цим Кодексом. Якщо такі особи відповідають вимогам, визначеним пунктом 182.1 статті 182 цього Кодексу, реєстраційна заява подається у строк, визначений пунктом 183.3 цієї статті.

Судом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 у 2016 році отримано дохід у розмірі 5 776 291 грн., що в силу зазначених норм унеможливлює перебування позивача на спрощеній системі оподаткування та зобов`язує її перейти на загальну систему оподаткування з 01.01.2017.

Рішенням про зняття з реєстрації платника єдиного податку ДПІ у Подільському районі ГУ ДПС у м. Києві від 10.10.2017 №245/26-56-13-02 переведено ФОП ОСОБА_1 на загальну систему оподаткування з 01.01.2017, що спростовує доводи позивача про неналежне виконання контролюючими органами вимог 299.1, 299.2, 299.10 статті ПК України.

Суд звертає увагу, що в разі невиконання платником податку вимог підпункту 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 ПК України щодо подання заяви про відмову від застосування спрощеної системи оподаткування у зв`язку з переходом на сплату інших податків і зборів, з огляду на передбачений підпунктом 4.1.3 пункту 4.1 статті 4 ПК України такий принцип податкового законодавства України як невідворотність настання визначеної законом відповідальності у разі порушення податкового законодавства, реєстрація такого платника єдиного податку вважається анульованою за рішенням контролюючого органу, прийнятого на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення, незалежно від формальної дати прийняття рішення про анулювання такої реєстрації.

При цьому, формальна наявність у платника неанульованого свідоцтва платника єдиного податку не є достатньою умовою для перебування на спрощеній системі оподаткування, оскільки податкове законодавство пов`язує статус платника єдиного податку з дотриманням низки умов, а не лише з наявністю свідоцтва про відповідну реєстрацію.

Крім цього, системний аналіз норм статей 181-183, пункту 298.2 статті 298 ПК України дає підстави для висновку, що законодавча норма, якою встановлено умови обов`язкової реєстрації платником ПДВ, не застосовується у разі невиконання платником податків встановленого ПК України обов`язку перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом. В такому випадку платник податків несе податкову відповідальність та сплачує ПДВ з операцій, які є об`єктом оподаткування, незалежно чи підлягає він обов`язковій реєстрації платником ПДВ відповідно до пункту 181.1 статті 181 ПК України.

Саме таке регулювання спірних правовідносин покладено в основу правового висновку, викладеного Верховним Судом у постанові від 01.10.2019 у справі №2040/6178/18, від якого колегія суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду не вважає за можливе відступати у постанові від 17.09.2020 у справі №200/6290/19-а.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позивач була зобов`язана:

- згідно вимог підпункту 3 підпункту 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 ПК України з 01.01.2017 перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом;

- на виконання підпункту 177.5.2 пункту 177.5 статті 177 ПК України до 10.01.2017 подати декларацію про майновий стан та доходи за І квартал 2017 року;

- відповідно вказаних норм та до пункту 181.1 статті 181 ПК України з 11.01.2017 зареєструвались платником ПДВ.

Оскільки, ФОП ОСОБА_1 не подала декларацію про майновий стан та доходи за І квартал 2017 року, відповідачем правомірно застосовано до позивача штрафні санкції у сумі 170 грн згідно податкового повідомлення-рішення від 26.12.2019 №.

З огляду на наведене та відсутність заперечень позивача щодо отримання у період з 11.01.2017 по 12.10.2017 доходу у розмірі 6 653 240,15 грн, який є базою оподаткування ПДВ, а також відсутність заперечень позивача щодо висновків відповідача про не нарахування ПДВ у сумі 8 871 грн на дохід у вигляді коштів у розмірі 44 351 грн, отриманих 19.10.2017 від ТОВ "Конференції України" в якості оплати за організацію обслуговування заходів, відповідач дійшов вірного висновку про донарахування ФОП ОСОБА_1 грошового зобов`язання з ПДВ згідно податкового повідомлення-рішення від 26.12.2019 №.

Водночас, позивач зазначає, що податкове повідомлення-рішення від 26.12.2018 № є протиправним та підлягає скасуванню з підстав недотримання відповідачем Порядку направлення контролюючим органом податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №658 від 21.07.2017, а також ПК України, оскільки датоване 26.12.2018, а отже мало бути направлене на адресу позивача не пізніше 27.12.2018, однак, позивач отримала таке рішення лише 30.12.2019.

Втім, суд критично ставиться до вказаних доводів позивача, адже з пояснень відповідача вбачається, що у даті винесення податкового повідомлення-рішення від 26.12.2019 № є технічна помилка, а саме не вірно зазначено рік винесення, вірним вважати дату винесення 26.12.2019 замість 26.12.2018, оскільки дане податкове повідомлення-рішення винесене на підставі акту перевірки від 29.11.2019 №648/26-15-42-03-30/ НОМЕР_1 , про що зазначено у цьому рішенні.

На думку суду вказано помилка у даті податкового повідомлення-рішення № жодним чином на впливає на його зміст та не може вважатись належної підставою для скасування такого рішення.

Крім того, позивачем не було задекларовано надходження на її розрахунковий рахунок № НОМЕР_2 в АТ КБ "Приватбанк" оплату за організацію обслуговування заходів у розмірі 90 561 грн. Тому, на вказану суму відповідачем правомірно було нараховано податкові зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб та військового збору згідно податкових повідомлень-рішень від 26.12.2019 № та №.

Відповідно до пункту 120-1.2 статті 120-1 ПК України порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі 50 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації на 366 і більше календарних днів.

Обґрунтовуючи протиправність податкового повідомлення-рішення від 26.12.2019 № яким до ФОП ОСОБА_1 застосовано штраф у сумі 4435,5 грн за не реєстрацію з 12.10.2017 податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних із сумою ПДВ 8 871 грн, позивач не заперечує факт не здійснення реєстрації та суму ПДВ податкових накладних, про які зазначено в акті перевірки.

Разом з цим, суд враховує доводи позивача про неможливість реєстрації таких податкових накладних у зв`язку із анулюванням з 25.01.2019 її реєстрації як платника ПДВ, адже такі доводи узгоджуються із пунктом 184.5 статті 184 ПК України за змістом якого з моменту анулювання реєстрації особи як платника ПДВ така особа позбавляється права на віднесення сум податку до податкового кредиту, складання ПН/РК.

Втім, позивач без будь-яких обґрунтувань не виконувала обов`язок щодо реєстрації відповідних податкових накладних з 12.10.2017 по 25.01.2019, що є правопорушенням, а звільнення від відповідальності за вказане порушення у зв`язку із ануляцією реєстрації платником ПДВ не передбачено жодним нормативно-правовим актом. За наведеного, вказані доводи позивача є надуманими та такими, що спрямовані на уникнення відповідальності за вказане правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про правомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення адміністративного позову.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Решта тверджень та посилань сторін судовою колегією апеляційного суду не приймається до уваги через їх неналежність до предмету позову або непідтвердженість матеріалами справи.

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 червня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду у тридцятиденний строк в порядку, встановленому статтями 329-331 КАС України.

Головуючий суддя Є.І.Мєзєнцев

cуддя Є.О.Сорочко

суддя В.В.Файдюк