Справа № 653/2149/20
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2021-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2021 р.м. ОдесаСправа № 653/2149/20

Головуючий в І інстанції: Делалова О.М.

Дата та місце ухвалення рішення: 01.02.2021 р. м. Генічеськ

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шеметенко Л.П.

судді Стас Л.В.

судді Турецької І.О.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 01 лютого 2021 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, з урахуванням ухвали суду про заміну неналежного відповідача, до Департаменту патрульної поліції, в якому позивач просить: скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАМ № 2789683 від 07.07.2020 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн., закрити справу про адміністративне правопорушення.

Рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 01 лютого 2021 року позов задоволено. Скасовано постанову серії ЕАМ № 2789683 від 07.07.2020 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 132-1 КУпАП, складену інспектором роти № 4 батальйону № 4 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенантом поліції Серневич Євгеном Вікторовичем, і закрито справу про адміністративне правопорушення.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову, наголошуючи на неповному з`ясуванні судом першої інстанції всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, неправильному застосуванні норм матеріального права.

Також, апелянтом заявлено клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), згідно якого суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Вислухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 07.07.2020 року серії ЕАМ № 2789683, яка винесена інспектором роти № 4 батальйону № 4 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенантом поліції Серневич Є.В., до ОСОБА_1 застосоване адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 132-1 КУпАП, а саме зазначено, що позивач 07.07.2020 року о 06-12 год. в Дніпропетровській області, Новомосковський район, с. Вільне, дорога М-29, керував т/з MAN TGX 28.540, д/н НОМЕР_1 , з напівпричепом TAD CLASSIC 40-3, д/н НОМЕР_2 , та перевозив великогабаритний вантаж шириною 4 м без спеціального узгодження з НПУ, чим порушив КМУ № 30 ч. 4 - порушення ПДР проїзду великогабаритних вантажів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Не погоджуючись із вказаною постановою, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи справу та задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не надано жодних доказів щодо здійснення габаритно-вагового контролю у спеціально відведеному місці, в тому числі, певному пересувному пункті, проведення перевірки відповідності габаритів вантажу певним нормам із складенням відповідного документу.

Також, суд першої інстанції зазначив, що матеріали справи не містять достатніх, належних доказів перевищення вантажем нормативно встановлених параметрів, які потребують погодження маршруту.

Окрім цього, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивача, всупереч положенням ч. 1 ст. 61 Конституції України, двічі притягнуто до відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову.

Згідно ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 року № 3353-XII (чинного та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до абз. 1 п. 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин, далі - ПДР), за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Статтею 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (чинного та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин, далі КУпАП) встановлено, що порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами - тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, відповідальних за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, уповноважених з питань безпеки перевезення небезпечних вантажів, громадян - суб`єктів господарської діяльності - у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Порушення правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами - тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%.

Примітка. Дія частини першої цієї статті не поширюється на правопорушення, пов`язані з перевищенням габаритних та/або вагових параметрів. Суб`єктом правопорушення, передбаченого частиною другою цієї статті, є відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-3 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України. Підставою для звільнення від відповідальності є наявність у суб`єкта правопорушення дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

Згідно вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За правилами ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-4 цього Кодексу.

Згідно ч.ч. 1, 2, 3 ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

В оскаржуваній постанові визначено, що позивач перевозив великогабаритний вантаж шириною 4 м без спеціального узгодження з НПУ.

Тобто, підставою для прийняття оскаржуваної постанови став висновок відповідача щодо вчинення позивачем правопорушення, пов`язаного з перевищенням габаритних параметрів транспортного засобу.

При цьому, відповідачем визначено, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 132-1 КУпАП.

Однак, згідно примітки до статті 132-1 КУпАП дія частини першої цієї статті не поширюється на правопорушення, пов`язані з перевищенням габаритних та/або вагових параметрів.

Адміністративна відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, пов`язана з перевищенням габаритних параметрів, передбачена частиною другою статті 132-1 КУпАП, і несе її відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи (ч. 1 ст. 14-3 КУпАП).

За такого правового регулювання, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо безпідставності притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП.

Крім того, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вірно наголошено, що відповідачем, на якого покладено обов`язок щодо доказування правомірності прийнятого суб`єктом владних повноважень рішення згідно ч. 2 ст. 77 КАС України, не надано жодного доказу, який би підтверджував факт перевищення габаритних параметрів транспортного засобу, а саме здійснення перевезення вантажу шириною 4 м, як зазначено в оскаржуваній постанові.

В свою чергу, з боку позивача наданий дозвіл на участь у дорожньому русі спірного транспортного засобу із визначеними у цьому дозволі параметрами та строком дії з 07.07.2020 року по 03.08.2020 року (тобто, в тому числі, на дату прийняття оскаржуваної постанови).

Окрім цього, як встановлено судом першої інстанції та не заперечується відповідачем, за аналогічних обставин, що визначені в оскаржуваній постанові, позивача вже було притягнуто до адміністративної відповідальності згідно ст. 132-1 КУпАП за постановою, що також складена 07.07.2020 року, що свідчить про те, що позивача, всупереч положенням ч. 1 ст. 61 Конституції України, двічі притягнуто до відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про недоведеність правомірності прийнятого рішення про накладення адміністративного стягнення та як наслідок наявність підстав для задоволення позову, скасування оскаржуваної постанови із закриттям справи про адміністративне правопорушення.

Доводи апеляційної скарги не спростовують встановлених обставин та висновків суду.

Колегія суддів наголошує, що апелянтом в апеляційній скарзі жодним чином необґрунтовано підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП та апелянт не посилається на наявність доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, що виразилось у перевищенні габаритних параметрів транспортного засобу.

Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 241, 243, 250, 272, 286, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення.

Рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 01 лютого 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судове рішення складено у повному обсязі 21.09.2021 р.

Суддя-доповідач: Л.П. Шеметенко

Суддя: Л.В. Стас

Суддя: І.О. Турецька