Справа № 356/106/21
Суддя: Грибан Інна Олександрівна
Дата ухвалення: 2021-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 356/106/21 Суддя (судді) першої інстанції: Лялик Р.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Грибан І.О.,

судді: Ключкович В.Ю.,

Парінов А.Б.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на рішення Березанського районного суду Київської області від 12 липня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції, третя особа - поліцейський взводу №2 роти №4 Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції сержант поліції Хмелевський Іван Сергійович, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції, третя особа - поліцейський взводу №2 роти №4 Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції сержант поліції Хмелевський Іван Сергійович, в якому просив скасувати постанову серії ДП 18 №763411 від 15.03.2021 року.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що вищезазначена постанова прийнята з порушенням його прав та чинного законодавства, є необґрунтованою, незаконною та підлягає скасуванню, оскільки прийнята без належних та допустимих доказів, які б підтверджували вину позивача.

Рішенням Березанського районного суду Київської області від 12 липня 2021 року позовні вимоги задоволено частково.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП 18 № 763411 від 15 березня 2021 року відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 126 КУпАП, та накладення на ОСОБА_1 на підставі ст. 36 КУпАП штрафу у розмірі 425 гривень, - скасовано.

Адміністративну справу щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 121 КУпАП надіслано на новий розгляд до Управління патрульної поліції у Полтавській області Департаменту патрульної поліції.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 , витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 227 (двісті двадцять сім) гривень 00 копійок та 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок витрат на професійну правничу допомогу.

В задоволенні решти вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням Департамент патрульної поліції Національної поліції України подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що відповідач діяв в межах та у спосіб визначений законом, оскаржувана постанова прийнята з дотриманням норм КУпАП. Апелянт зауважує, що на вимогу інспектора надати для перевірки посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, водієм перераховані документи так і не було надано. Серію та номер посвідчення водія було встановлено за допомогою бази даних Національної автоматизованої інформаційної системи ДДАІ МВС України.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 вересня 2021 року відкрито апеляційне провадження та призначено апеляційну скаргу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 22 вересня 2021 року.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін та зазначає про безпідставність доводів, викладених в апеляційній скарзі.

У судове засідання учасники судового процесу не з`явились та явки уповноважених представників до суду не забезпечили. Про дату, час та місце апеляційного розгляду справи були повідомлені належним чином.

З огляду на зазначене та керуючись приписами ч. 1 ст. 311 та ч. 2 ст. 313 КАС України, суд протокольною ухвалою вирішив подальший розгляд справи здійснювати у порядку письмового провадження.

Переглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги на предмет законності та обґрунтованості оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів звертає увагу на наступне.

15.03.2021 року поліцейським взводу № 2 роти № 4 УПП в Полтавській області ДПП сержантом поліції Хмелевським І.С. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП 18 № 763411 відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 126 КУпАП, об`єднані на підставі ст. 36 КУпАП. Суть адміністративного правопорушення: 15.03.2021 року о 12 годині 03 хвилини на автодорозі Київ-Харків-Довжанський М03 395 км водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом, у якого шини мали порізи, розриви, що оголюють корд, відшарування протектора, а також у якого кількість та режим роботи зовнішніх освітлювальних приладів не відповідала вимогам конструкції транспортного засобу, а саме встановлено два додаткових не передбачених конструкцією транспортного засобу ліхтарі заднього ходу, чим порушив п.п 31.1, 31.4.3, 31.4.5 ПДР, а також не пред`явив для перевірки на вимогу поліцейського посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п.п. 2.4 ПДР України. На ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. (а.с. 13).

Не погоджуючись з прийнятими суб`єктом владних повноважень рішеннями про притягнення до адміністративної відповідальності, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги частково, мотивував своє рішення тим, що відповідачем не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення позивачем ПДР.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що судом першої інстанції було неповно та неналежним чином досліджено докази та обставини справи, що призвело до неправомірного застосування норм права.

Надаючи правову оцінку встановленим по справі обставинам та фактам колегія суддів апеляційної інстанції зважає на таке.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення, Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, Законом України «Про дорожній рух» № 3353-XII від 30.06.1993, Законом України «Про національну поліцію» № 580-VIII від 02.07.2015 .

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Частиною 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України визначається Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року (далі - ПДР).

Відповідно до п. 1.9 ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Положеннями статті 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справ про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Конструкція і технічний стан транспортних засобів, які експлуатуються, повинні відповідати вимогам додатку до постанови Кабінету Міністрів України від 22.12.2010 року № 1166 «Про єдині вимоги до конструкцій та технічного стану колісних транспортних засобів, що експлуатуються».

Державним стандартом України ДСТУ 3649:2010 «Колісні транспортні засоби. Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання» установлено вимоги щодо безпечності та методи контролювання технічного стану КТЗ, що перебувають в експлуатуванні.

Відповідно до п.п. 6.1.1. п. 6.1 Розділу 6 ДСТУ 3649:2010 «Колісні транспортні засоби. Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання» не дозволено змінювати розташування ПЗС (прилад зовнішній світловий), їх демонтувати, встановлювати додаткові ПЗС, а також змінювати режим роботи ПЗС, якщо це не передбачено конструкцією або документами щодо погодження переобладнання КТЗ.

Державним стандартом України ДСТУ 3649:2010 «Колісні транспортні засоби. Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання» установлено вимоги щодо безпечності та методи контролювання технічного стану КТЗ, що перебувають в експлуатуванні.

Кількість, колір та наявність приладів зовнішніх світлових на КТЗ визначають відповідно до таблиці 1 (п.п. 6.1.5, п. 6.1 Розділу 6 ДСТУ 3649:2010).

Пунктом 31.1 ПДР встановлено, що технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Підпунктом «а» пункту 31.4.3 Правил дорожнього руху України визначено, що забороняється експлуатація транспортних засобів у разі, якщо кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу.

Забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: Зовнішні світлові прилади: а) кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу; б) порушено регулювання фар; в) не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла; г) на світлових приладах немає розсіювачів або використовуються розсіювачі і лампи, що не відповідають типу даного світлового приладу; ґ) на розсіювачах світлових приладів нанесено тонування або покриття, що зменшує їх прозорість чи світлопропускання (п.п. 31.4.3 ПДР).

Відповідно до приписів п.п. 31.4.5. ПДР забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: колеса і шини: а) шини легкових автомобілів та вантажних автомобілів з дозволеною максимальною масою до 3,5 т мають залишкову висоту малюнка протектора менше 1,6 мм, вантажних автомобілів з дозволеною максимальною масою понад 3,5 т - 1,0 мм, автобусів - 2,0 мм, мотоциклів і мопедів - 0,8 мм. Для причепів установлюються норми залишкової висоти малюнка протектора шин, аналогічні нормам для шин автомобілів-тягачів; б) шини мають місцеві пошкодження (порізи, розриви тощо), що оголюють корд, а також розшарування каркаса, відшарування протектора і боковини; в) шини за розміром або допустимим навантаженням не відповідають моделі транспортного засобу; г) на одну вісь транспортного засобу встановлено діагональні шини разом з радіальними, ошиповані і неошиповані, морозостійкі і неморозостійкі, шини різних розмірів чи конструкцій, а також шини різних моделей з різними малюнками протектора для легкових автомобілів, різними типами малюнків протектора - для вантажних автомобілів; ґ) на передню вісь транспортного засобу встановлено радіальні шини, а на іншу (інші) - діагональні; д) на передній осі автобуса, який виконує міжміські перевезення, встановлено шини з відновленим протектором, а на інших осях - шини, відновлені за другим класом ремонту; е) на передній осі легкових автомобілів і автобусів (крім автобусів, які виконують міжміські перевезення) встановлено шини, відновлені за другим класом ремонту; є) відсутній болт (гайка) кріплення або є тріщини диска і ободів коліс.

Частиною 1 ст. 121 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, що - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Нормами ст. 35 Закону України «Про дорожній рух» № 3353-ХІІ від 30.06.1993 року передбачено проведення обов`язкового технічного контролю транспортних засобів.

Порядок проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів визначає Кабінет Міністрів України.

Обов`язковий технічний контроль транспортних засобів здійснюють суб`єкти проведення обов`язкового технічного контролю, які мають на правах власності або користування обладнання, що дає змогу перевіряти технічний стан транспортних засобів на відповідність вимогам безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища.

Відповідно до положень ч. 3 цієї статті обов`язковий технічний контроль транспортного засобу передбачає перевірку технічного стану транспортного засобу, а саме: системи гальмового і рульового керування, зовнішніх світлових приладів, пневматичних шин та коліс, світлопропускання скла, газобалонного обладнання (за наявності), інших елементів у частині, що безпосередньо стосується безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього природного середовища.

На кожний транспортний засіб, що пройшов обов`язковий технічний контроль і визнаний технічно справним, суб`єкт проведення обов`язкового технічного контролю складає протокол перевірки його технічного стану, який видається водію транспортного засобу. У протоколі зазначається строк чергового проходження обов`язкового технічного контролю транспортного засобу відповідно до періодичності проходження, встановленої частиною восьмою цієї статті.

В положеннях статті 37 Закону України «Про дорожній рух» визначені підстави для заборони експлуатації транспортних засобів.

Згідно ч. 2 ст. 37 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що експлуатація транспортних засобів також забороняється в разі: порушення вимог щодо їх переобладнання; порушення порядку встановлення і використання спеціальних світлових і звукових сигнальних пристроїв; виявлення технічних несправностей і невідповідності вимогам правил, норм, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також неукомплектованості відповідно до призначення.

Згідно пп. «б» п. 31.4.5 ПДР, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності технічних несправностей, зокрема, коли шини мають місцеві пошкодження (порізи, розриви тощо), що оголюють корд, а також розшарування каркаса, відшарування протектора і боковини.

Відповідно до ч. 1 ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про такі адміністративні правопорушення: як, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 124-1 - 126.

З матеріалів справи убачається, що оскаржуваною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п. 31.4.5 ПДР, а саме: поліцією встановлено, що позивач керував транспортним засобом, який мав технічні несправності, а саме шини транспортного засобу мають місцеві пошкодження (порізи, розриви), що оголюють корд, що забороняє експлуатацію відповідного транспортного засобу.

Статтею 40 Закону України "Про національну поліцію" передбачено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою: 1) запобігання правопорушенню, виявлення або фіксування правопорушення, охорони та захисту публічної безпеки, особистої безпеки осіб і власності від протиправних посягань; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху. Інформація про змонтовану/розміщену фототехніку і відеотехніку, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз повинна бути розміщена на видному місці.

З відеозапису з камери, що розміщується на форменому одязі працівника поліції, що наданий на цифровому носії інформації DVD-R та міститься в матеріалах справи (а.с. 75 ), убачається, що цим відеофайлом зафіксована процедура розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Також, на відеозаписі відображено, що інспектором поліції після зупинення ТЗ і під час спілкування із водієм було роз`яснено водію права та обов`язки, причини зупинки ТЗ і суть вчиненого порушення.

Так, на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, з метою доведення правомірності оскаржуваного рішення суб`єктом владних повноважень надано до суду відеозапис з відеореєстратора поліцейських, з якого убачається момент огляду шин транспортного засобу під керуванням позивача.

Колегією суддів встановлено та з відеозапису убачається, що шини транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 дійсно мали очевидні місцеві пошкодження, зокрема, порізи, розриви.

Згідно вимог ПДР убачається, що забороняється експлуатація транспортних засобів за наявності технічних несправностей, зокрема, коли шини мають місцеві пошкодження (порізи, розриви тощо), що оголюють корд, а також розшарування каркаса, відшарування протектора і боковини.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що загальний стан шин транспортного засобу під керуванням позивача, який вбачається з наданого поліцією відеозапису, не дозволяв експлуатувати відповідний транспортний засіб.

Відтак, враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем належними та допустимими доказами підтверджено факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 121 КУпАП в частині наявності у транспортного засобу від керуванням позивача технічних несправностей, а саме шини транспортного засобу мають місцеві пошкодження (порізи, розриви), що оголюють корд.

Щодо вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, колегія зазначає наступне.

Статтею 16 Закону України «Про дорожній рух» визначено основні права та обов`язки водія транспортного засобу якими, зокрема вказано, що водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

За п. 1.3. ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п. 1.9).

В силу положень ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Частиною 2 ст. 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У вказаних вище випадках, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі (ст. 283 КУпАП) на місці вчинення правопорушення.

В розділі 2 ПДР України закріплено обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів.

Відповідно до п. 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

За приписами п. 2.4 ПДР України на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у п. 2.1 ПДР України.

Аналогічні положення закріплені законодавцем також у ст.16 Закону Закону України «Про дорожній рух», а саме, водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Частиною 1 ст. 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка») у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З аналізу вищенаведених норм вбачається, що згідно законодавства України на вимогу поліцейського, водій транспортного засобу зобов`язаний пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб.

Разом з тим, колегією суддів встановлено та убачається з відеозапису здійсненого реєстратором, закріпленим на форменому одязі патрульного, останній на запитання водія роз`яснив на підставі чого здійснено зупинення транспортного засобу, у зв`язку з чим просив надати посвідчення водія для складення відповідної постанови. Також, відповідачем були роз`яснені позивачу його права відповідно положень ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП.

В свою чергу, позивач законні вимоги патрульного не виконував.

Статтею 245 КУпАП зазначено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Стаття 69 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року за №1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року, №1408/27853 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Виключений перелік підстав за яких поліцейський може зупинити транспортний засіб передбачено у ч.1 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію», відповідно до п.1 якої такою підставою є порушення водієм Правил дорожнього руху.

Частиною 3 наведеної статті встановлено, що поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

З матеріалів відеозапису реєстратора, закріпленого на форменому одязі патрульного, убачається, що відповідачем було роз`яснено позивачу, на якій підставі його транспортний засіб зупинено на вимогу поліцейського.

В даному випадку колегія суддів вважає за необхідне взяти даний доказ до уваги, оскільки зазначений відеозапис в повному обсязі підтверджує факт не надання позивачем посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії на законну вимогу поліцейського, а тому він є належним та допустимим доказом в розумінні ст.ст.73-74 КАС України.

Також, наведені обставини зазначені у п. 5 постанови від 15.03.2021 серії ДП18 №763411, а саме: що 15.03.2021 року о 12 годині 03 хвилини на автодорозі Київ-Харків-Довжанський М03 395 км водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом, у якого шини мали порізи, розриви, що оголюють корд, відшарування протектора, а також у якого кількість та режим роботи зовнішніх освітлювальних приладів не відповідала вимогам конструкції транспортного засобу, а саме встановлено два додаткових не передбачених конструкцією транспортного засобу ліхтарі заднього ходу, чим порушив п.п 31.1, 31.4.3, 31.4.5 ПДР, а також не пред`явив для перевірки на вимогу поліцейського посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п.п. 2.4 ПДР України.

Відтак, маючи законні підстави, відповідно до ст.ст. 31, 32, 35 ЗУ України «Про Національну поліцію» відповідач зупинив ТЗ під керуванням позивача та надав законну вимогу перевірки документів.

Однак, позивач не пред`явив поліцейському посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Також, колегією суддів встановлено, що до матеріалів справи позивачем в якості доказу долучено диск із записом з відео реєстратора, розміщеного в автомобілі, з якого також убачається, що позивач не пред`явив поліцейському посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Пунктом 2 ч.1 ст. 32 Закону № 580-VIII вказано, що поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення (одна із вичерпного переліку підстав).

Отже, відповідач, переконавшись в достатності підстав для зупинення транспортного засобу позивача, внаслідок виявлення порушення останнім правил дорожнього руху, вимагаючи пред`явити документи, передбачені пунктами 31.1, 31.4.3, 31.4.5 ПДР, діяв у відповідності до покладених на нього повноважень та норм чинного законодавства.

Колегія суддів підкреслює, що право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

Зазначене узгоджується із висновком постанови Верховного Суду від 25.09.2019 у справі №127/19283/17.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на викладені обставини, за результатами розгляду апеляційної скарги, з урахуванням наведених норм права, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що матеріалами справи підтверджується вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.126 КУпАП, постанова про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 15.03.2021 серії ДП18 № 763411 складена повноважною особою, за своєю формою і змістом відповідає нормам чинного законодавства, адміністративне стягнення накладено в межах санкції, передбаченої ч.1 ст.126 КУпАП.

Доводи позивача, про те що справність керованого ним транспортного засобу підтверджується протоколом перевірки технічного стану №01151-00189-20 від 04.05.2020 та актом відповідності технічного стану транспортного засобу та його обладнання № 691 від 15.03.2021, колегія суддів сприймає критично, оскільки в матеріалах справи мається подорожній лист № 3937634 вантажного автомобіля від 09.03.2021 року, у якому відображено: автомобіль, д.н.з. НОМЕР_1 ; водій ОСОБА_1 ; причіп, д.н.з. НОМЕР_2 ; маршрут та послідовність виконання такого маршруту зазначеним вище транспортним засобом ( Київ - Обухів - Ів.-Франківськ - Ямниця - Одеса - Теплодар - Полтава - Харків - Малинівка - Васищеве - Вишневе - Київ(база); виїзд з гаража - о 09:00, 09.03.2021 року, повернення в гараж - о18:00, 17.03.2021 року (а.с. 14-15).

Тобто, повернення транспортного засобу в м.Київ мало відбутися 17.03. о 18-00.

Наразі, акт відповідності технічного стану транспортного засобу та його обладнання №691(номерний знак транспортного засобу: НОМЕР_1 , марка, модель: MAN, TGS 19.440, реєстраційний документ: серія НОМЕР_3 , водій: ОСОБА_1 ) складено у м. Києві, по пров. Чугуївському, 21 о 04 годині 30 хвилин 15.03.2021 року( а.с.33-34).

Разом з тим, порушення ПДР зафіксовано працівниками патрульної поліції 15.03.2021 о 12год.03.хвл. на 395 км автодороги М-03 «Київ-Харків-Довжанський», що виключає можливість проведення огляду технічного стану автомобіля у дату та час, зазначені в акті №691.

Що стосується протоколу перевірки технічного стану №01151-00189-20, то останнім зафіксовано стан транспортного засобу на дату складання - 04.05.2020, і він не може підтверджувати , що транспортний засіб був технічно справним саме 15.03.2021року.

За викладених обставин, колегія суддів приходить до висновку про неналежність вказаних доказів та не приймає їх до уваги.

Таким чином, приймаючи спірну постанову відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, у зв`язку з чим відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови з огляду на її правомірність.

Отже, суд першої інстанції не повно дослідив наявні в матеріалах докази, не надав їм належної оцінки та дійшов помилкового висновку про необхідність скасування постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та направлення матеріалів на новий розгляд до Управління патрульної поліції у Полтавській області Департаменту патрульної поліції.

Згідно з положеннями статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення, є, зокрема, порушення норм процесуального права.

Заслухавши доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції - скасуванню, з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. 243, 312, 315, 317, 322 КАС України, суд,

П О С Т АН О В И В:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України задовольнити.

Рішення Березанського районного суду Київської області від 12 липня 2021 року скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, третя особа - поліцейський взводу №2 роти №4 Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції сержант поліції Хмелевський Іван Сергійович, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Головуючий суддя І.О. Грибан

Судді: В.Ю. Ключкович

А.Б. Парінов

(повний текст постанови складено 22.09.2021р.)