Справа № 520/17962/21
Суддя: Сагайдак В.В.
Дата ухвалення: 2021-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про відмову в забезпеченні адміністративного позову

21 вересня 2021 року Справа № 520/17962/21

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Сагайдак В.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову до подання позовної заяви, -

В С Т А Н О В И В :

Заявник, ОСОБА_1 , який має намір звернутись до Харківського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Київський відділ ДВС у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, через свого представника адвоката Брагінську А.Л. звернувся 14.09.2021 до Харківського окружного адміністративного суду із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, в якій просить суд:

- зупинити стягнення у виконавчому провадженні ВП №65770806 на підставі виконавчого документа постанови про стягнення виконавчого збору від 22.04.2019 за виконавчим провадженням № 58944770, винесеної державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенко Владиславом Андрійовичем, до набрання законної сили рішенням суду в адміністративній справі за позовом про скасування виконавчого документу, який буде подано в установлений законом строк.

В обґрунтування поданої заяви представником заявника зазначено, що ОСОБА_1 стало відомо про відкриття виконавчого провадження № 65770806 про стягнення з нього виконавчого збору. Про підстави відкриття виконавчого провадження позивачу було повідомлено в телефонній розмові, та зазначено, що провадження відкрито на виконання постанови про стягнення виконавчого збору від 22.04.2019 за виконавчим провадженням № 58944770. Виходячи з суми виконавчого збору - 2 714 458,88 грн., державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенко В.А. просто вирахував 10% від загальної суми чужої заборгованості за кредитним договором, без прив`язки до меж відповідальності, яку несе позивач, як майновий поручитель. Заявник також посилався на те, що на сьогодні в нього безпідставно арештовано та вилучено його автомобіль SUBARU, реєстраційний номер НОМЕР_1 , його карткові рахунки, в тому числі пенсійний, заблоковано (арештовано). Через карантинні обмеження прийом у Департаменті державної виконавчої служби Міністерства юстиції України тимчасово не ведеться, представника повідомили про можливість відправити на запит копії матеріалів виконавчого провадження засобами електронної пошти. Запит заявником відправлено, заявник очікує на відповідь і матеріали. Оскільки на сьогоднішній день ОСОБА_1 не має виконавчого документа, на підставі якого відкрито виконавче провадження, щоб його оскаржити, останній звернувся до суду із заявою про тимчасове зупинення вчинення виконавчих дій і має намір подати позов до суду про скасування постанови про стягнення виконавчого збору у розмірі 2 714 458,88 грн. від 22.04.2019 за виконавчим провадженням №58944770.

Заявник вважає, що вчинення державним виконавцем будь-яких дій в рамках виконавчого провадження № 65770806 може істотно ускладнити або унеможливити поновлення його порушених прав у випадку задоволення заявленого в подальшому позову про визнання протиправним та скасування постанови про стягнення виконавчого збору. Виконання стягнення до судового рішення спричиняє порушення конституційного права ОСОБА_1 володіти і розпоряджатись власністю, яка йому належить, отже невжиття заходів забезпечення позову може призвести до того, що майно заявника буде незаконно реалізовано державним виконавцем з метою стягнення відповідних коштів, що не відповідатиме завданню адміністративного судочинства та порушить його право на судовий захист.

Відповідно до статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Таким чином, заходи забезпечення позову можуть вживатися виключно у випадках, коли невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 151 КАС України, позов може бути забезпечено, крім іншого, шляхом: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 153 КАС України заява про забезпечення позову подається до подання позовної заяви - до суду, до якого має бути подано позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Відтак зі змісту вищенаведених норм закону, забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання судового рішення в разі задоволення позовних вимог, яке допускається, якщо невжиття цих заходів може ускладнити або привести до неможливості виконання рішення суду.

Вирішуючи питання щодо вжиття заходів забезпечення позову, суддя виходить з того, що підстави, визначені статтею 150 КАС України, є оціночними, тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Також, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав будуть значними.

Отже, інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

Необхідно зазначити, що при розгляді заяв про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх доводів, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

З поданої заяви вбачається, що позивач має намір оскаржити постанову державного виконавця про стягнення виконавчого збору від 22.04.2019, копію якої долучено до заяви.

Суддя зазначає, що посилання в поданій заяві на можливість реалізації майна заявника державним виконавцем до ухвалення рішення у справі не підтверджено належними доказами. Так, з долучених до заяви документів не вбачається вчинення державним виконавцем дій, спрямованих на реалізацію майна заявника, зокрема, про призначення торгів. Доказів реалізації постанови про арешт та фактичного арешту автомобіля заявника до заяви також не додано.

Крім того, щодо посилання заявника на відсутність у нього виконавчого документа, на підставі якого відкрито виконавче провадження, щоб його оскаржити, суддя зазначає, що до заяви заявником подано фотокопію постанови про стягнення виконавчого збору у розмірі 2 714 458,88 грн. від 22.04.2019 за виконавчим провадженням №58944770, яка і є виконавчим документом, на підставі якого відкрито виконавче провадження №65770806.

Суддя також зазначає, що заявник, зазначаючи про відсутність у нього матеріалів виконавчого провадження №58944770, в той же час додає до заяви копії постанов, прийнятих в межах вказаного виконавчого провадження.

Отже, суддя приходить до висновку, що за вказаних умов позивачем не надано достатніх доказів для зупинення стягнення у виконавчому провадженні ВП №65770806 на підставі виконавчого документа постанови про стягнення виконавчого збору від 22.04.2019 за виконавчим провадженням № 58944770, винесеної державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенко Владиславом Андрійовичем з посиланням на те, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника, за захистом яких він має намір звернутися до суду.

Зупинення стягнення у виконавчому провадженні ВП №65770806 на підставі виконавчого документа постанови про стягнення виконавчого збору від 22.04.2019 за виконавчим провадженням № 58944770, з урахуванням наявних доказів та обґрунтувань, буде фактичним вирішенням спору по суті наперед, що суперечить принципам та засадам здійснення адміністративного судочинства.

З огляду на викладене, суд вважає відсутніми підстави для застосування заходів забезпечення позову у спосіб, про який просить позивач.

Враховуючи вищевикладене, суддя приходить до висновку, що представником заявника не наведено обґрунтованих підстав, що вказували б на існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам заявника до ухвалення рішення в адміністративній справі, або очевидності протиправності рішення, яке має намір оскаржити заявник, у зв`язку з чим в задоволенні заяви про забезпечення позову належить відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 150-154, 166, 167, 248, 256, 294 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову до подання позовної заяви залишити без задоволення.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Повний текст ухвали складено 21.09.2021.

Суддя Сагайдак В.В.