Справа № 280/5891/21
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2021-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

21 вересня 2021 року м. Дніпросправа № 280/5891/21

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

розглянувши у письмовому провадженні в місті Дніпрі апеляційну скаргу Самоткан Тетяни Миколаївни в інтересах ОСОБА_1

на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 04 серпня 2021 року (суддя Садовий І.В., повний текст складено 04.08.2021) у справі №280/5891/21 за позовом Самоткан Тетяни Миколаївни в інтересах ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Вільнянської районної державної адміністрації Запорізької області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: Павлівська сільська рада Вільнянського району Запорізької області, Департамент соціального захисту населення Запорізької обласної державної адміністрації про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и В:

Позивач звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з цим позовом до суду, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність суб`єкта владних повноважень Управління соціального захисту населення Вільнянської районної державної адміністрації Запорізької області, яка полягає у невиплаті соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства 2 групи з дня звернення до органу соціального захисту населення;

- зобов`язати посадових осіб Управління соціального захисту населення Вільнянської районної державної адміністрації Запорізької області здійснити виплату соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства 2 групи ОСОБА_1 з дня звернення до Управління соціального захисту населення Вільнянської районної державної адміністрації Запорізької області, а саме з 29.05.2020 та зробити перерахунок соціальної допомоги.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 13 липня 2021 року позовну заяву залишено без руху у зв`язку з необхідністю усунення її недоліків.

Підставами для залишення позовної заяви без руху, зокрема, стало те, що позивачем пропущено строк звернення до суду, а причини, зазначені ним у клопотанні про поновлення такого строку, є неповажними.

На виконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, позивач, зокрема, надала до суду клопотання про поновлення строку звернення до адміністративного суду від 28.07.2021, обґрунтоване значною віддаленістю місця проживання позивача від робочого місця адвоката, а також періодичною відсутністю мобільного зв`язку. Як вказувала позивач вказані обставини ускладнюють взаємодію із адвокатом, та, відповідно, впливають на швидкість складання процесуальних документів.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 04 серпня 2021 року

адміністративний позов повернуто позивачу. Повертаючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що вказані позивачем підстави пропуску строку звернення до адміністративного суду неможливо визнати поважними. Такі висновки судом першої інстанції зроблено з огляду на встановлені обставини справи, які свідчать, що позивач неодноразово зверталася до суду із аналогічними позовними вимогами та такі позови були повернуті позивачеві, в тому числі, з мотивів пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, позивач подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу до суду першої інстанції для відкриття провадження у справі та розгляду справи по суті. Апеляційна скарга фактично мотивована тим, що судом першої інстанції не надано належної оцінки тим аргументам, які за позицією позивача, свідчать про поважність причин пропуску строку звернення із позовом до суду. Позивач зазначає, що з приводу бездіяльності відповідача зверталась до органів поліції, УСЗН, сільської ради, втім такі не вирішили позитивно питання про виплату допомоги, у зв`язку з чим позивач була змушена звернутися до суду за захистом порушеного права, однак судом позов не був прийнятий до розгляду (ухвали суду від 05.04.2021, 24.05.2021 та від 04.08.2021, що наразі оскаржена). Вважає, що в даному випадку має місце порушення її прав та законних інтересів її доньки, оскільки фактично обмежено права останніх на доступ до правосуддя.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги позивача.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Строки звернення до адміністративного суду із позовом визначені статтею ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Так, згідно ч.1 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч. 2 ст. 122 КАС України).

Вказуючи на недотримання позивачем шестимісячного строку звернення до суду з позовом, суд першої інстанції фактично виходив із того, що позивач знала про порушення свого права принаймні з жовтня 2020 року (оскільки в даний період з даного питання було подано кілька звернень до органів поліції, УСЗН, сільської ради), в той же час із позовом до суду звернулася лише 08.07.2021.

Обґрунтовуючи поважність підстав пропуску строку, позивач, зокрема, посилалась на неодноразові звернення до суду з позовами з аналогічними позовними вимогами та їх неприйняття судом до розгляду.

Судом встановлено, що предметом оскарження в цій справі є невиплата відповідачем соціальної допомоги за заявою позивача від 29.05.2020.

Позивач вже зверталась до Запорізького окружного адміністративного суду з приводу оскарження бездіяльності відповідача щодо невиплати соціальної допомоги за заявою від 29.05.2020.

Так, 04.03.2021 позивачем вперше подано позовну заяву до Запорізького окружного адміністративного суду з аналогічними позовними вимогами (справа №280/1764/21). Ухвалою суду від 05.04.2021 позов був повернутий позивачеві з підстав не усунення його недоліків у повному обсязі.

20.04.2021 позивачем повторно подано позовну заяву до Запорізького окружного адміністративного суду (справа №280/3323/21). Ухвалою суду від 24.05.2021 позов знов був повернутий позивачеві через не усунення недоліків.

Надаючи оцінку вищенаведеним позивачем аргументам, з якими остання пов`язує поважність причин пропуску строку звернення із позовом до суду, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що перше звернення позивача з позовом до суду відбулось в межах встановленого законом строку.

Так, встановивши дату початку перебігу процесуального строку (жовтень 2020 року), суд першої інстанції не врахував, що вперше з позовом з аналогічними позовними вимогами позивач звернулась 04.03.2021 року, тобто в межах шестимісячного строку, встановленого ч.2 ст.122 КАС України.

Про наведене свідчить і те, що у справі №280/1764/21 позовна заява була залишена судом без руху не з підстав пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду.

Суд апеляційної інстанції вважає, що в спірному випадку судом першої інстанції не надано належної оцінки факту неодноразового звернення позивача до суду з позовом щодо оскарження бездіяльності відповідача щодо невиплати соціальної допомоги за заявою від 29.05.2020, що свою чергу вказує на намагання позивача вирішити спірні відносини.

Такі дії суду щодо неприйняття позову до розгляду, з підстав відсутності підстав для поновлення строку звернення до суду з позовом, можуть свідчити про створення позивачу перешкод доступу до правосуддя, оскільки при таких обставинах спірні відносини між сторонами фактично вирішені не будуть.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зауважити, що питання стосовно доступу особи до правосуддя неодноразово було предметом судового розгляду Європейського суду з прав людини.

Так, у справі «Bellet v. France» Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та в рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

З огляду на викладене та враховуючи право особи на звернення до суду, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що за встановлених обставин не можливо стверджувати про відсутність підстав для поновлення позивачу строку звернення до суду із цим позовом.

З цих підстав суд апеляційної інстанції вважає, що оскаржувану ухвалу суду першої інстанції не можливо визнати законною та обґрунтованою, як того вимагає ст.242 КАС України, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції вважає за необхідне ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу направити для продовження розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.320, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Самоткан Тетяни Миколаївни в інтересах ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 04 серпня 2021 року по справі №280/5891/21 - скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 21.09.2021р.

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк