Справа № 580/2552/21
Суддя: С.О. Кульчицький
Дата ухвалення: 2021-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
про закриття провадження у справі

20 вересня 2021 року справа № 580/2552/21
м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кульчицького С.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) в приміщенні суду адміністративну справу ОСОБА_1 до Черкаського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Міністерства оборони України про визнання протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі позивач) з позовом до Черкаського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Міністерства оборони України (далі відповідач), в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не прийняття рішення про виплату позивачу грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення відповідно до Порядку визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 року №728 та Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями затвердженої наказом Міністра оборони України від 31.07.2018 року №380;

- зобов`язати відповідача прийняти рішення про виплату позивачу грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення відповідно до Порядку визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 року №728 та Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями затвердженої наказом Міністра оборони України від 31.07.2018 року №380.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з 03.03.1995 має право на безоплатне отримання житлового приміщення. Позивача, як інваліда війни ІІ групи, складом сім`ї три особи, зараховано на квартирний облік за місцем проживання та з 13.07.2006 включено в чергу осіб, які мають право на позачергове отримання житла серед інвалідів війни. Позивач, як інвалід війни ІІ групи, звернувся до відповідача та просив надати грошову компенсацію за належні для отримання жилі приміщення відповідно до Порядку виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для деяких категорій осіб, які брали участь у бойових діях на території інших держав, а також членів їх сімей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 березня 2018 року № 214. Відповідач листом повідомив позивача про те, що грошова компенсація за належне йому житлове приміщення не пропонувалась. Позивач вважає бездіяльність відповідача щодо не прийняття рішення про виплату позивачу грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення протиправною, та такою, що порушує його права.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 02.07.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, встановлено відповідачу строк для надання відзиву на позовну заяву.

Відповідач проти позовних вимог заперечив, надавши до суду 27.07.2021 відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що грошова компенсація за належне йому житлове приміщення не пропонувалась в зв`язку з розподілом даної компенсації за загальною чергою Черкаського гарнізону, без урахування першочергової та позачергової черг. На даний час позивач зі складом сім`ї три особи перебуває в загальній черзі осіб, що потребують поліпшення житлових умов шляхом надання житлових приміщень при Черкаському обласному територіальному центру комплектування за №19. Оскільки черга щодо надання житлового приміщення до позивача не дійшла, підстави для надання останньому грошової компенсації за житлове приміщення відсутні.

10.08.2021 від позивача до суду надійшла відповідь на відзив в якому зазначено, що викладені відповідачем у відзиві на позовну заяву доводи є необґрунтованими. Вважає, що станом на дату подання позову має право на отримання житлового приміщення або відповідної грошової компенсації, оскільки двох річний строк, протягом якого позивачу повинно було бути надано житло у відповідності до ст. 46 Житлового кодексу України закінчився.

У період з 25.08.2021 по 17.09.2021 включно, суддя Черкаського окружного адміністративного суду Кульчицький С.О. перебував у відпустці, з огляду на що вирішення питання про закриття провадження у справі здійснюється у перший робочий день 20.09.2021.

Оцінивши доводи сторін, дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що провадження в адміністративній справі №580/2552/21 підлягає закриттю, з огляду на таке.

Згідно із частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

На підставі пункту 7 частини першої статті 4 КАС України суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу (як правило майнового) конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Критеріями відмежування справ цивільної (господарської) юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають з будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб`єктний склад такого спору.

Відповідно до частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно з частинами першою та четвертою статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. Згідно з пунктом 10 частини другої статті 16 ЦК цивільні права та інтереси суд може захистити в спосіб визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд зазначає, що суть спірних правовідносин у даній справі зводиться до визнання протиправними дій відповідача та зобов`язання його вчинити дії щодо виплати грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення.

Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що має право на безоплатне отримання житлового приміщення та з 13.07.2006 останнього включено в чергу осіб, які мають право на позачергове отримання житла серед інвалідів війни.

Витягом з протоколу №45 засідання житлової комісії Черкаського гарнізону від 06.02.2015 постановлено при розподілі житлової площі, яка надійде до Черкаського гарнізону, надати капітану запасу ОСОБА_1 переважне право на одержання житлового приміщення перед всіма іншими категорії позачерговиків у відповідності до ст. 46 Житлового кодексу України.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Житлові спори - особливий різновид спорів, що стосується житлових прав та інтересів громадян і організацій.

У порядку цивільного судочинства розглядаються спори щодо права особи на житло (приватизація житла, взяття на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, або зняття з такого обліку, надання житла, користування жилим приміщенням у будинку державного чи приватного жилого фонду, житлово-будівельних кооперативів, у гуртожитках, встановлення автономного опалення у приміщенні державного житлового фонду, зняття з реєстраційного обліку місця проживання за наявності спору, зобов`язання органу влади чи органу місцевого самоврядування здійснити необхідні дії щодо утримання в належному стані житлового будинку, виселення, а також спори щодо забезпечення житлових прав мешканців гуртожитків, тощо).

Такі спори є житловими (цивільними) спорами, незалежно від участі у справі суб`єкта владних повноважень як відповідача.

Характерною ж ознакою публічно-правових спорів є сфера їх виникнення - публічно-правові відносини, тобто передбачені нормами публічного права суспільні відносини, що виражаються у взаємних правах та обов`язках їх учасників у різних сферах діяльності суспільства, зокрема пов`язаних з реалізацією публічної влади.

Оскільки спірні правовідносини пов`язані із захистом порушених житлових прав позивачів суд вважає, що цей спір не є публічно-правовим і має вирішуватися судами за правилами ЦПК України.

В межах предмету цього спору той факт, що відповідачами є Черкаський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки Міністерства оборони України не змінює правову природу спірних відносин і не перетворює цей спір у публічно-правовий.

Згідно ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.04.2018 в справі №806/104/16 міститься правовий висновок, згідно якого справи, предметом яких є захист прав у сфері житлових відносин, мають вирішуватись судами за правилами цивільного судочинства.

Отже, у разі, якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, спричинених рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язаний з реалізацією майнових або особистих немайнових інтересів особи, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту її цивільних прав та інтересів.

Розгляду адміністративними судами підлягають спори, що мають в основі публічно-правовий характер, тобто випливають із владно-розпорядчих функцій або виконавчо-розпорядчої діяльності публічних органів. Якщо в результаті прийняття рішення особа набуває речового права на об`єкт нерухомого майна, то спір стосується цивільного права і за суб`єктним складом сторін має розглядатися за правилами цивільного судочинства.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування цієї Конвенції, в рішенні від 28.11.1999 у справі «Brumarescu v. Romania» наголосив, що «право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, слід тлумачити в контексті Преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитись під сумнів». «Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтись повторного розгляду та винесення нового рішення у справі» (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ryabykh v. Russia» від 24.07.2003).

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що спір у даній справі не є публічно-правовим, оскільки виник з житлових правовідносин, при цьому, ефективним шляхом захисту порушеного права для позивача є звернення з аналогічними вимогами до цивільного суду, з огляду на суб`єктний склад учасників.

При цьому визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі з обов`язком суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій, бездіяльності чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін. Суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України, суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Згідно з ч. 2 ст. 238 КАС України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

Судові витрати розподілу не підлягають, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст.ст. 47, 132, 142, 238, 239, 243, 248, 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:
Закрити провадження у справі №580/2552/21 за позовом ОСОБА_1 до Черкаського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Міністерства оборони України про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Роз`яснити ОСОБА_1 про право на звернення з позовом до суду цивільної юрисдикції.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції порядку та в строки, передбачені ст. ст. 295 297.

Суддя С.О. Кульчицький