Справа № 766/7933/21
Суддя: Майдан С. І.
Дата ухвалення: 2021-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 766/7933/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2021 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Майдан С.І.,

за участю секретаря Романенко І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні в порядку спрощеного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління поліції в Херсонській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, свої вимоги обґрунтовує тим, що 06.05.2021 року у відділенні поліції №2 м.Херсона, з порушенням вимог законів України на позивача був складений протокол та винесено постанову за відсутність маски в ВП №2. Те що маску, на прохання відповідача, в держустановах зобов`язані видавати, поліція про це забула. Хоча завжди (в відділі, в інших відділах, в ГУНП області, в судах) завжди маски видавалися. Позивач неодноразово просив поліцейських діяти в рамках законодавства України, але це ні до чого не призвело. У зв`язку з викладеним, позивач просить скасувати постанову серії ГАБ №228493 від 06.05.2021 року, через відсутність складу порушення, а також таке, що прийняте при порушені законів; визнати дії поліцейських, що склали цю постанову, протиправними.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 15.06.2021 року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Вищевказана ухвала суду про відкриття спрощеного провадження була надіслана сторонам, у якій відповідачу було надано 15-денний строк для подання відзиву на позов та роз`яснено наслідки його неподання без поважних причин.

Представником відповідача подано 07.07.2021 року відзив, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Згідно з відзивом вважає, що вимоги позивача є безпідставними, а також такими, що не підлягають задоволенню. Зазначив, що 06.05.2021 року близько 12-47 год. позивач перебував у приміщенні ВП №2 ХРУП ГУНП в Херсонській області без засобів індивідуального захисту, чим порушив ч.2 ст.44-3 КУпАП. Також поліцейським відносно позивача складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ 478494 від 06.05.2021 року, в якому викладені аналогічні відомості та долучено до оскаржувальної постанови. З`ясувавши всі обставини справи, здійснивши розгляд справи про адміністративне правопорушення у присутності позивача, поліцейським на місці відносно позивача винесено постанову про адміністративне правопорушення серії ГАБ №228493 від 06.05.2021 року про накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч.2 ст.44-3 КУпАП. Відповідач вважає, що підстави для задоволення адміністративного позову та скасування постанови про адміністративне правопорушення ГАБ №228493 від 06.05.2021 року відсутні.

На підставі ст.262 КАС України, розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» карантин - адміністративні та медико-санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб.

Згідно ст.29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Питання про встановлення карантину порушує перед Кабінетом Міністрів України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за поданням головного державного санітарного лікаря України. Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації. У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби. На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності.

Відповідно до п.1 постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» №1236 від 09.12.2020 року, установлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 19 грудня 2020 р. до 31 серпня 2021 р. на території України карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р.№ 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (Офіційний вісник України, 2020 р., № 23, ст. 896, № 30, ст. 1061), від 20 травня 2020 р.№ 392 Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (Офіційний вісник України, 2020 р., № 43, ст. 1394, № 52, ст. 1626) та від 22 липня 2020 р.№ 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (Офіційний вісник України, 2020 р., № 63, ст. 2029).

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 06.11.2020 № 1000-IX, який набрав чинності 21.11.2020 року, внесено зміни до Кодексу України «Про адміністративні правопорушення», а саме статтю 44-3 КУпАП доповнено частиною 2 такого змісту: «Перебування в громадських будинках, спорудах, громадському транспорті під час дії карантину без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно, - тягне за собою накладення штрафу від десяти до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян».

Відповідно до п.3 постанови КМУ №1236 від 09.12.2020 року, діючого на момент вчинення правопорушення, з 24 лютого 2021 року на території України встановлюється «жовтий» рівень епідемічної небезпеки, відповідно до якого забороняється: перебування в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно.

Згідно ч.2 ст.44-3 КУпАП передбачена відповідальність за перебування в громадських будинках, спорудах, громадському транспорті під час дії карантину без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно.

Відповідно до ст.222 КУпАП, до повноважень працівників органів та підрозділів Національної поліції віднесено розгляд справ про адміністративні правопорушення за ч. 2 ст. 44-3 КУпАП.

Згідно з п.8 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

У випадках, передбачених в ч.ч.1,2 ст.258 КУпАП, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Судом встановлено, що поліцейським відносно позивача складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ 478494 від 06.05.2021 року щодо порушення ч.2 ст.44-3 КУпАП.

Постановою від 06.05.2021 року серії ГАБ №228493 по справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.44-3 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу 170 грн.

В постанові по справі про адміністративне правопорушення серії ГАБ №228493 від 06.05.2021 року вказано, що 06.05.2021 року близько 12-47 год. позивач перебував у приміщенні ВП №2 ХРУП ГУНП в Херсонській області без засобів індивідуального захисту, чим порушив ч.2 ст.44-3 КУпАП.

Відповідальність за такі дії прямо передбачена в ч.2 ст.44-3 КУпАП, за вчинення вказаного правопорушення відносно позивача і винесено постанову серії ГАБ №228493 від 06.05.2021 року, яка є предметом оскарження.

Як визначено в ст.3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Згідно з положеннями ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В ч.1 ст.72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом положень ст.ст.73,75,76 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Позивач у поданому позові фактично не оспорює факт перебування у приміщенні ВП №2 ХРУП ГУНП в Херсонській області без вдягнутих засобів індивідуального захисту, а лише посилається на те, що дії поліцейських порушують його конституційні права.

Разом з цим, Постанова Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» № 1236 від 09.12.2020, є чинною, її норми є обов`язковими для виконання всіма особами на території України, окремі положення вказаного нормативно-правового акту, в тому числі п.п. 1 п. 3, неконституційними не визнавалися, а посилання позивача на рішення Конституційного Суду України від 28.08.2020 у справі № 1-14/2020 (230/20) є безпідставним, оскільки Великою палатою Конституційного Суду України в цій справі розглядалося конституційне подання Верховного Суду щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень Постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів» від 20 травня 2020 року № 392 і в цій частині було закрито конституційне провадження.

Суд зазначає, що у справах про адміністративні правопорушення судом перевіряється правомірність рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, яким було здійснено притягнення особи до адміністративної відповідальності, та приймається відповідне рішення щодо правомірності/протиправності таких дій (бездіяльності) та наявності правових підстав для скасування вказаного рішення.

Враховуючи наведені вище обставини і норми законодавства, суд дійшов висновку, що під час встановлення адміністративного правопорушення та накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.44-3 КУпАП, відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому твердження позивача про протиправність оскаржуваної постанови є необґрунтованими та такими, що не відповідають встановленим доказам у справі.

Відносно доводів позивача стосовно неправомірного обмеження прав та свобод людини запровадженим постановами Кабінету Міністрів України карантином, слід наголосити, що вищевказані нормативно-правові акти є чинними, не скасованими, а отже, відповідно до ч.1 ст.117 Конституції України є обов`язковими до виконання. При цьому, незгода позивача із постановами Уряду, не є підставою для їх невиконання.

Відеозаписи, здійснені на мобільний телефон, надані на приєднання до матеріалів справи позивачем, не місять жодних ідентифікаційний даних, з яких би можна було встановити джерело такого доказу та особу, якою такий доказ було здобуто.

Представник відповідача, як на ознаку, що підтверджує вчинення позивачем адміністративного правопорушення, посилається на фотознімок, проте слід зазначити, що на фото відсутня будь-яка прив`язка до дати і місця вчинення правопорушення, фотознімок не містить жодних ідентифікаційний даних, що це саме позивач.

Будь-яких інших аргументованих доказів щодо незаконності дій відповідача та наявності підстав для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення судом не встановлено.

Позивачем не надано суду доказів на спростування вказаних обставин при винесенні постанови відповідачем.

Таким чином, суд доходить до висновку про відсутність підстав для визнання дій відповідача протиправними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 від 06.05.2021 року за ч.2 ст.44-3 КУпАП, а також про необхідність відмови у задоволенні його позову повністю у зв`язку з безпідставністю такого.

Керуючись ст.ст.19, 20, 72, 77, 242, 243, 244, 246, 250, 255, 262, 286, 295 КАС України, ст.ст.33, 222, 245, 251, 254, 256, 258, 268, 276, 278, 279, 283, 287-288 КУпАП, суд

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління поліції в Херсонській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Херсонський міський суд Херсонської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя С.І.Майдан