Справа № 640/12545/20
Суддя: Бєлова Людмила Василівна
Дата ухвалення: 2021-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Аліменка В.О., Кузьмишиної О.М.

за участю секретаря судового засідання: Матвєєвої С.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АМІК АВІЕЙШЕН УКРАЇНА» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 червня 2021 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АМІК АВІЕЙШЕН УКРАЇНА» до Головного управління ДПС у м. Києві про скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2020 року позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «АМІК АВІЕЙШЕН УКРАЇНА», звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом, у якому просив:

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 26.03.2020 № 2 та № 2.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 червня 2021 року адміністративний позов задоволено частково:

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № 2 від 26.03.2020 в частині визначення суми завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду у розмірі 1099256,00 грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду в частині відмовлених позовних вимог, позивачем подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині незадоволених позовних вимог та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, недоведено обставини, які суд вважав встановленими, а висновки суду не відповідають обставинам справи.

В апеляційній скарзі апелянт вказує, що показники, які застосовувались для розрахунку заниженого обсягу задекларованого пального, є некоректними для такого розрахунку, з огляду на те, що кількість реалізованого протягом доби палива в літрах взята з видаткових ордерів, які складаються позивачем безпосередньо при заправці повітряного судна. Кількість літрів відвантаженого палива фіксується витратоміром-лічильником Паливозаправника сертифікованого в установленому порядку. Згідно умов укладених договорів на поставку палива та заправку повітряних суден між Позивачем та його контрагентами ці кількісні показники приймається сторонами договору за остаточний показник кількості. В договорах зазначено, що відомості про фактично відвантажену (заправлену) у повітряні судна кількість палива зазначається у видатковому ордері. Додатково в видатковому ордері зазначається кілограми, які розраховуються з фактично виданих літрів палива при фактичній густині, яка вимірюється ареометром на початку заправки при фактичній температурі палива на момент такої заправки повітряного судна та інше. В той же час, в системі електронного адміністрування реалізації пального є літри, приведені до температури 15 градусів С.

15 вересня 2021 року до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив Головного управління ДПС у м. Києві, в якому відповідач посилається на обставини, встановлені під час перевірки та норми чинного законодаввства, та просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

У відкритому судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник позивача доводи апеляційної скарги підтримав та просив суд вимоги останньої задовольнити повністю.

Представник відповідача наполягав на залишенні апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, ГУ ДПС у м. Києві проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «АМІК АВІЕЙШЕН УКРАЇНА», за результатами якої 28.02.2020 складено акт №163/26-15-05-02-04/35031928.

Актом перевірки зафіксовано висновки контролюючого органу про порушення ТОВ «АМІК АВІЕЙШЕН УКРАЇНА» вимог податкового законодавства, а саме:

1) пункту 185.1 статті 185, пункту 188.1 статті 188, підпункту 196.1.5 пункту 196.1 статті 196, пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено від`ємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 21 декларації з ПДВ) за березень 2019 року за суму 1224256,00 грн;

2) пунктів 231.1, 231.3 та абзацу 1 пункту 231.6 статті 231 Податкового кодексу України щодо здійснення операцій з реалізації пального у загальному обсязі 675138,61 літрів за лютий 2019 року без реєстрації акцизних накладних в Єдиному реєстрі акцизних накладних;

3) пункту 51.1 статті 51, підпункту «б» пункту 176.2 статті 176, статті 119 Податкового кодексу України та Порядку заповнення та подання податковими агентами податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015 №4, подання з недостовірними відомостями та не в повному обсязі податкового розрахунку (форми №1ДФ) за ІІ - ІV квартали 2017 року, за ІІ - ІV квартали 2018 року.

Висновки акта перевірки мотивовані такими обставинами.

1) Перевіркою було встановлено, що між ТОВ «ЦЕНТРРЕЗЕРВУАРСЕРВІС» (Підрядник), ПІІ «АМІК УКРАЇНА» (Підприємство), ТОВ «ЛУКОЙЛ Авіейшен Україна» (Товариство; відповідно до протоколу Загальних зборів учасників ТОВ «ЛУКОЙЛ Авіейшн Україна» №01/09/10/2017 від 09.10.2017 підприємство змінило назву на ТОВ «АМІК АВІЕЙШЕН УКРАЇНА») укладено договір про реструктуризацію заборгованості від 02.08.2017 №01-02-08-2017 згідно з яким Підприємство та Товариство зобов`язуються сплатити Підряднику суму заборгованості у погодженому договором обсязі. Сторони договору дійшли згоди щодо погодження суми, складу та порядку погашення заборгованості, яка утворилася за наслідками невиконання умов договору підряду №14/03-1 від 14.03.2013 (детально умови договору про реструктуризацію заборгованості від 02.08.2017 №01-02-08-2017 описано в акті перевірки).

Як свідчать обставини справи, ТОВ «ЛУКОЙЛ Авіейшен Україна» згідно з банківськими виписками перерахувало ТОВ «ЦЕНТРРЕЗЕРВУАРСЕРВІС» грошові кошти у сумі 750 000 грн, у тому числі 125 000 грн ПДВ.

У бухгалтерському обліку вказані операції відображено кореспонденцією рахунків: Дт 371 «Розрахунки за виданими авансами» Кт 311 «Поточні рахунки в національній валюті» на загальну суму 750 000 грн.

Станом на 31.03.2019 по бухгалтерському рахунку 371 «Розрахунки за виданими авансами» по контрагенту ТОВ «ЦЕНТРРЕЗЕРВУАРСЕРВІС» обліковується дебіторська заборгованість у сумі 750 000 грн.

Згідно з даними Єдиного реєстру податкових накладних (далі - ЄРПН) ТОВ «ЦЕНТРРЕЗЕРВУАРСЕРВІС» у серпні-жовтні 2017 року складено на адресу ТОВ «ЛУКОЙЛ Авіейшен Україна» податкові накладні на загальну суму 750 000 грн, у тому числі 125 000 грн ПДВ.

Тобто, за висновком контролюючого органу, ТОВ «ЦЕНТРРЕЗЕРВУАРСЕРВІС» складено податкові накладні на суми грошових коштів, які перераховано в погашення заборгованості за раніше виконані роботи.

Враховуючи зазначене, перевіркою зроблено висновок, що ТОВ «АМІК АВІЕЙШЕН УКРАЇНА» порушено вимоги пункту 185 статті 185, пункту 188.1 статті 188, підпункту 196.1.5 пункту 196.1 статті 196 Податкового кодексу України - завищено податковий кредит з податку на додану вартість на загальну суму 125 000 грн, у тому числі: за серпень 2017 року на суму 75 000 грн, за вересень 2017 року на суму 25 000 грн, за жовтень 2017 року на суму 25 000 грн.

2) За результатами аналізу даних картки рахунку 84 «Інші операційні витрати» перевіркою встановлено списання ТОВ «АМІК АВІЕЙШЕН УКРАЇНА» безнадійної заборгованості у сумі 6195531,23 грн, у тому числі 1032588,54 грн ПДВ.

Заборгованість за твердженням платника виникла при перерахуванні підприємством у квітні 2013 року попередньої оплати ПАТ «МІЖНАРОДНИЙ АЕРОПОРТ «СІМФЕРОПОЛЬ» за використання інфраструктури аеропорту (згідно з пунктом 1 додаткової угоди №1 від 25.04.2013 до генеральної угоди №528.1.5.С0312 від 19.12.2012).

Безнадійна заборгованість у розмірі 6195531,23 грн списана ТОВ «АМІК АВІЕЙШЕН УКРАЇНА» до складу інших операційних витрат.

Згідно з додатком 5 до податкової декларації з податку на додану вартість за квітень 2013 року (№ від 20.05.2013) встановлено, що ТОВ «АМІК АВІЕЙШЕН УКРАЇНА» включено до складу податкового кредиту суму ПДВ по контрагенту ПАТ «МІЖНАРОДНИЙ АЕРОПОРТ «СІМФЕРОПОЛЬ» у розмірі 1600000 грн (період складання податкових накладних - квітень 2013 року).

У разі попередньої оплати товарів/послуг, які у межах терміну позовної давності не були поставлені, факт придбання таких товарів/ послуг, як це передбачено пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України, відсутній та, відповідно, платник податку втрачає право на податковий кредит, попередньо сформований за операцією з придбання таких товарів/послуг.

При цьому, у розумінні підпункту 14.1.257 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, сума заборгованості одного платника податків перед іншим платником податків, що не стягнута після закінчення строку позовної давності, є безповоротною фінансовою допомогою.

Таким чином, перевіркою зроблено висновок, що ТОВ «АМІК АВІЕЙШЕН УКРАЇНА» на порушення пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України завищено податковий кредит на загальну суму ПДВ 1032589,00 грн, у тому числі за червень 2018 року на суму 1032589,00 грн.

3) Згідно з даними оборотно-сальдових відомостей по рахунку 371 «Розрахунки за виданими авансами» встановлено, що станом на 01.04.2016 обліковується дебіторська заборгованість по ТОВ «Будівельна компанія «Партнер» на загальну суму 400 000 грн, що не погашена станом на 31.03.2019.

Заборгованість, за твердженням платника податків, виникла при перерахуванні підприємством у червні-липні 2014 року попередньої оплати ТОВ «Будівельна компанія «Партнер» (згідно з додатковою угодою №1 від 17.07.2014 до договору №28/05-01 від 28.05.2014).

Згідно з додатком 5 до податкової декларації з податку на додану вартість за липень 2014 року (№ від 18.08.2014) встановлено, що ТОВ «АМІК АВІЕЙШЕН УКРАЇНА» включено до складу податкового кредиту суми ПДВ по контрагенту ТОВ «Будівельна компанія «Партнер»: у розмірі 41666,67 грн (період складання податкових накладних - червень 2014 року); у розмірі 25000,00 грн (період складання податкових накладних - липень 2014 року).

У разі попередньої оплати товарів/послуг, які у межах терміну позовної давності не були поставлені, факт придбання таких товарів/ послуг, як це передбачено пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України, відсутній та, відповідно, платник податку втрачає право на податковий кредит, попередньо сформований за операцією з придбання таких товарів/послуг.

При цьому, у розумінні підпункту 14.1.257 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, сума заборгованості одного платника податків перед іншим платником податків, що не стягнута після закінчення строку позовної давності, є безповоротною фінансовою допомогою.

Зважаючи на зазначене, перевіркою зроблено висновок про порушення ТОВ «АМІК АВІЕЙШЕН УКРАЇНА» пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено податковий кредит з ПДВ на загальну суму 66667 грн, у тому числі за липень 2017 року на суму 66667,00 грн.

За наведеними вище висновками акта перевірки ГУ ДПС у м. Києві прийнято податкове повідомлення-рішення від 26.03.2020 №2 про зменшення розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість на 1224256,00 грн.

Щодо податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у м. Києві від 26.03.2020 №2.

Перевіркою, зокрема, встановлено, що ТОВ «АМІК АВІЕЙШЕН УКРАЇНА» в лютому 2019 року здійснено операції з реалізації пального (за кодом УКТЗЕД ) у загальному обсязі 675138,61 л без складення та реєстрації акцизних накладних в Єдиному реєстрі акцизних накладних (далі - ЄРАН), чим порушено вимоги пунктів 231.1, 231.3 та абзацу 1 пункту 231.6 статті 231 Податкового кодексу України.

Перевіркою встановлено, що ТОВ «АМІК АВІЕЙШЕН УКРАЇНА» зареєстровано з 01.03.2016 платником акцизного податку з реалізації пального (дата внесення запису до реєстру 26.02.2016 за №240, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта підписанта , дата модифікації запису 20.07.2019, номер запису в Реєстрі (унікальний ідентифікатор 3043).

На підставі аналізу наданих до перевірки документів, бухгалтерського та податкового обліку, що підтверджують реалізацію підакцизного пального за кодом УКТЗЕД та даних ЄРAH, встановлено, що ТОВ «АМІК АВІЕЙШЕН УКРАЇНА» у лютому 2019 року здійснено операції, деталізація яких наведена в додатку №15 до акта перевірки (т.1 а.с.99-107), з реалізації контрагентів-покупців підакцизного пального за кодом УКТЗЕД у загальному об`ємі 675138,61 л, без реєстрації акцизних накладних в ЄРАН.

На підставі висновків акта перевірки в наведеній частині ГУ ДПС у м. Києві винесено податкове повідомлення-рішення від 26.03.2020 №2 про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у сумі 224820,00 грн за не складення та не реєстрацію акцизних накладних в Єдиному реєстрі акцизних накладних.

Не погоджуючись із висновками акта перевірки, позивач подав заперечення на акт.

Листом ГУ ДПС у м. Києві від 25.03.2020 №53740/10/26-15-05-02-05 повідомлено позивача, що висновки акта перевірки залишено без змін, а заперечення - без задоволення.

Позивач оскаржив податкові повідомлення-рішення в адміністративному порядку до ДФС України, яка своїм рішенням від 15.04.2020 за №13366/6/99-00-08-05-01-06 продовжила строк розгляду скарги до 01.06.2020, а рішенням про результати розгляду скарги від 27.05.2020 за №17288/6/99-00-08-05-01-06 скаргу позивача залишено без задоволення, а оскаржувані податкові повідомлення-рішення - без змін.

Вважаючи податкові повідомлення-рішення контролюючого органу протиправними, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Суд першої інстанції адміністративний позов задовольнив частково та зазначив щодо податкового повідомлення-рішення № 2 від 26.03.2020, що правомірним є висновок контролюючого органу щодо визначення суми завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду по взаємовідносинам позивача з ТОВ «ЦЕНТРРЕЗЕРВУАРСЕРВІС» у розмірі 125000,00 грн, а отже - податкове повідомлення-рішення № 2 від 26.03.2020 у відповідній частині, як прийняте на підставі правильних висновків контролюючого органу скасуванню не підлягає.

При цьому, суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність податкового повідомлення-рішення № 2 від 26.03.2020 в частині визначення суми завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду у розмірі 1099256,00 грн та наявність підстав для його скасування.

Щодо податкового повідомлення-рішення від 26.03.2020 № 2, суд першої інстанції дійшов висновку про недоведеність позивачем протиправності висновків контролюючого органу щодо порушення позивачем вимог пункту 231.1 статті 231 Податкового кодексу України та визначеної відповідачем суми штрафних (фінансових) санкцій, що свідчить про відсутність правових підстав для скасування податкового повідомлення-рішення №2 від 26.03.2020, зазначивши, що заперечуючи проти правильності розрахунків контролюючого органу, вказуючи на їх «помилковість і недостовірність», позивач не надав суду належних, достатніх та достовірних доказів на спростування розрахунків відповідача.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів не в повній мірі погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Так, позивачем не оскаржується рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № 2 від 26.03.2020 в частині визначення суми завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду у розмірі 1099256,00 грн, відтак колегія суддів вважає за необхідне здійснювати перевірку законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «АМІК АВІЕЙШЕН УКРАЇНА».

Зазначене узгоджується з позицією, викладеною в п. 13.1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судове рішення в адміністративній справі» від 20 травня 2013 року №7, відповідно до якого у разі часткового оскарження судового рішення суд апеляційної інстанції в описовій частині свого рішення повинен зазначити, в якій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, і при цьому не має права робити правові висновки щодо неоскарженої частини судового рішення.

Щодо податкового повідомлення-рішення № 2 від 26.03.2020 в частин суми 125 000,00 грн., колегія суддів зазначає наступне.

ТОВ «ЛУКОЙЛ Авіейшен Україна» (назва до перейменування в ТОВ «АМІК АВІЕЙШЕН УКРАЇНА») було стороною по договору як суб`єкт авіаційного діяльності, який здійснює авіапаливозабезпечення авіаційних перевезень і робіт, укладає правочини з Авіакомпаніями на поставку та заправку повітряних суден паливно-мастильними матеріалами.

04.10.2012 позивачем укладено Генеральну угоду №469 про здійснення аеропортної діяльності з авіапаливозабезпечення авіаційних перевезень і робіт з експлуатантом аеродрому ТОВ «НЬЮ СИСТЕМС АМ», відповідний сертифікат відповідності №HRK-CKO-201-02 виданий Державіаслужбою України на діяльність з авіапаливозабезпечення в Міжнародному аеропорту «Харків».

ТОВ «ЛУКОЙЛ Авіейшен Україна», як комісіонер, взяло на себе зобов`язання перед комітентом - ТОВ «НЬЮ СИСТЕМС АМ» по договору комісії № 585 від 21.12.2012.

Крім того, між ТОВ «ЦЕНТРРЕЗЕРВУАРСЕРВІС» (Підрядник), ПІІ «АМІК УКРАЇНА» (Підприємство), ТОВ «ЛУКОЙЛ Авіейшен Україна» (Товариство) укладено договір про реструктуризацію заборгованості №01-02-08-2017 від 02.08.2017.

За умовами договору про реструктуризацію заборгованості сторони погодили суму, склад та порядок погашення заборгованості, яка утворилася за наслідками невиконання в минулому договору підряду № 14/03-1 від 14.03.2013. Погоджена суму складала 1500000,00 грн з ПДВ та повинна сплачуватися позивачем за графіком в певній сумі, але за умови виконання «ЦЕНТРРЕЗЕРВУАРСЕРВІС» додаткових робіт та послуг (оформлення будівельних дозволів та робіт по введенню в експлуатацію об`єкту, а саме резервуару (РВС-400) для зберігання авіаційного палива на складі ПММ ТОВ «НЬЮ СИСТЕМС АМ», м. Харків, аеропорт, вул. Драгоманівська, 38)).

За час дії договору про реструктуризацію позивач сплачував ТОВ «ЦЕНТРРЕЗЕРВУАРСЕРВІС» рахунки з призначенням платежу за надані послуги та роботи згідно договору підряду № 14/03-1 від 14.03.2013, що підтверджується платіжними дорученнями. Загальна сума становила 750000,00 грн з ПДВ.

Як свідчать матеріали справи, ТОВ «ЛУКОЙЛ Авіейшен Україна», як комісіонер, взяло на себе зобов`язання перед комітентом - ТОВ «НЬЮ СИСТЕМС АМ» по договору комісії № 585 від 21.12.2012.

Згідно з цим договором комісіонер повинен був узгодити Технічне завдання з Комітентом, отримати технічну умову, укласти договір па проектну документацію по об`єкту, виконати свої зобов`язання з будівництва об`єкта і передати Комітенту готовий Об`єкт не пізніше 01.06.2013 та інше. Цим об`єктом був саме резервуару (РВС-400) для зберігання авіаційного палива на складі ПММ ТОВ «НЬЮ СИСТЕМС АМ», м. Харків, аеропорт, вул. Драгоманівська, 38.

Але в подальшому позивач, ТОВ «НЬЮ СИСТЕМС АМ», ТОВ «ЦЕНТРРЕЗЕРВУАРСЕРВІС» прийшли до висновків, що цілі які вони ставили, укладаючи перелічені договори, не влаштовували всі сторони у зв`язку зі зміною обставин які стали відомі їм після укладання договору про реструктуризацію.

Також, між позивачем (замовник) та ТОВ «ЦЕНТРРЕЗЕРВУАРСЕРВІС» (підрядник) укладено договір підряду №14/03-1 від 14.03.2013, згідно якого замовник доручає, а підрядник зобов`язується виконати роботи з будівництва, монтажу, технологічному обладнання та облаштування резервуарного парку прирельсового складу авіапалива по вул. Драгоміровской, 38 в м Харків.

Між ТОВ «ЦЕНТРРЕЗЕРВУАРСЕРВІС» (підрядник), ПІІ «Амік Україна» (підприємтво) та ТОВ «ЛУКОЙЛ Авіейшен Україна» (товариство) укладено договір про реструктуризацію заборгованості від 02.08.2017 № 01-02-08-2017, згідно умов договору сторони дійшли згоди щодо погодження суми, складу та порядку погашення заборгованості, яка утворилася за наслідками невиконання умов договору підряду №14/03-1 від 14.03.2013.

На підтвердження виконання договору позивачем надано копії рахунків фактур та платіжних доручень №857 від 03.08.2017, №953 від 30.08.2017, №1074 від 29.09.2017, №1064 від 13.10.2017.

Договір про реструктуризацію заборгованості від 02.08.2017 № 01-02-08-2017 був розірваний 01.07.2019, про що позивач та ТОВ «ЦЕНТРРЕЗЕРВУАРСЕРВІС» уклали Додатковий договір від 01.07.2019 до Договору про реструктуризацію заборгованості від 02.08.2017 № 01-02-08-2017.

За цим додатковим договором сторони звільнили себе від зобов`язань договору та договору підряду №14/03-1 від 14.03.2013, окрім зобов`язання підрядника повернути товариству сплачені кошти за платіжними дорученнями у сумі 750000,00 грн з ПДВ.

ТОВ «ЦЕНТРРЕЗЕРВУАРСЕРВІС» повинно було повернути позивачу перераховані йому кошти в сумі 750000,00 грн з ПДВ на протязі 10 банківських днів з моменту розірвання договору про реструктуризацію (згідно п.1.5. Додаткового договору).

В подальшому 29.07.2019 позивач, ТОВ «ЦЕНТРРЕЗЕРВУАРСЕРВІС» та ТОВ «НЬЮ СИСТЕМС АМ» уклали між собою Договір № 1 про відступлення права вимоги за яким позивач, як первісний кредитор, безоплатно відступив новому кредиторові (ТОВ «НЬЮ СИСТЕМС АМ») право вимоги до Боржника (ТОВ «ЦЕНТРРЕЗЕРВУАРСЕРВІС»). Право вимоги сторони оцінили на суму 750000,00 грн з ПДВ.

Що стосується договору комісії № 585 від 21.12.2012, за домовленістю сторін (позивача та ТОВ «НЬЮ СИСТЕМС АМ») він був розірваний. Сторони прописали умови про звільнення себе від жодний зобов`язань один перед одним. Додатковий договір до договору комісії № 585 від 21.12.2012 був укладений 31.07.2019.

В ході перевірки (перевіряємий період за актом перевірки становив з 01.04.2016 по 31.03.2019) інформація про описані правовідносини між позивачем, ТОВ «НЬЮ СИСТЕМС АМ» та ТОВ «ЦЕНТРРЕЗЕРВУАРСЕРВІС» після 31.03.2019 письмово відповідачу не надавалася та ним не витрибовувались.

Згідно з даними Єдиного реєстру податкових накладних (далі - ЄРПН) ТОВ «ЦЕНТРРЕЗЕРВУАРСЕРВІС» у серпні-жовтні 2017 року складено на адресу ТОВ «ЛУКОЙЛ Авіейшен Україна» податкові накладні на загальну суму 750000,00 грн, у тому числі 125000,00 грн ПДВ.

Тобто, за висновком контролюючого органу, ТОВ «ЦЕНТРРЕЗЕРВУАРСЕРВІС» складено податкові накладні на суми грошових коштів, які перераховано в погашення заборгованості за раніше виконані роботи.

Відповідно до статей 256, 257, 262 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності.

Статтею 264 ЦК України визначено особливості переривання перебігу позовної давності.

Так, як вірно зазначив суд першої інстанції, правовідносини фактично виникли у 2013 році, проте між позивачем та ТОВ «ЦЕНТРРЕЗЕРВУАРСЕРВІС» постійно переукладались договори, однак в подальшому був укладений Додатковий договір від 01.07.2019 до Договору про реструктуризацію заборгованості від 02.08.2017 № 01-02-08-2017. За цим додатковим договором сторони звільнили себе від зобов`язань договору про реструктуризацію заборгованості від 02.08.2017 № 01-02-08-2017 та договору підряду №14/03-1 від 14.03.2013, окрім зобов`язання підрядника повернути товариству сплачені кошти за платіжними дорученнями у сумі 750000,00 грн з ПДВ.

У бухгалтерському обліку оборотні активи визначені як кошти та їх еквіваленти, що не обмежені у використанні, а також інші активи, призначені для реалізації чи споживання протягом операційного циклу або протягом дванадцяти місяців з дати балансу (п. 3 розділу I НП(С)БО 1). При цьому дебіторська заборгованість визнається різновидом оборотних активів.

Отже, дебіторська заборгованість (а відтак, і право вимоги як еквівалент поняття «дебіторська заборгованість») для цілей оподаткування є оборотним активом, тобто товаром.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що строк позовної давності відповідно до статті 264 ЦК України було перервано укладанням Додаткового договору від 01.07.2019 до Договору про реструктуризацію заборгованості від 02.08.2017 № 01-02-08-2017, у зв`язку з чим у позивача були відсутні підстави для визнання цієї заборгованості безнадійною з підстав щодо яких минув строк позовної давності.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо правомірності висновку контролюючого органу щодо визначення суми завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду по взаємовідносинам позивача з ТОВ «ЦЕНТРРЕЗЕРВУАРСЕРВІС» у розмірі 125 000,00 грн., тому податкове повідомлення-рішення № 2 від 26.03.2020 у відповідній частині, як прийняте на підставі правильних висновків контролюючого органу скасуванню не підлягає.

До того ж, апеляційний суд звертає увагу, що незважаючи на те, що апелянт зазначає предметом оскарження і податкове повідомлення-рішення № 2 від 26.03.2020 у частині суми 125 000,00 грн., однак, мотивувальна частина апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «АМІК АВІЕЙШЕН УКРАЇНА» не містить жодних доводів щодо наявності підстав для скасування останнього та щодо спростування відповідних висновків суду першої інстанції.

Щодо податкового повідомлення-рішення від 26.03.2020 № 2, колегія суддів зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що контролюючим органом під час перевірки було встановлено заниження обсягів зареєстрованих акцизних накладних за лютий 2019 року. у. Протягом перевіреного періоду ТОВ «АМІК АВІЕЙШЕН УКРАЇНА» здійснювало господарські операції з придбання та подальшого продажу авіаційного пального: Jet А-1, ТС-1 («топливо самолетов»).

За даними «расходных ордеров» в лютому 2019 року здійснено реалізацію авіаційного пального Jet А-1 в кількості 1433827 кг на суму 33521725,51 грн та рідини «І - М» в кількості 1233 кг на суму 308,25 грн.

Перелік видів придбаного та реалізованого пального, кількість (кг) та вартість зазначено в наданій підприємством оборотно-сальдовій відомості по pax. 281 «Товари», переліку «расходных ордеров», на підставі яких в бухгалтерському та податковому обліку відображалося списання реалізованого покупцям пального.

Відповідно до пункту 231.1статті 231 Податкового кодексу України платник податку при реалізації пального зобов`язаний скласти в електронній формі акцизну накладну за кожним кодом товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД реалізованого пального та зареєструвати в Єдиному реєстрі акцизних накладних з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи.

Платник податку зобов`язаний скласти акцизну накладну на обсяги пального, використаного для власного споживання; реалізованого та/або використаного для виробництва непідакцизної продукції на умовах, встановлених статтею 229 цього Кодексу; втраченого як у межах, так і понад встановлені норми втрат; зіпсованого, знищеного, в тому числі внаслідок аварії, пожежі, повені, інших форс-мажорних обставин чи з іншої причини, пов`язаної з природним результатом, а також внаслідок випаровування в процесі виробництва, обробки, переробки, зберігання чи транспортування такого пального.

Згідно 231.5 статті 231 Податкового кодексу України при реалізації пального особа, яка реалізує пальне, зобов`язана в установлені терміни скласти акцизну накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі акцизних накладних, така реєстрація вважається наданням акцизної накладної отримувачу пального. Акцизні накладні, які не надаються отримувачу пального, та акцизні накладні/розрахунки коригування, складені за операціями з реалізації пального суб`єктам господарювання та фізичним особам, які не є платниками акцизного податку, також підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі акцизних накладних.

Реєстрація акцизних накладних та/або розрахунків коригування у Єдиному реєстрі акцизних накладних здійснюється не пізніше п`ятнадцяти календарних днів, наступних за датою їх складання (пункт 231.6 статті 231 Податкового кодексу України).

Як зазначається в акті перевірки, на підставі наданих до перевірки документів бухгалтерського та податкового обліку, що підтверджують реалізацію ТОВ «АМІК АВІЕЙШЕН УКРАЇНА» підакцизного пального за кодом УКТЗЕД , а також згідно бази даних «Єдиний реєстр акцизних накладних», встановлено, що ТОВ «АМІК АВІЕЙШЕН УКРАЇНА» у лютому 2019 року реалізовано підакцизне пальне за кодом УКТЗЕД в об`ємі 675138,61 літрів на адресу контрагентів покупців без реєстрації акцизних накладних у базі даних «Єдиний реєстр акцизних накладних».

Згідно деталізації, наведеній у додатку 15 до акта перевірки, при вивченні питання щодо зареєстрованих акцизних накладних на пальне за кодом УКТЗЕД контролюючим органом взяті до уваги «расходные ордера» та акцизні накладні з датами їх складення з 01.02.2019 по 28.02.2019 та визначено заниження обсягу задекларованого пального в літрах як різниця між реалізованим пальним в літрах за даними РО і обсягом пального згідно акцизних накладних в літрах.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог у частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві № 2 від 26.03.2020, суд першої інстанції вказав, що заперечуючи проти правильності розрахунків контролюючого органу, вказуючи на їх «помилковість і недостовірність», не надав суду належних, достатніх та достовірних доказів на спростування розрахунків відповідача.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не погоджується з огляду на наступне.

Як вірно вказав позивач в апеляційній скарзі та підтверджується матеріалами справи, при розрахунку заниженого обсягу задекларованого пального, контролюючий орган використовував кількість реалізованого протягом доби палива в літрах, взяту з видаткових ордерів.

В той же час, видаткові ордери складаються позивачем безпосередньо при заправці повітряного судна. Кількість літрів відвантаженого палива фіксується витратоміром - лічильником паливозаправника, сертифікованого в установленому порядку.

Згідно умов укладених договорів на поставку палива та заправку повітряних суден між

позивачем та його контрагентами, ці кількісні показники приймаються сторонами договору за остаточний показник кількості. В договорах зазначено, що відомості про фактично відвантажену (заправлену) у повітряні судна кількість палива зазначається у видатковому ордері. Додатково в видатковому ордері зазначається кілограми, які розраховуються з фактично виданих літрів палива при фактичній густині, яка вимірюється ареометром на початку заправки при фактичній температурі палива на момент такої заправки повітряного судна та інше.

Таким чином, кількість палива в літрах, що вказана в видатковому ордері є фактичним показником, зафіксованим витратоміром-лічильником, який встановлений на обладнанні паливозаправника при температурі палива та густині на момент заправки.

В той же час, відповідно до абзаців першого-третього пункту 232.1 статті 232 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), якою врегульовано питання електронного адміністрування реалізації пального, облік обсягів пального в системі електронного адміністрування реалізації пального ведеться за кожним кодом товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД.

Ведення обліку обсягів пального у системі електронного адміністрування реалізації пального здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику.

Одиницею обліку обсягів пального в системі електронного адміністрування реалізації пального є літри, приведені до температури 15 °C. При цьому відпущені літри через паливороздавальні колонки на автомобільних заправних станціях (комплексах), автомобільних газових заправних станціях для цілей цього розділу вважаються як літри, приведені до температури 15 °C. Така одиниця обліку повинна використовуватися в первинних бухгалтерських документах, акцизних накладних/розрахунках коригування до акцизних накладних, декларації з акцизного податку.

Таким чином, апеляціний суд наголошує, що диницею обліку обсягів пального в системі електронного адміністрування реалізації пального є літри, приведені до температури 15 °C.

Однак, за встановлени вище обставин, контролюючий орган при розрахунку оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від фактичної кількості літрів та кілограм, вказаних в видаткових ордерах, відняв літри та кілограми, які вказані в своєчасно зареєстрованих акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, тобто літри приведені до температури 15 °C, що призвело до недостовірного розрахунку заниженого обсягу задекларованого пального, та, відповідно, до невірного розрахунку суми штрафної санкції.

Судом першої інстанції не було встановлено вищевикладені обставини, що призвело до передчасного висновку про правомірність податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві № 2 від 26.03.2020.

В контексті вищевикладеного, колегія суддів зазначає, що в разі встановлення судом невідповідності частини рішення суб`єкта владних повноважень вимогам чинного законодавства наслідком є визнання такого акта частково протиправним, при умові, що цю частину може бути ідентифіковано (виокремлено, названо) та що без неї оспорюваний акт в іншій частині (частинах) не втрачає свою цілісність, значення. Зокрема, частково протиправним можна визнати якусь частину, пункт, речення рішення або рішення в частині нарахування певної суми окремого виду податку чи збору, накладення штрафних (фінансових) санкцій в якійсь сумі.

В той же час, суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймаючи замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень. Разом з тим, слід врахувати, що рішення, в якому недійсну частину не можна виокремити, ідентифікувати, є недійсним в цілому.

За встановлених вище обставин у апеляційного суду відсутня можливість скасувати оскаржуване податкове повідомлення-рішення лише в частині з огляду на невірний розрахунок контролюючим органом кількості пального, обсяги якого не були вчасно заеєстровані в системі електронного адміністрування, що унеможливлює здійснення нового розрахунку.

З огляду на вищевикладене, апеляційний суд дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві № 2 від 26.03.2020, відтак, у відповідній частині рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог у зазначеній частині.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України та судову практику, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутністт правових підстав для задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «АМІК АВІЕЙШЕН УКРАЇНА» до Головного управління ДПС у м. Києві про скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві № 2 від 26.03.2020.

Згідно з положеннями статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення, є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Заслухавши у судовому засіданні доповідь головуючого судді, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню в частині.

Відповідно до ч. 6 ст. 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку про необхідність стягнення з Головного управління ДПС у м. Києві на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АМІК АВІЕЙШЕН УКРАЇНА» витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги, в сумі 8 430,75 грн., пропорційно до задоволених вимог апеляційної скарги (в суді першої інстанції - податкове повідомлення-рішення на суму 224 820*1,5% = 3 372,30 грн. + в суді апеляційної інстанції - 3 372,30*150%= 5 058,45 грн.).

Керуючись ст. 243, 315, 317, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

П О С Т АН О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АМІК АВІЕЙШЕН УКРАЇНА» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 червня 2021 року - задовольнити частково.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 червня 2021 року - скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві № 2 від 26.03.2020 та прийняти в цій частині нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві № 2 від 26.03.2020.

В іншій частині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 червня 2021 року - залишити без змін.

Стягнути з Головного управління ДПС у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, код ЄДРПОУ - 43141267) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АМІК АВІЕЙШЕН УКРАЇНА» (04071, м. Київ, вул. Верхній Вал, буд. 68; код ЄДРПОУ - 35031928) витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги, в сумі 8 430 (вісім тисяч чотириста тридцять) гривень 75 копійок.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена протягом 30 днів, з урахуванням положень ст. 329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст виготовлено 20 вересня 2021 року.

Головуючий суддя Л.В. Бєлова

Судді В.О. Аліменко,

О.М. Кузьмишина