Справа № 160/6340/21
Суддя: Юрков Едуард Олегович
Дата ухвалення: 2021-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 вересня 2021 року Справа № 160/6340/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЮркова Е.О.
за участі секретаря судового засіданняШпоти Я.С.
представника позивача представника відповідача Саркісова А.В, Шаповал В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до відокремленого підрозділу Державної податкової служби України - Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Дніпровська міська рада про визнання дій протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення,-
24 квітня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області з вимогами:
Ухвалою суду від 26.04.2021 року відкрито провадження в адміністративній справі № 160/6340/21, та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
Ухвалою суду від 31.05.2021 року призначено розгляд адміністративної справи № 160/6340/21 за правилами загального позовного провадження та замінено засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням.
Ухвалою суду від 30.06.2021 року допущено заміну первісного відповідача у справі № 160/6340/21 з Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на відокремлений підрозділ Державної податкової служби України - Головне управління ДПС у Дніпропетровській області (код ВП 44118658).
Ухвалою суду від 08.07.2021 року залучено до участі у справі № 160/6340/21 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Дніпровську міську раду.
12.08.2021 року третьою особою надано до суду письмові пояснення, в яких просив у задоволенні позову відмовити, вказуючи, що обставина не оформлення права користування земельною ділянкою у визначеному законодавством порядку не позбавляє його обов`язку щодо сплати земельного податку як землекористувача. Також вказує, що позивачем порушуються норми земельного законодавства щодо використання земельної ділянки без належного оформлення прав на неї.
Протокольною ухвалою суду, оголошеною у судовому засіданні 08.09.2021 року із занесенням до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження в адміністративній справі № 160/6340/21 та розпочато розгляд справи по суті.
Представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав, викладених у позові.
Представник відповідача у судовому засіданні 08.09.2021 року заперечував проти задоволення позовних вимог та просив у задоволенні позову відмовити, посилаючись на доводи, викладенні у відзиві на позов.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що між виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради та ОСОБА_2 28.09.2000 року укладено договір оренди земельної ділянки, предметом якого є: передання в строкове платне володіння і користування на умовах оренди земельної ділянки площею 0,0768 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , і зареєстрована в Державному земельному кадастрі м.Дніпропетровська за кодом 66097094.
Земельна ділянка надається до 17.08.2015 р. (п. 2.1 договору).
Цільове призначення земельної ділянки: фактичне розміщення будівель магазину (п.4.1 договору).
Вказаний договір зареєстрований за № 384 від 28.09.2000 р.
Також між виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради та ОСОБА_2 28.09.2000 року укладено договір оренди земельної ділянки, предметом якого є: передання в строкове платне володіння і користування на умовах оренди земельної ділянки площею 0,0087 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , і зареєстрована в Державному земельному кадастрі м.Дніпропетровська за кодом 66097002.
Земельна ділянка надається до 17.08.2015 р. (п. 2.1 договору).
Цільове призначення земельної ділянки: фактичне розміщення будівель магазину (п.4.1 договору).
Вказаний договір зареєстрований за № 383 від 28.09.2000 р.
Згідно технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 23.08.2012 р. власником визначено ОСОБА_1 (ІН НОМЕР_1 ).
14.12.2012 року ОСОБА_1 було подано до Управління державного архітекрутно-будівельного контролю у Дніпропетровській області декларацію про готовність об`єкта до експлуатації житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 (декларація № ДП1421 від 14.12.2012 р.).
Також судом встановлено, що ОСОБА_1 09.12.2008 року подавалась до ДПІ у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська заява про встановлення на облік, як платника податку на землю, у зв`язку зі смертю попереднього платника податку - ОСОБА_2 .
Вказане податкове повідомлення-рішення отримано позивачем 12.07.2013 року, що підтверджено повідомленням про вручення.
ДПІ у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області прийнято:
- податкове повідомлення-рішення № 5757-21 від 18.06.2015 року про визначення земельного податку з фізичних осіб у розмірі 275,11 грн.
Вирішуючи заявлений спір, суд виходить з такого.
Згідно статті 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відповідно до статті 206 Земельного кодексу України, використання землі в Україні є платним.
Відповідно до підпункту 14.1.72 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України земельний податок - обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів (далі - податок для цілей розділу XII цього Кодексу).
Статтею 269 Податкового кодексу України визначено, що платником податку є: власники земельних ділянок, земельних часток (паїв), землекористувачі.
Статтею 270 Податкового кодексу України передбачено, що об`єктом оподаткування є: земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні; земельні частки (паї), які перебувають у власності.
Відповідно до пункту 271.1 статті 271 Податкового кодексу України, базою оподаткування є: нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом; площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено.
Згідно пункту 274.1 статті 274 Податкового кодексу України, ставка податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлюється у розмірі 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки, за винятком земельних ділянок, зазначених у статтях 272, 273, 276 цього Кодексу (в редакції Закону № 4834-VI від 24.05.2012 року).
Згідно пункту 274.1 статті 274 Податкового кодексу України в редакції Закону № 71-VIII від 28.12.2014 року ставка податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлюється у розмірі не більше 3 відсотків від їх нормативної грошової оцінки, а для сільськогосподарських угідь - не більше 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки.
Відповідно до пункту 287.1 статті 287 Податкового кодексу України, власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.
У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році.
Пунктом 287.5 статті 287 Податкового кодексу України передбачено, що податок фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.
Згідно з пунктом 287.6 статті 287 Податкового кодексу України (в редакції станом на набуття позивачем права власності на будівлі та споруди за адресою: АДРЕСА_1 ) при переході права власності на будівлю, споруду (їх частину) податок за земельні ділянки, на яких розташовані такі будівлі, споруди (їх частини), з урахуванням прибудинкової території сплачується на загальних підставах з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно.
Відповідно до змін, внесених до зазначеного пункту статті 287 Податкового кодексу України Законом України від 28.12.2014 року № 71-VIII, слова нерухоме майно були замінені на таку земельну ділянку. Отже, станом на момент введення Податковим кодексом України податку за земельні ділянки зобов`язання сплачувати податок на землю виникало з дати державної реєстрації права власності на будівлі та споруди.
Згідно з частиною 1 статті 120 Земельного Кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.
Статтею 377 Цивільного кодексу України передбачено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).
Судом встановлено, що між виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради та ОСОБА_2 28.09.2000 року були укладені договори оренди земельної ділянки на земельну ділянку площею 0,0768 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , і зареєстрована в Державному земельному кадастрі м.Дніпропетровська за кодом 66097094 та земельну ділянку площею 0,0087 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , і зареєстрована в Державному земельному кадастрі м.Дніпропетровська за кодом 66097002.
Вказані земельні ділянки були надані до 17.08.2015 р.
При цьому, ОСОБА_1 09.12.2008 року була подана до ДПІ у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська заява про встановлення на облік, як платника податку на землю, у зв`язку зі смертю попереднього платника податку - ОСОБА_2 .
Окрім того, ОСОБА_1 є власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджено технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 23.08.2012 р.
Отже, суд не приймає до уваги твердження позивача про те, що земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 , не перебувала у спірний період ані у власності, ані у користуванні та не є об`єктом оподаткування, оскільки, у відповідності до наведених норм, до особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, переходить право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені.
Таким чином, платником земельного податку є особа, яка володіє відповідним речовим правом на земельну ділянку (правом власності або правом користування), відповідно з моменту набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (нежитлового приміщення), обов`язок зі сплати податку за земельну ділянку, на якій розміщений такий об`єкт, покладається на особу, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду.
Отже, фізична особа-власник нежилого приміщення (його частини) є платником земельного податку з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно.
Таким чином, відповідач мав законні підстави для визначення позивачу грошового зобов`язанням зі сплати земельного податку з фізичних осіб.
Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Враховуючи вище викладене, оскільки доводи позивача не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 , суд приходить до висновку про відсутність підстав для присудження і всіх здійснених позивачем документально підтверджених судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст.ст. 8, 9, 72-77, 139, 242-244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_1 до відокремленого підрозділу Державної податкової служби України - Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Дніпровська міська рада про визнання дій протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - залишити без задоволення.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 20 вересня 2021 року.

Суддя Е.О. Юрков