Справа № 161/13442/20
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2021-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2021 рокуЛьвівСправа № 161/13442/20 пров. № А/857/13378/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Хобор Р.Б.,

суддів Сеника Р.П., Шинкар Т.І.

з участю секретаря судового засідання Кахнич Г.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 червня 2021 року, ухвалене суддею Філюк Т.М. у м. Луцьку о 15 год. 30 хв. у справі № 161/13442/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом у якому просить суд скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ДП № 237158 від 21 липня 2020 року.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 червня 2021 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправною та скасовано постанову в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП № 237158 від 21 липня 2020 року.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито.

Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що позивач мав ускладнену можливість бачити дорожній знак про початок населеного пункту, через те, що цей дорожній знак не був продубльований на протилежній стороні, відповідно до вимог Національного стандарту України «Дорожні знаки», оскільки автодорога має дві смуги руху в одному напрямку.

Не погодившись із цим рішенням суду, його оскаржив відповідач, який просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Таку позицію обґрунтовує тим, що позивач перевищив швидкість руху у населеному пункті і цей факт зафіксований за допомогою приладу «TruCam». Обставина, на яку посилається позивач і яку взяв до уваги суд першої інстанції, не впливає на правильність оскарженого рішення, оскільки позивач мав можливість бачити дорожній знак про початок населеного пункту, який розміщений на правій стороні дороги у напрямку руху позивача.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Суд першої інстанції встановив те, що 21 липня 2020 року відповідач прийняв постанову серії ДП18 № 237158 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

За змістом цієї постанови, позивач 14 липня 2020 року о 15 год. 06 хв., на автомобільній дорозі Н22 с.Дерно 118 км, керуючи транспортним засобом Deewoo Lanos, державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався в населеному пункті зі швидкістю 74 км/год. перевищивши встановлене обмеження швидкості на 24 км/год., чим порушив п.12.4 ПДР України. Оскаржувана постанова містить посилання на те, що швидкість руху позивача вимірювалась за допомогою вимірювача швидкості руху TruCAM ТС000798.

Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно правового спору, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Згідно з ч.1 ст.122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками,- тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами, на підставі своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин кожної справи.

Факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, у вигляді перевищення допустимої швидкості руху, підтверджується даними приладу фото і відеофіксації Tru Cam LTI 20/20 № 000798, на якому зафіксовано, що автомобіль марки Deewoo Lanos, державний номерний знак НОМЕР_1 , на автодорозі Н22 Устилуг-Луцьк-Рівне на 118 кілометрі рухався зі швидкістю 74 км/год, при максимально допустимій швидкості руху 50 км/год.

Однак, апеляційний суд вважає, що відповідач неповно і необ`єктивно з`ясував усі обставини адміністративного правопорушення.

Відповідно до пункту 8.2-1. Правил дорожнього руху, дорожні знаки застосовуються відповідно до цих Правил і повинні відповідати вимогам національного стандарту.

Дорожні знаки повинні розміщуватися таким чином, щоб їх було добре видно учасникам дорожнього руху як у світлу, так і в темну пору доби. При цьому дорожні знаки не повинні бути закриті повністю або частково від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами.

Дорожні знаки повинні бути видимими на відстані не менш як 100 м за напрямком руху та розміщеними не вище 6 м над рівнем проїзної частини.

Дорожні знаки встановлюються обабіч дороги на тому її боці, що відповідає напрямку руху. Для поліпшення сприйняття дорожніх знаків вони можуть бути розміщені над проїзною частиною. Якщо дорога має більше ніж одну смугу для руху в одному напрямку, установлений обабіч дороги відповідного напрямку дорожній знак дублюється на розділювальній смузі, над проїзною частиною або на протилежному боці дороги (у разі, коли для руху в зустрічному напрямку є не більше ніж дві смуги).

Дорожні знаки розміщуються таким чином, щоб інформацію, яку вони передають, могли сприймати саме ті учасники руху, для яких вона призначена.

Аналогічні вимоги до встановлення дорожніх знаків закріплені у підпункті 10.1.1 та 10.2.4 ДСТУ 4100-2014. Знаки дорожні. Загальні технічні умови. Правила застосування.

Відповідно до схеми встановлення інформаційних дорожніх знаків перед населеним пунктом Дерно автодороги Н-22 Устилуг-Луцьк-Рівне дорожній знак 5.45 «Початок населеного пункту» розміщено тільки з однієї (правої) сторони дороги по ходу руху транспортного засобу позивача.

Однак, апеляційний суд встановив, що автомобільна дорога, по якій здійснював рух позивач має по дві смуги руху в кожному напрямку.

Таким чином, апеляційний суд встановив, що розміщення дорожнього знаку 5.45 не відповідає вимогам ДСТУ 4100-2014.

Крім того, судячи з фотознімку, який надав позивач, дорожній знак 5.45 «Початок населеного пункту» частково закритий знаком 5.70 «Фотофіксація».

Встановлені судом обставини свідчать про те, що позивач був позбавлений можливості завчасно побачити знак про початок населеного пункту та зреагувати на дорожню обстановку, знизивши швидкість руху.

Суд першої інстанції, на думку апеляційного суду, вірно вказав, що неналежна організація дорожнього руху не може бути підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху.

Отже, на думку апеляційного суду, відповідач не довів вину позивача у вчиненні описаного у цій справі адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов до переконання в тому, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.

Судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ч. 4 ст. 229, ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України залишити без задоволення, а рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 червня 2021 року в справі № 161/13442/20 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуюча суддя Р. Б. Хобор
судді Р. П. Сеник
Т. І. Шинкар
Повний текст постанови складений 16.09.2021 року