Справа № 640/24787/19
Суддя: Шевченко Н.М.
Дата ухвалення: 2021-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2021 року м. Київ № 640/24787/19

Окружний адміністративний суд м. Києва у складі судді Шевченко Н.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту земельних ресурсів Виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) про визнання протиправними дій,

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (надалі по тексту також - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Департаменту земельних ресурсів Виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) (надалі по тексту також - відповідач, Департамент), в якому просить визнати дії Департаменту земельних ресурсів Виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) щодо порушення строку надання відповіді на інформаційні запит № 3 від 10.07.2019 протиправними та вирішити питання щодо розподілу судових витрат на правову (правничу) допомогу в розмірі 5 600 грн.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що відповідачем порушено терміни при наданні відповіді на запит на інформацію ОСОБА_1 .

Представник відповідача проти позовних вимог заперечував, надав письмовий відзив на адміністративний позов, в якому зазначив, що відповідь на запит на інформацію було надано в строк, передбачений ст.20 Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Вивчивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, суд зазначає наступне.

ОСОБА_1 звернувся до Департаменту земельних ресурсів Виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) із запитом на інформацію від 10.07.2019 № 3, який направлено через електронну пошту розпорядника інформації.

Листом від 17.07.2019 № 05710-13293 відповідачем надано відповідь щодо запитуваної інформації.

Також, відповідно до скріншотів з інформаційно-телекомунікаційної системи «Єдиний інформаційний простір територіальної громади міста Києва» відповідачем продубльовано відповідь на запит 17.07.2019 на електронну пошту позивача.

Згідно статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Відносини щодо створення, збирання, одержання, зберігання, використання, поширення, охорони, захисту інформації регулює Закон України «Про інформацію» від 02.10.1992 №2657-XII.

Статтею 1 Закону України «Про інформацію» визначено, що інформація - будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Основними принципами інформаційних відносин, в контексті положень частини 1 статті 2 Закону України «Про інформацію» є: гарантованість права на інформацію; відкритість, доступність інформації, свобода обміну інформацією; достовірність і повнота інформації; свобода вираження поглядів і переконань; правомірність одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації; захищеність особи від втручання в її особисте та сімейне життя.

Згідно положень частини 1 статті 5 Закону України «Про інформацію» кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Між тим, порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес визначає Закон України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 №2939-VI.

Частиною 1 статті 3 Закону України «Про доступ до публічної інформації» право на доступ до публічної інформації гарантується: 1) обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом; 2) визначенням розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє; 3) максимальним спрощенням процедури подання запиту та отримання інформації; 4) доступом до засідань колегіальних суб`єктів владних повноважень, крім випадків, передбачених законодавством; 5) здійсненням парламентського, громадського та державного контролю за дотриманням прав на доступ до публічної інформації; 6) юридичною відповідальністю за порушення законодавства про доступ до публічної інформації.

Згідно частини 1 статті 12 Закону України «Про доступ до публічної інформації» суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються, зокрема, суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання (пункт 1 частини 1 статті 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації»).

Приписами частини 1 статті 14 Закону України «Про доступ до публічної інформації» визначено, що розпорядники інформації зобов`язані: 1) оприлюднювати інформацію, передбачену цим та іншими законами; 2) систематично вести облік документів, що знаходяться в їхньому володінні; 3) вести облік запитів на інформацію; 4) визначати спеціальні місця для роботи запитувачів з документами чи їх копіями, а також надавати право запитувачам робити виписки з них, фотографувати, копіювати, сканувати їх, записувати на будь-які носії інформації тощо; 5) мати спеціальні структурні підрозділи або призначати відповідальних осіб для забезпечення доступу запитувачів до інформації та оприлюднення інформації; 6) надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Відповідно до частини 1 статті 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації» запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Положеннями статті 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» встановлено, що розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

У разі якщо запит на інформацію стосується інформації, необхідної для захисту життя чи свободи особи, щодо стану довкілля, якості харчових продуктів і предметів побуту, аварій, катастроф, небезпечних природних явищ та інших надзвичайних подій, що сталися або можуть статись і загрожують безпеці громадян, відповідь має бути надана не пізніше 48 годин з дня отримання запиту.

Клопотання про термінове опрацювання запиту має бути обґрунтованим.

У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Аналіз наведених правових норм дає суду підстави дійти до висновку, що доступ до інформації забезпечується шляхом подання суб`єктом відповідного запиту на отримання інформації та його розгляду розпорядниками інформації, зокрема у строки встановлені частиною 1 статті 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації», тобто відповідь на запит на інформацію має бути надана не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач направив до Департаменту на електронну пошту 10.07.2019 о 19:48 запит на інформацію №3.

За результатами розгляду зазначеного запиту Департаментом надано відповідь від 17.07.2019 № 05710-13293 шляхом надсилання її на зазначені у запиті електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_1 та на поштову адресу за допомогою послуг поштового зв`язку ПАТ «Укрпошта».

Відповідно до статті 253 Цивільного кодексу України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Частиною п`ятою статті 254 ЦК України встановлено, що якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Згідно з частиною другою статті 255 ЦК України письмові заяви та повідомлення, здані до установи зв`язку до закінчення останнього дня строку, вважаються такими, що здані своєчасно.

Як зазначалось вище, позивач надіслав лист 10.07.2019 о 19:48, тобто уже після закінчення робочого часу, а відтак цей лист зареєстрований Департаментом 11.07.2019.

Враховуючи зазначені норми права, вбачається, що перебіг строку на надання відповіді на даний запит розпочато з 12.07.2019.

Суд звертає увагу, що відповідь надана позивачу шляхом надсилання листа на електронну пошту 17.07.2019 тобто в строк, встановлений законом.

Однак, позивач посилання на порушення строку направлення відповіді від 17.07.2019 № 05710-13293 засобами поштового зв`язку, а саме 19.07.2019.

Проте, як вбачається із запиту на інформацію №3 від 10.07.2019, позивач, як запитувач інформації, висловив побажання отримати відповідь на паперовому носії у встановлені строки та відповідь на запит на електронну адресу: ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Факт направлення відповіді на запит на електронну адресу: ІНФОРМАЦІЯ_1 не заперечується сторонами, а дата направлення - 17.07.2019, підтверджується матеріалами справи.

Так, суд звертає увагу на предмет оскарження в даному провадження, а саме - порушення відповідачем п`ятиденного строку надання відповіді на запит на інформацію, та зазначає, що метою Закону України «Про доступ до публічної інформації» є забезпечення прозорості та відкритості суб`єктів владних повноважень і створення механізмів реалізації права кожного на доступ до публічної інформації.

В даному випадку, право позивача на доступ до публічної інформації, у встановлені строки в розрізі оскаржуваних дій відповідача, не порушене, оскільки запитувана інформація відповідачем надана позивачу у встановлений Законом України «Про доступ до публічної інформації» строк на електронну адресу.

Отже, враховуючи, що Законом України «Про доступ до публічної інформації» визначений обов`язок розпорядника інформації надати запитувану інформацію у строки, встановлені статтею 20 вказаного Закону, при цьому, будь-яких заборон або застережень щодо направлення відповіді на електронну адресу вказаний Закон не містить, суд доходить висновку в діях Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської місткої державної адміністрації) відсутні порушення вимог частини 1 статті 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації», з огляду на що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, позов не підлягає задоволенню. Як наслідок, підстав для розподілу судових витрат відповідно до ст.139 КАС України немає.

Керуючись статтями 139, 241, 244, 246, 255, 257, 262, 287, 293, 295-297 КАС України,

В И Р І Ш И В :

1. У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.

2. Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 255 КАС України та може бути оскаржене за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно.

Суддя Н.М. Шевченко