Справа № 640/8290/21
Суддя: Добрівська Н.А.
Дата ухвалення: 2021-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2021 року м. Київ № 640/8290/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Добрівської Н.А.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю «Сантехніка та побутова інженерія»
до Київської митниці Держмитслужби
про визнання протиправними та скасування рішення та картки відмови, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Сантехніка та побутова інженерія» (далі - позивач, ТОВ «Сантехніка та побутова інженерія» або Товариство) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Київської митниці Держмитслужби (далі також - відповідач), в якому просило:

- визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA100480/2021/610085/2 від 23.03.2021;

- визнати протиправними та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100480/2021/00238 від 23.03.2021.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач неправомірно відмовив у визнанні задекларованої Товариством митної вартості товару за основним методом, що свідчить про протиправність оскаржуваних рішень: про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Позивач вважає, що рішення про коригування митної вартості заявленого ним до декларування товару та картка відмови є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки позивачем з метою підтвердження заявленої ним митної вартості подавалися відповідні обов`язкові документи для визначення митної вартості імпортованих товарів, але вони не були визнані відповідачем достатніми. Позивач наголошує, що експортна декларація відкривається продавцем/вантажовідправником в Китаї, а інвойс (рахунок-фактура) від 18.03.2021 №20145 є документом, що надається продавцем покупцеві - а саме SMART ENVIRONMENT TECHNOLOGIES Sp. z о.о. Спочатку товар купляється в Китаї SMART ENVIRONMENT TECHNOLOGIES Sp. z o.o., а в подальшому вже перепродається SMART ENVIRONMENT TECHNOLOGIES Sp. z o.o. на позивача, про що виставляється Інвойс на позивача. Тому, описана відповідачем обставина не є підставою, яка може бути врахована при неприйнятті ціни товару за основним методом. Також, твердження відповідача, що відповідно до п. 4.1 зовнішньоекономічного договору передбачені умови поставки СРТ, що не відповідають інформації в специфікації до контракту (CFR), є помилковим, оскільки згідно з пунктом 4.1. Контракту, умови поставки вказуються у Специфікації, яка є невід`ємною частиною цього Договору. Також, позивач звертає увагу, що відповідачем зазначено номери митних декларацій (від 04.03.2021 № UА500050/2021/3050, від 09.02.2021 № UА500020/2021/4300), які нібито були оформлені раніше щодо ідентичних товарів, але за більшою митною вартістю. Однак, крім номерів митних деларацій в рішенні не зазначено жодних ідентифікаторів, серед яких можуть бути Торгова марка, виробник, умови поставки, тощо, що у разі ідентичності дали би підстави вважати тотожність із товарами, які розмитнював позивач. Крім того, на думку позивача, в оскаржуваному рішенні не зазначені конкретні обставини, відповідно до яких відповідач дійшов висновку про неможливість застосування основного методу.

У відзиві на позовну заяву відповідач позовні вимоги не визнав, просив у задоволенні позову відмовити повністю. Мотивуючи свою позицію у справі представник відповідача, окрім наведених у спірному рішенні доводів, обґрунтовує свої заперечення тим, що митну вартість імпортованих позивачем товарів було скориговано у зв`язку із не підтвердженням позивачем правильності обраного методу визначення їх митної вартості та її складових, а також наявністю розбіжностей у поданих ним документах.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.03.2021 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення виявлених судом недоліків.

07.04.2021 на виконання вимог ухвали суду представник позивача через канцелярію суду надіслав додаткові документи по справі.

Ухвалою суду від 17.05.2021 відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Матеріали справи містять неодноразові звернення позивача про прискорення розгляду справи у зв`язку з великим значенням вирішення спору для відновлення порушених прав позивача.

Згідно з частиною третьою статті 241 Кодексу адміністративного судочинства України судовий розгляд справи в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Ознайомившись із письмово викладеними доводами учасників справи, дослідивши подані документи і матеріали, суд встановив такі обставини справи.

27.10.2020 між ТОВ «Сантехніка та побутова інженерія» (Покупець) та компанією SMART ENVIRONMENT TECHNOLOGIES Sp. z o.o. (Польща) укладено договір поставки №SET-17/1 (далі - Договір), умовами якого передбачено, що Продавець зобов`язується передати у зумовлені строки Покупцеві Товар та документи, що відносяться до нього, а Покупець зобов`язується прийняти вказаний товар і сплатити Продавцю за нього обумовлену грошову суму. Продавець гарантує, що товар, який поставляється, знаходиться в його власності. Товар не обтяжений арештом, заставою, не знаходиться у наймі та інше.

Згідно з пунктом 2.2. Договору, відправником товару за цим договором може бути третя особа, що не є стороною даного Договору (далі - Вантажовідправник). В будь-якому випадку вантажовідправник вказується у Специфікації, яка є невід`ємною частиною цього Договору.

Опис товару, який поставляється, його загальна кількість, строки, ціна та умови поставки визначаються Сторонами у відповідних Специфікаціях, які є невід`ємними частинами цього Договору (пункт 2.3 Договору).

Відповідно до пункту 4.1 Договору, умови поставки (відповідно до Incoterms 2010) вказуються у Специфікації, яка є невід`ємною частиною цього Договору. Якщо товар поставляється на умовах СРТ (відповідно до Incoterms 2010), такий товар вважається поставленим після митного оформлення.

Пунктами 5.2 та 5.3 Договору передбачено, що Оплата по даному Договору проводиться у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на рахунок Продавця за банківськими реквізитами, що зазначені у цьому Договорі. Ціни на товар встановлюються в доларах США або Євро та не включають ПДВ, якщо інше не вказано у Специфікації. Валюта платежу -долари США або Євро.

Згідно з пунктом 5.5 Договору, Покупець сплачує Продавцю загальну вартість товару у порядку, визначеному Сторонами у Специфікації до цього Договору. Усі розрахунки за цим Договором здійснюються Покупцем виключно з Продавцем Товару. У разі якщо відповідно до п. 2.2. цього Договору вантажовідправником товару є інша особа (завод-виробник, та інше) ніж Продавець, така особо не має права грошової вимоги до Покупця за поставлений товар. У разі якщо Покупцем здійснена оплата за Товар на рахунок вантажовідправника, Покупець вважається таким, що не виконав зобов`язання перед Продавцем щодо сплати вартості Товару та це не звільняє його від обов`язку сплати вартості Товару Продавцю.

Відповідно до специфікації №20145 від 08.02.2021 сторони договору погодили поставку товару на територію України, зокрема сонячних модулів.

Згідно пункту 2 Специфікації до договору поставки, ціни розраховані на умовах поставки: CFR ODESSA (Incoterms 2010). Товар вважається поставлений після митного оформлення. Ціна товару обумовлена в цій Специфікації є остаточна та зміні після підписання специфікації не підлягає.

Пунктом 3 Специфікації до договору поставки передбачено, що умови поставки: CFR ODESSA (Incoterms 2010). Продавцем товару є SMART ENVIRONMENT TECHNOLOGIES Sp. z о.о., вантажовідправником є компанія HEFEI JA SOLAR TECHNOLOGY CO., LTD.

Строк поставки: не пізніше 20.05.2021 (Пункт 4 Специфікації до договору поставки).

Відповідно до пункту 8 Специфікації до Договору поставки, оплата товару здійснюється Покупцем не пізніше 45 днів після отримання товару. Якщо Покупець прострочив оплату товару, Продавець, має право вимагати від нього повернення товару.

Валюта ціни - долар США або євро або Юань Женьміньбі.

Валюта платежу - долар США або євро або Юань Женьміньбі.

23.03.2021 з метою митного оформлення зазначених товарів, позивач подав до Київської митниці Держмитслужби митну декларацію IM 40 ДЕ UA100480/2021/307375, визначивши опис товару вказаної декларації як «Прилади напівпровідникові фоточутливі, сонячні фотогальванічні елементи: Solar Modules 380W cонячні модулі 380W».

На підтвердження заявленої митної вартості позивачем до митного оформлення було подано: Пакувальний лист (Packing list) № 20145 від 18.03.2021; Рахунок - проформа (Proforma invoice) № 20145 від 08.02.2021; Рахунок - фактура (Invoice) №20145 від 18.03.2021; Коносамент (Bill of landing) №74; Прейскурант (прайс - лист); Зовнішньоекономічний контракт № SET-17/1 від 27.10.2020; Специфікація № 20145 від 08.02.2021.

Разом з тим, Київською митницею Держмитслужби прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA100480/2021/610085/2 від 23.03.2021, у графі 33 якого зазначено, що на на виконання положень статей 52-55, 57, 58, 335 Митного кодексу України (далі - МК України), пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України, за результатами опрацювання документів поданих разом з митною декларацією від 23.03.2021 №UА100480/2021/307375 встановлено, що декларантом до митного оформлення не надано всіх необхідних документів, які підтверджують митну вартість товарів та документи не містять достовірних та об`єктивних відомостей, які б підтверджували числові значення складових митної вартості, а саме:

1) експортна митна декларація від 07.02.2021 №00579305 видана раніше ніж комерційний документ - інвойс згідно якої визначається вартість товару від 18.03.2021 №20145;

2) відповідно до п. 4.1 зовнішньоекономічного договору передбачені умови поставки СРТ, що не відповідають інформації в специфікації до контракту (СFR).

Декларант відмовився від надання додаткових документів. Посадовою особою митниці проведено з декларантом процедуру консультації відповідно до частини четвертої статті 57 МК України. Жодних вимог у порядку частини шостої статті 55 МК України від декларанта не надходило.

За результатами проведених консультацій встановлено, що другорядні методи визначення митної вартості 2а та 2б - за ціною договору щодо ідентичних/подібних (аналогічних) товарів відповідно до статей 59, 60 МК України неможливо застосувати через відсутність у митниці інформації про митне оформлення ідентичних чи подібних товарів саме за ціною договору. При цьому, декларантом під час проведення з ним консультацій, такої інформації також не надано, що виключає можливість застосування вказаних методів. Методи визначення митної вартості 2 в та 2 г - на основі віднімання та додавання вартостей - не можуть бути застосовані у зв`язку з відсутністю у митниці відомостей про всі складові вартості виробництва товару та його доставки на митну територію України, що є необхідною умовою для використання таких методів. При цьому, за умовами статей 62, 63 МК України, така інформація надається декларантом або уповноваженою ним особою. До митного оформлення такої інформації надано не було. У митниці така інформація також відсутня. Під час проведення з декларантом консультацій, такої інформації не надано, а тому методи на основі віднімання чи додавання вартостей в даному випадку не можуть бути застосовані. Натомість, у митного органу наявна інформація, що відповідає частині другій статті 64 МК України та є підставою для застосування другорядного методу 2г - резервного методу. Декларантом під час проведення з ним консультацій додаткової інформації для застосування резервного методу також не надано. Джерело інформації, яким користувався митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товару: митна декларація від 04.03.2021 № UА500050/2021/3050, 09.02.2021 № UА500020/2021/4300 та вартість товару згідно джерела інформації - 4,32 дол. США/кг; Митна вартість визначена із застосуванням резервного методу відповідно до статті 64 Кодексу з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі, яка щонайбільшою мірою грунтується на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях. Рішення винесено без урахуванням термінів, передбачених статтею 53 МК України, на письмове прохання суб`єкта ЗЕД.

На підставі рішення про коригування митної вартості товарів №UA100480/2021/610085/2 від 23.03.2021 Київською митницею ДМС видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА100480/2021/00238 від 23.03.2021, згідно якої за результатами перевірки митної декларації, а також інших документів, наданих відповідно до МК України позивачу повідомлено про відмову у митному оформленні (випуску) товарів з причини неможливості здійснення митного оформлення товарів у зв`язку з невірним визначенням їх митної вартості та прийняттям рішення про коригування митної вартості товарів №UA100480/2021/610085/2 від 23.03.2021.

Стверджуючи про протиправність висновків відповідача і незаконність оскаржуваного рішення, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Оцінюючи рішення суб`єкта владних повноважень з урахуванням вимог законодавства, якими регулюються спірні правовідносини та встановлених у справі обставин, суд при вирішенні спору по суті враховує таке.

Згідно зі встановленим МК України порядком митна вартість товару, який переміщується через митний кордон, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу (частина перша статті 51 МК України).

Визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України в митному режимі імпорту, здійснюється за основним та другорядними методами, у порядку, коли кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (стаття 57 МК України).

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод за ціною договору (вартість операції) (частина друга статті 57 МК України).

Умови та порядок застосування першого методу визначення митної вартості товарів встановлені статтею 58 МК України.

Митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається за ціною, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари (частина перша статті 49, частина четверта статті 58 МК України).

При цьому ціною, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, у розумінні МК України, є загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (частина п`ята статті 58 МК України).

Частина десята статті 58 МК України визначає перелік витрат (складових митної вартості), з урахуванням яких повинна коригуватися ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари ввезені на митну територію у такому режимі, за умови, якщо вони не включались до цієї ціни.

До цих витрат, серед інших, віднесено і витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, а також витрати на страхування таких товарів (пункти 5, 7 частини десятої статті 58 МК України).

Частина друга статті 58 МК України містить заборону застосування основного методу визначення митної вартості, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна зі складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Загальними положеннями щодо митної вартості МК України передбачено перелік документів, якими декларант має підтвердити заявлену митну вартість товарів, зокрема: транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; а якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до частини п`ятої статті 54 Митного кодексу України, орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, зокрема, упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Згідно з частиною шостою вказаної правової норми орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі, зокрема, неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, визначено частиною другою статті 53 МК України

Відповідно до частин третьої та п`ятої вказаної статті, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) визначені вказаною нормою додаткові документи. Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Аналіз наведених статей свідчить, що обов`язок доведення митної ціни товару лежить на позивачеві. При цьому, митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Такою імперативною умовою є наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів. При цьому, в розумінні наведених статей сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відтак, наведені приписи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Установивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Як свідчать матеріали справи, відповідно до пункту 4.1 Договору, умови поставки (відповідно до Incoterms 2010) вказуються у Специфікації, яка є невід`ємною частиною цього Договору.

Також, у цьому пункті окремим абзацом передбачено, що «якщо товар поставляється на умовах СРТ (відповідно до Incoterms 2010), такий товар вважається поставленим після митного оформлення».

Така конструкція вказаного положення Договору передбачає можливість застосування різних умов поставки і така конкретна умова визначається саме у Специфікації.

Щодо поставки тавару за умовами СРТ, пунктом 4.1 Договору визначено, що товар, за таких умов поставки, вважається поставленим після митного оформлення.

Так, на виконання пункту 4.1 Договору Специфікацією №20145 передбачено умови поставки: CFR ODESSA (Incoterms 2010).

Наведене цілком узгоджується з положеннями Договору поставки №SET-17/1.

У зв`язку з викладеним суд визнає необгрунтованими та безпідставними твердження відповідача, щодо невідповідності інформації в специфікації умовам контракту (CFR), зовнішньоекономічний договір не обмежує сторін у виборі умов поставки тільки умовами СРТ.

Щодо посилання відповідача на те, що експортна митна декларація від 07.02.2021 №00579305 видана раніше ніж комерційний документ - інвойс згідно якої визначається вартість товару від 18.03.2021 №20145, суд враховує таке.

Матеріали справи свідчать, що пунктом 3 Специфікації до договору поставки передбачено, що умови поставки: CFR ODESSA (Incoterms 2010). Продавцем товару є SMART ENVIRONMENT TECHNOLOGIES Sp. z о.о., вантажовідправником є компанія HEFEI JA SOLAR TECHNOLOGY CO., LTD (Китай).

Вантажодержувач: ТОВ «Сантехніка та побутова інженерія» (пункт 6 Специфікації до договору поставки).

Як пояснює обставини складення спірної декларації та інвойсу позивач, експортна декларація відкривається продавцем/вантажовідправником у Китаї, а інвойс (рахунок-фактура) від 18.03.2021 №20145 є документом, що надається продавцем покупцеві - а саме SMART ENVIRONMENT TECHNOLOGIES Sp. z о.о. Спочатку товар купляється в Китаї SMART ENVIRONMENT TECHNOLOGIES Sp. z o.o., а в подальшому вже перепродається SMART ENVIRONMENT TECHNOLOGIES Sp. z o.o. позивачу, про що виставляється інвойс на позивача.

Наведені обставини відповідачем не перевірялись, не оцінювались і не спростовані.

При цьому, відмінність дат складання експортної декларації і інвоусу не може слугувати підставою для висновку про неприйняття ціни товару за основним методом.

Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598 затверджені Правила заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 01.06.2012 за № 883/21195, якими передбачено, що рішення про коригування митної вартості товарів (далі - Рішення) - закріплення результатів здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів як до, так і після їх випуску відповідно до вимог статей 54 і 55 МК України (пункт 1.1 розділу І).

У пункті 2.1 розділу ІІ Правил встановлено порядок заповнення граф рішення, зокрема графи 33 «Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості».

У графі зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі:

- неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Кодексу);

- невірно проведений розрахунок митної вартості;

- невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу III Кодексу;

- надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

У графі також вказується про проведення процедури консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методів визначення митної вартості товарів відповідно до вимог статей 59 - 61 Кодексу. Результати проведеної консультації, а також причини, через які не можуть бути застосовані методи визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів (наприклад, відсутня інформація щодо вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів), фіксуються у графі.

Посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.

У спірному рішенні відповідачем зазначено номери митних декларацій (від 04.03.2021 № UА500050/2021/3050, від 09.02.2021 № UА500020/2021/4300), які були оформлені раніше щодо ідентичних товарів, але за більшою митною вартістю.

Водночас, рішення відповідача не містить ідентифікаторів, серед яких можуть бути Торгова марка, виробник, умови поставки, тощо, що у разі ідентичності дали би підстави вважати тотожність із товарами, які розмитнював позивач.

Посилання у рішенні про коригування митної вартості лише на номер митної декларації, як на джерела цінової інформації, не свідчить про належне обґрунтування митним органом можливості визначення митної вартості за резервним методом.

Митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

При цьому, витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Та обставина, що в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками є інформація про те, що схожий товар у попередні періоди розмитнювався за вартістю більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не створює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом. Автоматизована система аналізу та управління ризиками з об`єктивних причин не може містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.

Так, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.

Зазначене узгоджується з висновком Верховного Суду викладеним у постанові від 21.08.2018 у справі №804/1755/17.

Крім того, під час розгляду цієї справи не було доведено правомірності застосування обраного відповідачем методу для визначення митної вартості задекларованого позивачем товару.

Згідно з положеннями статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Приймаючи рішення про коригування митної вартості товарів, відповідачем застосовано другорядний метод 2-ґ, але не надано жодних переконливих доказів неможливості застосування інших попередніх другорядних методів, як того вимагають приписи частини третьої статті 57 МК України.

На підставі встановлених обставин, з урахуванням застосованих норм права, суд дійшов висновку, що надані позивачем документи на підтвердження заявленої ним митної вартості задекларованого за МД товару - за ціною контракту, є належними, стосуються договору, дають можливість ідентифікувати задекларований товар, визначити його характеристики та властивості, і на підставі цих документів, які не містять неточностей та розбіжностей, можливо визначити митну вартість задекларованого товару за ціною контракту.

Натомість митний орган не навів переконливих аргументів, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари та не дають можливість здійснити митне оформлення товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору, не обґрунтував висновки належними та беззаперечними доказами для виникнення правових підстав по застосуванню другорядного методу.

З огляду на наведені норми МК України, підтверджені належними доказами встановлені у справі обставини, суд дійшов висновку, що, оскільки підтверджена доданими до митної декларації документами ціна отриманого позивачем за Контрактом товару включала витрати на його транспортування (фрахт), у відповідача не було підстав посилатися в спірних рішеннях на відсутність відомостей щодо числових значень такої складової митної вартості оцінюваного товару.

Ураховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товарів за першим методом, так як усі необхідні документи на підтвердження заявленої митної вартості товарів надано. Зазначене, в свою чергу, свідчить про відсутність підстав для коригування митної вартості імпортованого позивачем товару та протиправність прийнятого Київською митницею Держмитслужбиитницею рішення про коригування митної вартості товарів.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Як свідчить наявна у матеріалах справи платіжне доручення, позивачем під час звернення з цим позовом до суду сплачено судовий збір у розмірі 4540,00 грн. Відтак, враховуючи розмір задоволених позовних вимог, суд присуджує на користь позивача судові витрати у розмірі 4540,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Станом на час розгляду справи по суті документи на підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу до суду не надходили.

На підставі вище викладеного, керуючись статтями 2, 5-11, 72-77, 139, 143, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд України, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Сантехніка та побутова інженерія» задовольнити.

2. Визнати протиправним і скасувати рішення Київської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів №UA100480/2021/610085/2 від 23.03.2021.

3. Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100480/2021/00238 від 23.03.2021.

4. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сантехніка та побутова інженерія» (01054, місто Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 35-А; ) понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 4540,00 грн (чотири тисячі п`ятсот сорок гривень 00 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці Держмитслужби (03124, м. Київ, вул. Вацлава Гавела, 8а; код ЄДРПОУ - 433337359).

Рішення набирає законної сили у порядку, встановленому в статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку, визначеному статтями 293, 296, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 частини першої Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції згідно з Законом України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з моменту складення повного тексту.

Суддя: Н.А. Добрівська