Справа № 500/5050/21
Суддя: Осташ Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2021-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/5050/21

16 вересня 2021 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі: головуючого судді Осташа А. В. за участю: секретаря судового засідання Шаблій Ю.П., представника позивача - Кубея В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМПАНІЯ БЛАГОУСТРІЙ" до Байковецької сільської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду 11.08.2021 звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ БЛАГОУСТРІЙ» (далі Позивач, ТОВ «КОМПАНІЯ БЛАГОУСТРІЙ») з позовом до Байковецької сільської ради (далі - Відповідач), в якому просило:

визнати протиправним та скасувати пункт 1 розділу «Містобудівні умови та обмеження» Містобудівних умови та обмежень для проектування об`єкта будівництва, затверджених наказом №20 від 02.08.2021, яким визначено гранично допустиму висотність будинку 12 м;

зобов`язати Байковецьку сільську раду в особі відділу містобудування та архітектури внести зміни до Містобудівних умови та обмежень для проектування об`єкта будівництва, затверджених наказом №20 від 02.08.2021, шляхом викладення пункту 1 розділу «Містобудівні умови та обмеження» в наступній редакції: «Визначити гранично допустиму висоту об`єкта проектування 36 м».

В обґрунтування позовних вимог Позивач покликається на те, що пункт 1 розділу «Містобудівні умови та обмеження» містобудівних умови та обмежень для проектування об`єкта будівництва, затверджені наказом відділом містобудування та архітектури Байковецької сільської ради від 02.08.2021 №20 (далі МУО №20), визначає гранично допустиму висотність багатоквартирного житлового будинку 12 м. Попри це, на вказаній земельній ділянці планується будівництва багатоквартирного житлового будинку поверховістю 9 поверхів, висотою 36 м. Оскільки генеральний план с. Байківці не містить обмежень щодо гранично допустимої висотності будинків 12 м, а план зонування території не затверджений в установленому порядку, то обмеження гранично допустимої висотності багатоквартирного житлового будинку 12 м протиправне.

Ухвалою суду від 14.08.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Призначено судове засідання у справі на 10:30 год. 16.09.2021.

10.09.2021 Відповідачем до суду подано відзив на позовну заяву, який зареєстрований відділом документального забезпечення за №19458/21.

За змістом відзиву на позов Відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог покликаючись на те, що для внесення змін до містобудівних умов та обмежень замовник повинен звернутись із письмовою заявою на адресу органу, що видав містобудівні умови та обмеження, в якій вказати, які із законодавчо передбачених пунктів містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкту будівництва, замовник бажає змінити. До заяви приєднуються документи, які обґрунтовують правову підставу для прийняття такого рішення. Уповноважений орган містобудування та архітектури розглядає таку заяву протягом 10 днів та приймає рішення внесення змін або відмову у внесенні змін до містобудівних умов та обмежень. Оскільки Позивач не звертався до відділу містобудування та архітектури Байковецької сільської ради із заявою про внесення змін до містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва, то звернення до суду є передчасним. Крім цього, гранично допустима висотність будинку 12 м відповідає Генеральному плану с.Байківці та пунктом 6.1.3 ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування та забудова територій».

16.09.2021 Відповідачем подано до суду клопотання, яке зареєстроване відділом документального забезпечення суду за №19880/21, в якому Відповідач просив судовий розгляд справи, що призначений на 10:30 16.09.2021 проводити без його участі.

16.09.2021 в судовому засіданні представник позивача Кубей О.О. (довіреність від 01.09.2021 видана директором ТОВ «КОМПАНІЯ БЛАГОУСТРІЙ») позовні вимог підтримав з мотивів викладених у заяві по суті.

Крім цього, у вступному слові представник позивача додатково зазначив, що рішенням Окружного адміністративного суду від 03.03.2021 у справі №640/17011/20, яке залишено в силі постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.09.2021 визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 26.04.2019 №104 в частині затвердження абзацу 2 пункту 6.1.3 Державних Будівельних Норм Б.2.2-12:2019 «Планування і забудова територій», серед іншого, в частині максимально допустимої висотності (поверховості) житлової забудови в сільських населених пунктах чисельністю понад 1 тис. осіб садибна забудова та багатоквартирні житлові будинку висотою до 12 м (до 4-х поверхів включно).

Підсумовуючи свій виступ у вступному слові, представник позивача виснував, що оскільки Генеральним планом с. Байківці не передбачено обмеження максимально допустимої висотності багатоквартирних житлових будинків висотою 12 м (до 4-поверхів включно), план зонування населеного пункту не затверджено, а абзац 2 пункту 6.1.3 Державних Будівельних Норм Б.2.2-12:2019 «Планування і забудова територій» визнано нечинним, то будь-які обмеження максимально допустимої висотності (поверховості) житлової забудови в селі Байківці Тернопільського району висотою до 12 м (до 4-х поверхів включно) є протиправними.

Розглянувши подані сторонами заяви по суті та письмові докази суд встановив наступні обставини.

Товариство з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ БЛАГОУСТРІЙ» є суб`єктом господарювання, який здійснює підприємницьку діяльністю згідно із КВЕД 41.20 «Будівництво житлових і нежитлових будинків» (основний вид діяльності).

22.06.2021 між Байковецькою сільською радою (Продавець) та ТОВ «КОМПАНІЯ БЛАГОУСТРІЙ» укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення.

Згідно з поіменованим договором Продавець послуговуючись нормами статтей 125-128, 134-137 Земельного кодексу України, рішенням Байковецької сільської ради від 28.01.2021 №8/4/23 та рішенням Байковецької сільської ради від 31.03.2021 №8/7/23, за результатами земельних торгів (аукціону) з продажу земельної ділянки (протокол земельних торгів за лотом №67992 аукціону №33720 від 18.06.2021), Покупець купив земельну ділянку, загальною площею 0,7109 га.

Предметом вказаного договору виступала земельна ділянка кадастровий номер: :02:001:7071, з цільовим призначенням земельної ділянки: 02.03 для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку.

Земельна ділянка кадастровий номер: :02:001:7071, утворилась в результаті поділу земельної ділянки площею 1,8536 (с.Байківці, Тернопільського району) на підставі технічної документації щодо поділу земельної ділянки.

Цілісна земельна ділянка площею 1,8536 (до моменту її поділу) перебувала в користуванні на підставі договору суборенди від 14.11.2011 в Товариства з обмеженою відповідальністю «Будова-Захід» (; КВЕД 41.20 «Будівництво житлових і нежитлових будинків» (основний вид діяльності) далі ТОВ «Будова-Захід»).

27.02.2012 Тернопільською районною державною адміністрацією (відділ містобудування та архітектури) за заявою ТОВ «Будова-Захід» видано містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки (МУО-2012).

Із пункту 1 «Назва об`єкта будівництва» МУО, які видані на замовлення ТОВ «Будова-Захід» вбачається, що останні видані для забудови ділянки групою багатоквартирних житлових будинків з вбудованими приміщеннями громадського призначення на землях Байковецької сільської ради Тернопільського району (Корольова 3Б, 3В, 3Г).

МУО-2012 свідчать, що замовник ТОВ «Будова-Захід» (пункт 2) мав намір почергового здійснити будівництво трьома багатоповерховими житловими будинками (пункт 3) за адресою: с. Байківці Тернопільського району (пункт 4) на земельній ділянці 1,8536 га (пункт 6).

Крім цього, МУО-2012 називають функціональне призначення земельної ділянки, якій замовник мав здійснити будівництво, як «Забудова ділянки групою житлових будинків в вбудованими приміщеннями громадського призначення» (пункт 9).

МОУ-2012, передбачали, що гранично допустима висота будівель становить 36 м.

Отже, ТОВ «Будова-Захід» отримало МУО-2012, що надавало йому право здійснити забудову земельної ділянки площею 1,8536 у с.Байківці, Тернопільського району (Корольова, 3Б, 3В, 3Г), трьома багатоповерховими житловими будинками висотою 36.

Після поділу земельної ділянки площею 1,8536 утворилось три нові земельні ділянки цільове призначення яких залишилось незмінним: земельна ділянка кадастровий номер: :02:001:7072, площею 0,55 га; цільове призначення: для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку; функціональне призначення: житлове багатоквартирна та громадська забудова відповідно до внесення змін до генерального плану с.Байківці Тернопільського району Тернопільської області (знаходиться у власності ТОВ «КОМПАНІЯ ЗАТИШОК»); земельна ділянка кадастровий номер: :02:001:7071, площею 0,7109 га; цільове призначення: для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку; функціональне призначення: житлове багатоквартирна та громадська забудова відповідно до внесення змін до генерального плану с.Байківці Тернопільського району Тернопільської області (знаходиться у власності ТОВ «КОМПАНІЯ БЛАГОУСТРІЙ»); земельна ділянка площею 0,5927 га, яка залишилась у користування ТОВ «Будова-Захід».

Надалі, ТОВ «КОМПАНІЯ БЛАГОУСТРІЙ» у порядку, що передбачений частиною третьою статті 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 №3038-VI (із змінами; далі Закон №3038-VI), звернулось до відділу архітектури Байковецької сільської ради з метою отримання містобудівних умов та обмежень для проектування на земельній ділянці (кадастровий номер: :02:001:7071) площею 0,7109 га одного з трьох багатоповерхових житлових будинків висотою 36 м, з урахуванням Генерального плану забудови села Байківці Тернопільського району.

Байковецькою сільською радою видано МУО №20. Їх зміст свідчить, що вони встановлюють максимально допустиму висотність будинку 12 м.

Рішенням восьмого скликання Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області від 28.05.2021 №8/9/9 «Про затвердження містобудівної документації «Внесення змін до Генерального плану с. Байківці Тернопільського району Тернопільської області», затверджено містобудівну документацію «Внесення змін до Генерального плану с. Байківці Тернопільського району Тернопільської області».

Оскільки Генеральним планом с. Байківці не передбачено обмеження максимально допустимої висотності багатоквартирних житлових будинків висотою 12 м (до 4-поверхів включно), план зонування населеного пункту не затверджено, Позивач вважає, що МУО №20 в існуючій редакції є протиправними та порушують його права, в частині будівництва багатоповерхового житлового будинку висотою 36 (поверховістю - 9 поверхів).

Враховуючи наведене Позивач звернувся до адміністративного суду з даним позовом.

Отже, між Позивачем та Відповідачем виникли спірні правовідносини з приводу надання (внесення змін) містобудівних умов та обмежень, в частині визначення максимально допустимої висотності будинків в с.Байківці Тернопільського району.

Вирішуючи спір між сторонами суд застосовує наступні норми права.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 №3038-IV (далі Закон №3038-IV) встановлює правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

Частина першої статті 1 Закону №3038-IV визначає, що:

генеральний план населеного пункту - це одночасно містобудівна документація на місцевому рівні та землевпорядна документація, що визначає принципові вирішення розвитку, планування, забудови та іншого використання території населеного пункту;

замовник - фізична або юридична особа, яка має намір щодо забудови території (однієї чи декількох земельних ділянок) і подала в установленому законодавством порядку відповідну заяву;

містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки (далі - містобудівні умови та обмеження) це документ, що містить комплекс планувальних та архітектурних вимог до проектування і будівництва щодо поверховості та щільності забудови земельної ділянки, відступів будинків і споруд від червоних ліній, меж земельної ділянки, її благоустрою та озеленення, інші вимоги до об`єктів будівництва, встановлені законодавством та містобудівною документацією;

план зонування території (зонінг) це документація, що є складовою комплексного плану просторового розвитку території територіальної громади або генерального плану населеного пункту і визначає умови та обмеження використання території у межах визначених функціональних зон.

Відповідно до частини другої статті 6 Закону №3038-IV, до уповноважених органів містобудування та архітектури належать органи, визначені у статті 13 Закону України «Про архітектурну діяльність».

Згідно із статтею 13 Закону України «Про архітектурну діяльність» від 20.05.1999 №687-XIV (далі Закону №687-XIV) до уповноважених органів містобудування та архітектури, зокрема належать виконавчі органи сільських рад.

Відповідно до підпункту 9 пункту «а» частини першої статті 31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 №280/97-ВР (далі Закон №280/97-ВР), до відання виконавчих органів сільських рад належить, серед іншого, надання відповідно до закону містобудівних умов і обмежень забудови земельних ділянок.

Згідно із пунктом 42 частини першої статті 26 Закону №280/97-ВР, виключно на пленарних засіданнях сільських рад вирішуються питання про затвердження в установленому порядку місцевих містобудівних програм, генеральних планів забудови відповідних населених пунктів, іншої містобудівної документації.

За змістом статті 17 Закону №3038-IV, генеральний план населеного пункту є одночасно видом містобудівної документації на місцевому рівні та документацією із землеустрою і призначений для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту.

Обов`язковою складовою генерального плану населеного пункту є план зонування території цього населеного пункту.

Генеральний план населеного пункту розробляється та затверджується в інтересах відповідної територіальної громади з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

Генеральні плани населених пунктів можуть поєднуватися з детальними планами всієї території населених пунктів або її частин.

Рішення про розроблення генерального плану приймає відповідна сільська рада.

Виконавчий орган сільської ради є замовником, який організовує розроблення, внесення змін та подання генерального плану населеного пункту на розгляд відповідної сільської ради.

Строк дії генерального плану населеного пункту не обмежується.

Генеральний план населеного пункту розробляється у формі електронного документа, формат якого визначається Кабінетом Міністрів України, та підписується кваліфікованими електронними підписами відповідальними особами, які його розробили, - архітектором, який має відповідний кваліфікаційний сертифікат, та сертифікованим інженером-землевпорядником.

Зміни до генерального плану населеного пункту можуть вноситися за результатами містобудівного моніторингу не частіше одного разу на рік.

Генеральний план населеного пункту та зміни до нього розглядаються і затверджуються сільською радою протягом трьох місяців з дня його подання.

Доступ до матеріалів генерального плану населеного пункту, крім інформації, яка відповідно до закону становить державну таємницю або належить до інформації з обмеженим доступом, не може обмежуватися. Загальна доступність матеріалів генерального плану населеного пункту забезпечується відповідно до вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації» шляхом надання їх за запитом на інформацію, оприлюднення, у тому числі у формі відкритих даних, на єдиному державному веб-порталі відкритих даних, на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері будівництва, містобудування та архітектури, веб-сайті відповідного органу місцевого самоврядування, внесення відповідних даних до Державного земельного кадастру та містобудівного кадастру.

Відповідно до статті 18 Закону №3038-IV, план зонування території розробляється у складі комплексного плану, генерального плану населеного пункту з метою визначення умов та обмежень використання території у межах визначених функціональних зон. До затвердження генерального плану населеного пункту в межах території територіальної громади, щодо якої затверджено комплексний план (якщо обов`язковість розроблення генерального плану населеного пункту визначена рішенням про затвердження комплексного плану), межі функціональних зон та функціональне призначення територій у такому населеному пункті визначаються комплексним планом.

План зонування території розробляється з метою створення сприятливих умов для життєдіяльності людини, забезпечення захисту територій від надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру, запобігання надмірній концентрації населення і об`єктів виробництва, зниження рівня забруднення навколишнього природного середовища, охорони та використання територій з особливим статусом, у тому числі ландшафтів, об`єктів історико-культурної спадщини, а також земель сільськогосподарського призначення і лісів та підлягає стратегічній екологічній оцінці.

План зонування території встановлює функціональне призначення, вимоги до забудови окремих територій (функціональних зон) населеного пункту, їх ландшафтної організації.

Зонування території здійснюється з дотриманням таких вимог: 1) урахування попередніх рішень щодо планування і забудови території; 2) виділення зон обмеженої містобудівної діяльності; 3) відображення існуючої забудови територій, інженерно-транспортної інфраструктури, а також основних елементів планувальної структури територій; 4) урахування місцевих умов під час визначення функціональних зон; 5) установлення для кожної зони дозволених і допустимих видів використання територій для містобудівних потреб, умов та обмежень щодо їх забудови; 6) узгодження меж зон з межами територій природних комплексів, смугами санітарно-захисних, санітарних, охоронних та інших зон обмеженого використання земель, червоними лініями; 7) відображення меж прибережних захисних смуг і пляжних зон водних об`єктів; 8) відображення обмежень (у тому числі меж) використання приаеродромної території, встановлених відповідно до Повітряного кодексу України.

Параметри використання території та будівель, запропонованих для розташування у межах декількох земельних ділянок або окремої земельної ділянки, зокрема функціональне призначення, граничні поверховість та площа забудови, можливе розміщення на ділянці, є обов`язковими для врахування під час зонування відповідної території.

Внесення змін до плану зонування території допускається за умови їх відповідності іншим положенням генерального плану населеного пункту, комплексного плану (за наявності).

Такі зміни розробляються, узгоджуються та затверджуються в порядку, визначеному цим Законом для розроблення, узгодження та затвердження комплексного плану, генерального плану населеного пункту.

Як вбачається із статті 29 Закону №3038-IV, визначає, що містобудівні умови та обмеження одним із складових елементів вихідних даних. Фізична або юридична особа, яка має намір щодо забудови земельної ділянки, що перебуває у власності або користуванні такої особи, повинна одержати містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва. Містобудівні умови та обмеження видаються уповноваженим органом надаються уповноваженими органами містобудування та архітектури на підставі містобудівної документації на місцевому рівні на безоплатній основі за заявою замовника (із зазначенням кадастрового номера земельної ділянки), до якої додаються: 1) копія документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, або копія договору суперфіцію - у разі, якщо речове право на земельну ділянку не зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; 2) копія документа, що посвідчує право власності на об`єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці - у разі, якщо право власності на об`єкт нерухомого майна не зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, або згода його власника, засвідчена в установленому законодавством порядку (у разі здійснення реконструкції або реставрації); 3) викопіювання з топографо-геодезичного плану М 1:2000.

У випадках, визначених частиною четвертою статті 34 цього Закону та частиною першою статті 12-1 Закону України "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи", кадастровий номер земельної ділянки зазначається у заяві за його наявності, а копія документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, або копія договору суперфіцію додається до заяви за наявності.

Інформацію про речове право на земельну ділянку, право власності на об`єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці, відомості з Державного земельного кадастру уповноважені органи містобудування та архітектури отримують відповідно до частини восьмої статті 9 Закону України «Про адміністративні послуги».

Цей перелік документів для надання містобудівних умов та обмежень є вичерпним.

Витяг з містобудівного кадастру для формування містобудівних умов та обмежень до документів замовника додає служба містобудівного кадастру (у разі її утворення).

Перелік об`єктів будівництва, для проектування яких містобудівні умови та обмеження не надаються, визначає центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері будівництва, архітектури, містобудування.

Підставами для відмови у наданні містобудівних умов та обмежень є: 1) неподання визначених частиною третьою цієї статті документів, необхідних для прийняття рішення про надання містобудівних умов та обмежень; 2) виявлення недостовірних відомостей у документах, що посвідчують право власності чи користування земельною ділянкою, або у документах, що посвідчують право власності на об`єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці; 3) невідповідність намірів забудови вимогам містобудівної документації на місцевому рівні.

Відмова у наданні містобудівних умов та обмежень з обґрунтуванням підстав такої відмови надається у строк, що не перевищує встановлений строк їх надання.

Містобудівні умови та обмеження містять: 1) назву об`єкта будівництва, що повинна відображати вид будівництва та місце розташування об`єкта; 11) ідентифікатор об`єкта будівництва або закінченого будівництвом об`єкта (для об`єктів нового будівництва та закінчених будівництвом об`єктів, яким присвоєно ідентифікатор об`єкта будівництва до видачі містобудівних умов та обмежень); 2) інформацію про замовника; 3) відповідність на дату надання містобудівних умов та обмежень цільового та функціонального призначення земельної ділянки містобудівній документації на місцевому рівні; 4) гранично допустиму висотність будинків, будівель та споруд у метрах (з урахуванням обмежень використання приаеродромних територій, встановлених відповідно до Повітряного кодексу України); 5) максимально допустимий відсоток забудови земельної ділянки; 6) максимально допустиму щільність населення в межах житлової забудови відповідної житлової одиниці (кварталу, мікрорайону); 7) мінімально допустимі відстані від об`єкта, що проектується, до червоних ліній, ліній регулювання забудови, існуючих будинків та споруд; 8) планувальні обмеження (охоронні зони пам`яток культурної спадщини, межі історичних ареалів, зони регулювання забудови, зони охоронюваного ландшафту, зони охорони археологічного культурного шару, в межах яких діє спеціальний режим їх використання, охоронні зони об`єктів природно-заповідного фонду, прибережні захисні смуги, зони санітарної охорони, планувальні обмеження використання приаеродромних територій, встановлені відповідно до Повітряного кодексу України); 9) охоронні зони об`єктів транспорту, зв`язку, інженерних комунікацій, відстані від об`єкта, що проектується, до існуючих інженерних мереж.

Перелік зазначених умов є вичерпним.

Відомості, визначені пунктами 3, 4, 6-9 цієї частини п`ятої статті 29 цього Закону, визначаються у містобудівних умовах та обмеженнях на підставі відомостей Державного земельного кадастру. Дія цього положення не поширюється на випадки, коли такі дані були встановлені містобудівною документацією до набрання чинності цим абзацом і відомості про них не внесені до Державного земельного кадастру.

Надання містобудівних умов та обмежень або прийняття рішення про відмову в їх наданні здійснюється відповідним уповноваженим органом містобудування та архітектури протягом 10 робочих днів з дня реєстрації заяви, затверджується наказом такого органу.

Відомості про надані містобудівні умови та обмеження підлягають внесенню до реєстру містобудівних умов та обмежень, який веде відповідний уповноважений орган містобудування та архітектури.

Порядок ведення реєстру містобудівних умов та обмежень визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері будівництва, архітектури, містобудування.

Доступ користувачів до даних реєстру містобудівних умов та обмежень здійснюється безоплатно через офіційний веб-сайт уповноваженого органу містобудування та архітектури.

Містобудівні умови та обмеження є чинними до завершення будівництва об`єкта незалежно від зміни замовника.

Внесення змін до містобудівних умов та обмежень може здійснювати орган, що їх надав, за заявою замовника або за рішенням суду.

Скасування містобудівних умов та обмежень здійснюється: 1) за заявою замовника; 3)за рішенням суду.

У разі скасування за рішенням суду містобудівних умов та обмежень посадові особи відповідного уповноваженого органу містобудування та архітектури несуть відповідальність згідно із законом.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Правовою проблемою, яка потребує вирішення в межах даного спору є правомірність встановлення Відповідачем у наданих МУО №20 гранично допустимої висотності будівель висотою 12 м.

Так, пункт 1 розділу «Містобудівні умови та обмеження» МУО №20, визначає гранично допустиму висотність будинків, будівель та споруд висотою 12 м.

Рішенням восьмого скликання дев`ятої сесії Байковецької сільської ради від 28.05.2021 №8/9/9 «Про затвердження містобудівної документації «Внесення змін до Генерального плану с.Байківці Тернопільського району Тернопільської області», затверджено містобудівну документацію «Внесення змін до Генерального плану с.Байківці Тернопільського району Тернопільської області». Вказане рішення розміщено на офіційному веб-сайті Байківецької сільської ради Тернопільського району за посиланням https://rada.info/upload/users_files/04394846/docs/b8b01f376b5539388b25ecc0fe9d8333.pdf .

Генеральний план с.Байківці Тернопільського району з урахуванням внесених змін розміщений на офіційному веб-сайті Байківецької сільської ради за посиланням https://drive.google.com/file/d/1kMgRkF5X4tceICEkdSSGdA8p8Kje6BUI/view .

Як видно з Генерального плану с.Байківці Тернопільського району, останній не містить обмежень щодо будівництва будинків, будівель та споруд з гранично допустимою висотністю 12 м (до 4-поверхів включно).

Разом з тим, в складі генерального плану населеного пункту розробляється план зонування території з метою визначення умов та обмежень використання території у межах визначених функціональних зон.

Плану зонування території розробляється з метою створення сприятливих умов для життєдіяльності людини, забезпечення захисту території від надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру, запобігання надмірній концентрації населення і об`єктів виробництва, зниження рівня забруднення навколишнього природного середовища, охорони та використання території з особливим статусом. План зонування встановлює функціональне призначення, вимоги до забудови окремих територій (функціональних зон) населеного пункту, їх ландшафтної організації. Параметри використання території та будівель, запропонованих для розташування у межах декількох земельних ділянок або окремої земельної ділянки, зокрема функціональне призначення, граничні поверховість та площа забудови, можливе розміщення на ділянці, є обов`язковими для врахування під час зонування відповідної території.

Отже, гранична поверховість будинків, будівель та спору, які будуються на відповідній території можуть визначатись планом зонування території.

Рішення Байковецької сільської ради Тернопільського району оприлюднюються на офіційному веб-сайті за посиланням https://bsr1653.gov.ua/docs/ . Так, проаналізувавши рішення, які містяться на вказаному веб-сайті суд дійшов висновку про те, що план зонування території не затверджувався Відповідачем. Більше того, вказана обставина не спростована Відповідачем у відзиві на позовну заяву.

Відтак, у зв`язку із відсутністю плану зонування території с.Байківці Тернопільського району, гранична поверховність будинків, будівель та спору, які будують на даній території не встановлювалась сільської радою.

У зв`язку із цим, суд вважає обґрунтованими доводи Позивача, про те, що Генеральний план с. Байківці Тернопільського району не встановлює обмежень щодо гранично допустимої висотності будинків, будівель та споруд висотою 12 м (до 4 поверхів включно), а план зонування території с. Байківці Тернопільського району станом на дату розгляду справи відсутній. Тому, обмеження щодо граничної поверховості будівель, будинків та спору, які можуть будуватись на території с. Байківці відсутні.

Попри це, нормативно-правовим актом, який визначив максимально допустиму висоту (поверховість) житлової забудови в населених пунктах, є ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування та забудова територій», затверджені наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 26.04.2019 №104 «Про затвердження ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування і забудова територій».

Відповідно до абзацу 2 підпункту 6.1.3 пункту 6.1 «Зона житлової забудови» ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування та забудова територій» максимально допустима висота (поверховість) житлової забудови визначається від чисельності населення та класифікації населеного пункту, з врахуванням встановлених обмежень щодо охорони культурної спадщини, а саме: сільські населені пункти чисельністю понад 1 тис. осіб - садибна забудова та багатоквартирні житлові будинки висотою до 12 м (до 4-х поверхів включно).

Рішенням Окружного адміністративного суду від 03.03.2021 у справі №640/17011/20, яке залишено в силі постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.09.2021 визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 26.04.2019 №104 в частині затвердження абзацу 2 пункту 6.1.3 Державних Будівельних Норм Б.2.2-12:2019 «Планування і забудова територій», серед іншого, в частині максимально допустимої висотності (поверховості) житлової забудови в сільських населених пунктах чисельністю понад 1 тис. осіб садибна забудова та багатоквартирні житлові будинку висотою до 12 м (до 4-х поверхів включно); визнано протиправним та нечинним абзац 2 пункту 6.1.3 Державних Будівельних Норм Б.2.2-12:2019 «Планування і забудова територій», затверджений наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 26.04.2019 №104, зокрема в частині максимально допустимої висотності (поверховості) житлової забудови в сільських населених пунктах чисельністю понад 1 тис. осіб садибна забудова та багатоквартирні житлові будинку висотою до 12 м (до 4-х поверхів включно).

Відповідно до частини другої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Отже, починаючи з 01.09.2021 в правовому полі відсутній нормативно-правовий акт, який визначає максимально-допустиму висотність (поверховість) житлової забудови в сільських населених пунктах чисельність понад 1 тис. осіб садибна забудова та багатоквартирні житлові будинки висотою до 12 м (до 4-х поверхів включно).

Тому, суд вважає, що обмеження Відповідачем в пункті 1 розділу «Містобудівні умови та обмеження» МУО №20 гранично допустимої висотності будинків, будівель та споруд 12 м є протиправними.

Крім цього, частину першу статті 2, статті 8, 242, 246 Кодексу адміністративного судочинства України потрібно розуміти так, що завданням адміністративного судочинства, серед іншого, є ефективний захист порушених прав. При цьому, захист порушених прав може ефективним тоді, коли сторони рівною мірою мали право на заслуховування свої аргументів в суді, які в подальшому викладено в судовому рішенні, навіть тоді, коли їх наявність не впливає за результат ухваленого рішення. Оскільки, ще одним завданням адміністративного судочинства та судового рішення, зокрема, є забезпечення визначеності у відносинах між учасниками в подальшому, з тим щоб один з них мав правові орієнтири у своїй поведінці в подальшому.

Аргументи Відповідача у відзиві на позовну заяву зводяться до того, що звернення Позивача до суду із даним позовом є передчасним.

Абзац 2 частини восьмої статті 29 Закону №3038-IV, визначає, що внесення змін до містобудівних умов та обмежень може здійснювати орган, що їх надав, за заявою замовника або за рішенням суду.

Як видано з матеріалів справи і не заперечується Відповідачем, Позивач звернувся до відділу містобудування та архітектури Байковецької сільської ради Тернопільського району із заявою про видачу містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва разом із доданими документами, в яких, серед іншого, зважаючи на основні техніко-економічні показники для проектування об`єкта будівництва обґрунтовував надання містобудівних умов та обмежень з гранично допустимою висотою будинку 36 м.

Разом з тим, Відповідач надав МУО №20, в яких пункті 1 розділу «Містобудівні умови та обмеження», визначив гранично допустиму висоту будівель, будинків та споруд висотою 12 м.

Вважаючи дії Відповідача протиправними Позивач звернувся до суду із даним позовом.

З цього приводу суд роз`яснює, що абзац 2 частини восьмої статті 29 Закону №3038-IV, встановлює загальний порядок внесення змін до містобудівних умов та обмежень. В цьому випадку обставини, які становлять правову підставу для звернення із заявою про внесення змін до містобудівних умов та обмежень настають, після їх надання замовнику. Тоді замовник реалізує своє право на внесення змін до містобудівних умови та обмежень у спосіб звернення до уповноваженого органу містобудування та архітектури із заявою до якої додаються документи, що обґрунтовують фактичну та юридичну підстави для внесення змін. Внесення змін до містобудівних умов та обмежень або прийняття рішення про відмову у внесенні змін здійснюється відповідним уповноваженим органом містобудування та архітектури протягом 10 робочих днів з дня реєстрації заяви та затверджується наказом такого органу.

У випадку прийняття рішення про відмову у внесенні змін до містобудівних умов та обмежень замовник може оскаржити таке рішення уповноваженого органу містобудування та архітектури до суду. Якщо суд дійде висновку про обґрунтованість доводів замовника, то ухвалює рішення, яким вносить змін до містобудівних умови та обмежень.

На противагу наведеному, у спірній ситуації підстава для внесення змін обумовлюється наданням уповноваженим органом містобудування та архітектури замовник містобудівних умов та обмежень з іншими даними, а ніж просив замовник. Тобто, наведене є відмовою уповноваженого органу містобудування та архітектури в наданні містобудівних умов та обмежень на умовах про які просив замовник, з одночасним зазначенням інших даних, які на думку уповноваженого органу відповідають вимогам закону. Наведене може свідчити про порушення прав замовника та є підставою для звернення до суду із позовом. За наявності для цього правових підстав суд ухвалює рішення про задоволення позовних вимог, яким вносить зміни до містобудівних умов та обмежень.

Частина друга статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути прийнятим: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Наведене свідчить, що приймаючи рішення про надання МУО №20 із обмеженням в пункті 1 розділу «Містобудівні умови та обмеження» гранично допустимої висотності будинку 12 м Відповідач діяв хоча й в межах повноважень, які передбачені законом, однак не спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, не обґрунтовано, без врахування всіх обставин, які мають значення для прийняття рішення.

Зазначені обставини є підставою для ухвалення рішення про задоволення позовних вимог.

Вирішуючи спір між сторонами суд вирішує питання про розподіл судових витрат (ч.1 ст.143 КАС).

Відповідно до частини першої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат пов`язаних із розглядом справ.

Згідно із частиною другою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється Законом України «Про судовий збір» від 08.07.2011 №3674-VI (в редакції, яка діяла на час звернення позивача до суду).

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, судові витрати у справі у вигляді судового збору підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Байковецької сільської ради Тернопільського району в сумі 2 270 грн.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати пункт 1 розділу "Містобудівні умови та обмеження" містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва, замовнику товариству з обмеженою відповідальністю "КОМПАНІЯ БЛАГОУСТРІЙ" затверджених наказом №20 від 02.08.2021, яким визначено граничнодопустиму висотність будинку 12 м.

3. Зобов`язати Байковецьку сільську раду в особі її уповноваженого органу - відділу містобудування та архітектури внести зміни до Містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва, замовнику товариству з обмеженою відповідальністю "КОМПАНІЯ БЛАГОУСТРІЙ", затверджених наказом №20 від 02.08.2021, шляхом викладення пункту 1 розділу "Містобудівні умови та обмеження" в наступній редакції: "Визначити граничнодопустиму висоту об`єкта проектування 36 м".

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Байковецької сільської ради в користь товариства з обмеженою відповідальністю "КОМПАНІЯ БЛАГОУСТРІЙ" понесені судові витрати у вигляді судового збору сплаченого за подання позову в сумі 2 270 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 17.09.21.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- Товариство з обмеженою відповідальністю "КОМПАНІЯ БЛАГОУСТРІЙ" (місцезнаходження/місце проживання: вул. Енергетична, 5,м. Тернопіль,46002 код ЄДРПОУ/РНОКПП 44170131);

відповідач:

- Байковецька сільська рада (місцезнаходження/місце проживання: вул. Січових Стрільців,43,с. Байківці,Тернопільський район, Тернопільська область,47711 код ЄДРПОУ/РНОКПП 04394846);

Головуючий суддя Осташ А.В.