Справа № 333/3847/21
Суддя: Тучков С. С.
Дата ухвалення: 2021-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №333/3847/20
Провадження №2-а/333/104/21
РІШЕННЯ

Іменем України

13 вересня 2021 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Тучкова С.С., за участю секретаря судового засідання Шелесько Ю.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції України про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

07.06.2021 року до суду звернувся ОСОБА_1 із адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції України про скасування постанови серії БАА № 457108 від 25.05.2021 року. Посилається на те, що 25.05.2021 року інспектором патрульної поліції було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення, відповідно до якої його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 132-1 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу у розмір 510 гривень. В провину ставилося порушення правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, а саме п.22.5 Правил дорожнього руху України. Зазначену постанову вважає незаконною та такою, що прийнята з порушенням інспектором норм чинного законодавства. При здійсненні адміністративної процедури та безпосередньо при розгляді справи поліцейським не були виконані вимоги ст. 280 КУпАП щодо з`ясування фактичних обставин по справі, не було з`ясовано чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у вчиненні зазначеного правопорушення, чи підлягає відповідальності, не були допитані свідки, не досліджені інші матеріали, поліцейським не роз`яснені права, передбачені ст. 268 КУпАП, не надано права скористатись правовою допомогою. При встановлені факту порушення інспектором не використовувався жодний технічний засіб, що є необхідним для доведення наявності відповідного адміністративного правопорушення. Відповідач прийняв оскаржуване рішення без доказів, на підставі тільки візуального спостереження за дотриманням позивачем правил дорожнього руху, що виключає об`єктивність при прийнятті оскаржуваного рішення.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 08.06.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження та призначено розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін.

Позивач і його представник, повідомлені судом належним чином про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися. Від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності і відсутності позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзиву на позовну заяву не надав.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд дійшов таких висновків.

На підставі постанови серії БАА № 457108 від 25.05.2021 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 132-1 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 510,00 гривень (а.с.5).

Відповідно до складеної постанови позивач «перевозив вантаж, загальною вагою з т/з складає 43,800 кг, тобто являється великоваговим, без відповідного дозволу (узгодження) з уповноваженим підрозділом Національної поліції, чим порушив вимоги постанови КМУ №30 від 18.01.2001 року» (а.с.5).

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами по справі врегульовано нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення від 07.12.1984 року, Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 року, Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року, Постанови Кабінету Міністрів України «Про Правила дорожнього руху» від 10.10.2001 року.

Відповідно до п. 22.5. Правил дорожнього руху України за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м. Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.

Частина 1 ст. 132-1 КУпАП передбачає настання адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами

Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності, зокрема, за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП, є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами і встановлюється шляхом повного, всебічного та об`єктивного з`ясування компетентним суб`єктом владних повноважень всіх обставин справи, а також причин та умов, що сприяли його вчиненню.

Частиною другою ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення стаття 251 КУпАП визначає будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Зі змісту спірної постанови випливає, що підставою для притягнення особи до відповідальності слугувало те, що позивач порушив правила перевезення вантажів, не отримав відповідного дозволу (узгодження) в уповноважених підрозділах Національної поліції.

Разом з цим, відповідачем, на якого покладено обов`язок доказування, не надано жодних доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, що свідчить про не підтвердження наявності в діях Позивача складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 132-1 КУпАП.

При цьому, сама лише винесена постанова про накладення адміністративного стягнення не є достатнім доказом вчинення Позивачем відповідного адміністративного правопорушення.

Так, відповідно до правових позицій Верховного суду в складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладених в постанові від 26.04.2018 року по справі 338/1/17 та постанові від 27.02.2018 року по справі № 813/2451/17, саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення, факт будь-якого правопорушення має бути підтверджено лише допустимими доказами.

Приймаючи рішення по суті заявлених вимог, суд бере до уваги і висновки Верховного Суду, висловлені у постанові від 26.04.2018 р. у справі №338/1/17 де останній вказав про те, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксоване у встановленому законом порядку.

У даному випадку для підтвердження порушення позивачем пункту 22.5. Правил дорожнього руху України відповідач, відповідно до статті 251 КУпАП, мав би надати, зокрема,чек зважування, свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів тощо. На противагу цьому відповідачем не надано і не зазначено у постанові про накладення адміністративного стягнення жодного доказу зафіксованого технічними засобами, жодного доказу здійснення габаритно-вагового контролю за допомогою відповідного вимірювального і зважувального обладнання.

Підсумовуючи вищевикладене, та з урахуванням того, що оскільки відповідачем не надано належних доказів на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а всі сумніви стосовно доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь, суд дійшов висновку про недоведеність належними та допустимими доказами вчинення позивачем інкримінованого адміністративного правопорушення та, як наслідок, неправомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

За такого слід визнати, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 132-1 КУпАП, а тому заявлені позовні вимоги про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Разом з тим, суд не вбачає підстав для визнання протиправними дії інспектора в частині не складання протоколу про адміністративне правопорушення, на необхідності складання якого наголошується у позовній заяві.

За приписами ч. 2 ст. 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Згідно з ч. 4 ст. 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

З аналізу викладених норм вбачається, що у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до статті 283 КУпАП.

Керуючись ст.ст.132-1, 251 КУпАП, ст.ст.9, 77, 229, 244-246, 255, 286 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції України про скасування постанови про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову серії БАА № 457108 від 25.05.2021 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відносно ОСОБА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Третього апеляційного адміністративного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя С.С. Тучков