Справа № 400/6457/21
Суддя: Біоносенко В. В.
Дата ухвалення: 2021-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

16 вересня 2021 р. № 400/6457/21
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Біоносенка В.В. розглянув в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до відповідача:Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1,Миколаїв,54020,
про:визнання протиправним та скасування рішень від 24.06.21 р. № 76, від 13.07.21 р. № 19, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до адміністративного суду із позовом в якому просить: 1) визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ПФУ в Миколаївській області № 76 від 24.06.2021 та №19 від 13.07.2021 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 ; 2) зобов`язати Головне управління ПФУ в Миколаївській області призначити та виплатити з 21.04.2021 ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із зарахуванням до страхового стажу періоду роботи з 01.08.1981 по 10.12.1982 в радгоспі «Радянська Україна».

В обгрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що є пенсіонеркою, в квітні 2021 року її виповнилось 60 років і вона звернулась до Головного управління ПФУ в Миколаївській області із заявою про призначення пенсії за віком, проте відповідач відмовив у призначенні пенсії в зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Період роботи позивачки з 01.08.1981 по 10.12.1982 в радгоспі «Радянська Україна» не зарахований відповідачем, оскільки запис про звільнення внесений до трудової книжки НОМЕР_1 від 21.08.1978 внесений з порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах, організаціях, затвердженій Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 №162, а саме не засвідчений печаткою підприємства. На думку позивачки її протиправно відмовлено в призначенні пенсії, оскільки недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, отже, й не може впливати на її особисті права. Позивачка повторно звернулась до відповідача з заявою про підтвердження стажу роботи, додавши до неї довідку Спільної комунальної установи «Об`єднаний трудовий архів Воскресенської, Первомайської селищних рад, Галицинівської, Мішково-Погоріловської, Шевченківської сільських рад» від 24.06.2021 №01-19/К-197. Рішенням від 13.07.2021 №19 відповідач повторно відмовив позивачці у призначенні пенсії, оскільки в архівній довідці від 24.06.2021 зазначено, зокрема, про звільнення з 10.12.1982 з радгоспу «Радянська Україна» російською « ОСОБА_2 », що не відповідає даним свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_2 від 20.11.1982, в якому дошлюбне прізвище ОСОБА_1 російською « ОСОБА_3 ».

Відповідач заперечує проти позову, просить у задоволенні позову відмовити, оскільки управлінням прийнято рішення про відмову позивачу в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю страхового стажу передбаченого частиною 1 статті 26 Закону №1058, тому просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Позивачка подала до суду пояснення, в яких підтримав свої позовні вимоги та просить задовольнити позов в повному обсязі.

Суд розглянув справу 16.09.2021 в порядку спрощеного провадження, без виклику сторін, відповідно до вимог ст. 263 КАС України.

Дослідив матеріали справи, суд встановив наступне.

17.06.2021 ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області із заявою про призначення пенсії за віком.

24.06.2021 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області прийнято рішення №76 про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, визначеного ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». У рішення №76 зазначено, що відповідач визнає трудовий стаж за період з серпня 1978 року до квітня, та загальний страховий стаж позивача становить 27 років 02 місяця 21 день.

З метою підтвердження трудового стажу позивачка звернулась до довідку Спільної комунальної установи «Об`єднаний трудовий архів Воскресенської, Первомайської селищних рад, Галицинівської, Мішково-Погоріловської, Шевченківської сільських рад».

Спільна комунальна установа «Об`єднаний трудовий архів Воскресенської, Первомайської селищних рад, Галицинівської, Мішково-Погоріловської, Шевченківської сільських рад» надала позивачці довідку від 24.06.2021 №01-19/К-197, в якій зазначено , що наказом №105-к від 03.08.81 року ОСОБА_4 прийнято на роботу до радгоспу «Радянська Україна», та наказом №199-к від 10.12.1982 ОСОБА_4 звільнено з радгоспу «Радянська Україна».

У липні 2021 року ОСОБА_1 повторно звернулась до відповідача з заявою про підтвердження стажу роботи та надала документи, які за цей час отримав в архіві.

Рішенням від 13.07.2021 №19 відповідач повторно відмовив ОСОБА_1 , у призначенні пенсії, оскільки в архівній довідці від 24.06.2021 зазначено, зокрема, про звільнення з 10.12.1982 з радгоспу «Радянська Україна» російською « ОСОБА_2 », що не відповідає даним свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_2 від 20.11.1982, в якому дошлюбне прізвище ОСОБА_1 російською « ОСОБА_3 ».

Не погоджуючись з зазначеними рішеннями, позивачка оскаржила їх до суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Статтею 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058 передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються види пенсійного забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно - правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються: види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат.

Згідно ст.11 даного Закону України загальнообов`язковому державному пенсiйному страхуванню пiдлягають: громадяни України, iноземцi (якщо iнше не встановлено мiжнародними договорами, згода на обовязковiсть яких надана Верховною Радою України) та особи без громадянства, якi працюють на пiдприємствах, в установах, органiзацiях, створених вiдповiдно до законодавства України, незалежно вiд форми власностi, виду дiяльностi та господарювання, у фiлiях, представництвах, вiддiленнях та iнших вiдокремлених пiдроздiлах цих пiдприємств та органiзацiй, в обєднаннях громадян, у фізичних осiб пiдприємцiв та інших осiб (включаючи юридичних та фiзичних осiбпiдприємцiв, якi обрали особливий спосiб оподаткування (єдиний податок, фiксований сiльськогосподарський податок) на умовах трудового договору (контракту) або працюють на iнших умовах, передбачених законодавством, або виконують роботи на зазначених пiдприємствах, в установах, органiзацiях чи у фiзичних осiб за договорами цивiльно-правового характеру.

Відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (зі змінами за Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 року №2148-VIII) мають право на призначення за віком особи після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 25 років.

Відповідно до п.2 ст.24 Закону України«Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом. У відповідності до ст.62 Закону України«Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, затвердженого Постановою правління Пенсійного Фонду України № 22-1 від 25.11.2005 року визначений перелік документів, що надаються до заяви про призначення пенсії. Зокрема це документи про стаж, що визначеніПорядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

Пунктом 4.1. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фону України №22-1 від 25.11.2005 р. (з наступними змінами), орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою. Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії й поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

Порядком підтвердження наявного трудового стажу визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Судом встановлено, що відповідно до записів трудової книжки ОСОБА_1 в період з 01.08.1981 року по 10.12.1982 року позивачка працювала на посаді і.о. бухгалтера в радгоспі «Радянська Україна» та звільнена 10.12.1982. Також це підтверджується архівною довідкою від 24.06.2021.

Відповідно до змісту рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 24.06.2021 №76 відповідач відмовив позивачу в призначенні пенсії за віком, в зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Період роботи позивачки з 01.08.1981 по 10.12.1982 в радгоспі «Радянська Україна» не зарахований відповідачем, оскільки запис про звільнення внесений до трудової книжки НОМЕР_1 від 21.08.1978 внесений з порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах, організаціях, затвердженій Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 №162, а саме не засвідчений печаткою підприємства.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 за №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Пунктом 1 Порядку №637 передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 3 цього Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Порядок ведення трудових книжок на час виникнення спірних правовідносин регулювався Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР №162 від 20.06.1974 (далі - Інструкція).

Згідно з п. 2.3 Інструкції усі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а при звільненні - в день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Отже, записи у трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто позивачем.

Відповідач в своєму рішенні від 76 про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, визначив, що загальний страховий стаж позивача становить 27 років 02 місяці 21 день.

Окрім трудової книжки при повторному звернені позивачем було додано архівну довідку, видану Спільною комунальною установою «Об`єднаний трудовий архів Воскресенської, Первомайської селищних рад, Галицинівської, Мішково-Погоріловської, Шевченківської сільських рад» від 24.06.2021 №01-19/К-197, в якій зазначено , що наказом №105-к від 03.08.81 року ОСОБА_4 прийнято на роботу до радгоспу «Радянська Україна», та наказом №199-к від 10.12.1982 ОСОБА_4 звільнено з радгоспу «Радянська Україна».

Рішенням від 13.07.2021 №19 відповідач повторно відмовив позивачці у призначенні пенсії оскільки в архівній довідці від 24.06.2021 зазначено, зокрема, про звільнення з 10.12.1982 з радгоспу «Радянська Україна» російською « ОСОБА_2 », що не відповідає даним свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_2 від 20.11.1982, в якому дошлюбне прізвище ОСОБА_1 російською « ОСОБА_3 ».

Суд зазначає, що неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питання про призначення пенсії.

Правова позиція щодо того, що недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для зазначеної у такій трудовій книжці особи, викладена в постанові Верховного Суду від 06.02.2018 по справі №677/277/17.

Також варто зазначити, що трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.

Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Відповідач, приймаючи оскаржуване рішення, не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Згідно висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 13 червня 2019 року (справа №489/5805/16-а), оцінюючи докази, що свідчать про можливе зловживання, судам слід виходити з презумпції дійсності документів, наданих для призначення пенсії, та презумпції добросовісності заявника. Ці презумпції може бути спростовано на підставі доказів, що доводять умисел заявника на отримання пенсії без законних для цього підстав.

Відповідно до п.п 2, 3 п. 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1, при прийманні документів орган, що призначає пенсію: перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів.

Управлінням не вжиті відповідні заходи для підтвердження спірних періодів роботи, тоді як позивач не може бути позбавлена свого права, що стосується предмету позову через неможливість перевірки достовірності відомостей зазначених в дублікаті трудової книжки.

Згідно з ч.2 ст.8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" №3477- ІV від 23.02.2006 року передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

За правовою позицією Європейського Суду з прав людини, право на соціальні виплати є майновим правом, передбаченим статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, і зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності (рішення у справі "Хонякіна проти Грузії" (Khoniakina v. Georgia), № 17767/08, пункт 72, від 19 червня 2012 року).

У пункті 74 рішення Європейського Суду з прав людини «Лелас проти Хорватії» суд звернув увагу на те, що «держава, чиї органи влади не дотримувалися своїх власних внутрішніх правил та процедур, не повинна отримувати вигоду від своїх правопорушень та уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи, особливо якщо при цьому немає жодного іншого приватного інтересу». У справі «Рисовський проти України» Європейський Суд з прав людини підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що «…у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб…».

Тобто, виходячи з принципу «належного урядування», державні органи, зобов`язані діяти в належний спосіб, а держава не повинна виправляти допущені органами державної влади помилки за рахунок приватної особи, яка діяла добросовісно.

Відповідно до ч. 1-2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

При розв`язанні спору, суд зважає на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення від 21.01.1999р. у справі Гарсія Руїз проти Іспанії, від 22.02.2007р. у справі Красуля проти Росії) і тому надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору, та дослухався до усіх аргументів сторін, які ясно і чітко сформульовані та здатні вплинути на результат вирішення спору.

Суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Сума сплаченого позивачем судового збору в розмірі 908 гривень підлягає відшкодуванню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246, 263 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1,Миколаїв,549) задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійоного фонду України в Миколаївській області № 76 від 24.06.2021 та №19 від 13.07.2021 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1,Миколаїв,54020, 13844159) призначити та виплатити з 21.04.2021 ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , НОМЕР_3 ) пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із зарахуванням до страхового стажу періоду роботи з 01.08.1981 по 10.12.1982 в радгоспі «Радянська Україна».

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1,Миколаїв,549) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 НОМЕР_3 ) судові витрати в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень.

5. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В. В. Біоносенко