Справа № 440/1237/21
Суддя: Рєзнікова С.С.
Дата ухвалення: 2021-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 вересня 2021 р. Справа № 440/1237/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Рєзнікової С.С.,

Суддів: Мельнікової Л.В. , Бегунца А.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 11.05.2021, головуючий суддя І інстанції: М.В. Довгопол, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, повний текст складено 11.05.21 по справі № 440/1237/21

за позовом ОСОБА_1

до Міністерства оборони України
третя особа Полтавський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Міністерства оборони України, в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати пункту 3 протоколу №169 засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 17.12.2020 щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013 "Про затвердження порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві";

- зобов`язати Міністерство оборони України прийняти рішення про призначення позивачу одноразової грошової допомоги, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013, як інваліду 2 групи з 01.11.2016, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії), захворювання, що пов`язані із виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії, відповідно до пункту "б" статті 16-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності та вжити заходів до її виплати.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено про протиправність відмови відповідача у призначенні одноразової грошової допомоги.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 11.05.2021 в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, згідно з якою апелянт просить суд скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права.

Позивач та третя особа не скористались своїм правом на подання відзивів на апеляційну скаргу.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративно судочинства України справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що позивач проходив строкову військову службу у лавах Збройних Сил СРСР з 11.05.1983 по 20.05.1985, у тому числі, у період з 28.02.1984 по 20.05.1986 у в/ч НОМЕР_1 в Демократичній Республіці Афганістан, що підтверджується військовим квитком НОМЕР_2 (а.с.58-60).

У витязі з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв (Протокол №2637 від 13.06.2016) зазначено, що вогнепальні осколкові поранення голови (контузія 1984 р.), правого колінного суглоба, лівого плеча колишнього військовослужбовця ОСОБА_1 , 1965 р.н., наслідком яких стали рубці в зазначених анатомічних областях, що підтверджується актом судово-медичного дослідження (обстеження) від 13.06.2016 №2637, які у подальшому призвели до розвитку: "Хронічної дисциркуляторної енцефалопатії змішаного генезу: післятравматична (контузія головного мозку 1984 р.), судинна на фоні гіпертонічної хвороби, миготливої аритмії синдромом, двобічною рефлекторно-пірамідною недостатністю, синдромом лікворо-венозної дистензії, помірними когнітивними. мнестичними розладами. ІХС: кардіосклерозу дифузного, з порушеннями ритму по типу миготливої аритмії СН ІІ А, ФК І. Гіпертонічної хвороби ІІ ст., І ст. ризик 2", що підтверджується записами у медичних документах, - поранення, контузія, захворювання, так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (а.с.55).

Відповідно до довідки до акту огляду МСЕК серії АВ № 0554775 від 22.11.2016 (а.с.53) позивачу встановлено ІІ групу інвалідності з 01.11.2016 до 01.12.2019, а з 24.04.2019 безтерміново, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК серії АВ № 0070070 від 30.05.2019 (а.с.54). Причина інвалідності - поранення, контузія, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

15.03.2018 ОСОБА_1 звернувся до Полтавського ОВК з заявою від 13.03.2018, у якій просив надіслати його документи на розгляд Комісії Міністерства оборони України для призначення одноразової грошової допомоги, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975. До заяви додав копії паспорта, військового квитка, картки платника податків, довідки до акта МСЕК, витягу з протоколу Центральної військово-лікарської комісії, акта огляду фахівцем судово-медичної експертизи.

Листом від 20.03.2018 вих. №12/519 ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомив позивачу про відсутність підстав для направлення його документів до Комісії Міністерства оборони України, оскільки заявником не надано документа, що свідчить про причини та обставини травми.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 05.05.2018 у справі №816/949/18, що набрало законної сили 18.06.2018, адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною відмови, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправною відмову ІНФОРМАЦІЯ_2 , викладену у листі від 20.03.2018 вих. №12/519, у складанні висновку про наявність у ОСОБА_1 права на призначення одноразової грошової допомоги, як інваліду війни ІІ групи з 21.11.2016, інвалідність якого настала внаслідок поранення, контузії, захворювання, пов`язаних із виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, та направленні документів на розгляд комісії Міністерства оборони України. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_3 скласти висновок за заявою ОСОБА_1 від 13.03.2018 (вхідний від 15.03.2018 №В27/ВОЗ) щодо призначення одноразової грошової допомоги у відповідності до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 та статей 16 - 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", як інваліду війни ІІ групи з 21.11.2016, інвалідність якого настала внаслідок поранення, контузії, захворювання, пов`язаних із виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, та направити даний висновок на розгляд комісії Міністерства оборони України. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

На виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 05.05.2018 у справі №816/949/18 Полтавським ОВК до Міністерства оборони України подано висновок стосовно призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням другої групи інвалідності, яка пов`язана з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії.

Рішенням від 12.10.2018, оформленим протоколом №102, комісія Міністерства оборони України відмовила в призначені одноразової грошової допомоги, оскільки ОСОБА_1 не було надано документів, що свідчать про причини та обставини поранення, які передбачені пунктом 11 Порядку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013 (п. 4 протоколу).

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 19.12.2018 у справі №440/3923/18 адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано пункт 4 Протоколу №102 засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 12.10.2018 щодо відмови в призначенні одноразової грошової допомоги, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013 "Про затвердження порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві". Зобов`язано Міністерство оборони України повторно розглянути висновок Полтавського ОВК стосовно призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням другої групи інвалідності, яка пов`язана з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії з урахуванням висновків суду. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 24.06.2019 у справі №440/3923/18 апеляційну скаргу Міністерства оборони України задоволено. Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 19.12.2018 у справі №440/3923/18 скасовано. Прийнято нове рішення яким в задоволенні позову ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 подав до Полтавського ОВК заяву від 25.02.2020 та оновлений пакет документів для направлення до Міністерства оборони України з метою вирішення питання про призначення та виплати одноразової грошової допомоги.

Листом від 28.02.2020 №12/662 ІНФОРМАЦІЯ_1 направив зазначені документи до Міністерства оборони України для розгляду.

За результатами розгляду зазначених документів Департамент фінансів Міністерства оборони України супровідним листом від 20.03.2020 №248/364/oгд повернув останні без реалізації з тих підстав, що нових обставин з аналізу поданих документів для призначення одноразової грошової допомоги не виявлено, а показання свідків не є підставою для встановлення у військовослужбовців (колишніх військовослужбовців) факту перенесеного захворювання, травми (контузії, каліцтва, поранення).

Про повернення Департаментом фінансів Міністерства оборони України супровідним листом від 20.03.2020 №248/364/oгд документів без реалізації ОСОБА_1 повідомлено листом Полтавського ОВК від 06.04.2020 №12/1019.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 27.05.2020 у справі №440/2133/20, що набрало законної сили 07.08.2020, позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_3 про визнання відмови протиправною, її скасування та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано бездіяльність Міністерства оборони України щодо розгляду поданих ОСОБА_1 та направлених Полтавським обласним військовим комісаріатом листом від 28 лютого 2020 року №12/662 документів щодо призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 протиправною. Зобов`язано Міністерство оборони України розглянути по суті заяву ОСОБА_1 від 25 лютого 2020 року про призначення одноразової грошової допомоги та прийняти рішення відповідно до вимог пункту 13 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

27.11.2020 позивач звернувся до військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_4 з заявою (а.с.52), відповідно до якої просив виплатити одноразову грошову допомогу у зв`язку із отриманням мінно-вибухового поранення та контузії голови, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби. До заяви позивач додав: копію паспорта; копію коду; копію військового квитка; копію витягу з протоколу ЦВЛК; копію акта СМД; копії довідок МСЕК; копію рішення суду; копії заяв та військових квитків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; реквізити банківського рахунку; згоду на збір та обробку персональних даних.

02.12.2020 Полтавський ОТЦК та СП листом №12/455 надіслав заяву ОСОБА_1 з доданими до неї документами до Департаменту фінансів МО України з висновком, що ОСОБА_1 не має права на отримання одноразової грошової допомоги (а.с.51).

На виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 27.05.2020 у справі №440/2133/20 комісія Міністерства оборони України відмовила ОСОБА_1 в призначенні одноразової грошової допомоги, оскільки заявником не було надано документів, що свідчать про причини та обставини поранення, які передбачені пунктом 11 Порядку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013. Акт судово-медичного дослідження від 30.05.2016 №170, який складено зі слів заявника та висновок ЦВЛК МОУ від 13.06.2016 №2637, який подано разом з іншими документами, не є документом, що свідчить про обставини поранення (п. 3 протоколу) (а.с.73).

Про відмову у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 повідомлено листом Полтавського ОТЦК та СП від 13.01.2021 №9/1/70 (а.с.74).

Не погодившись з рішенням про відмову у призначенні та виплати одноразової грошової допомоги, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з їх необґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України здійснюється відповідно до Закону України від 25.03.1992 №2232-ХІІ "Про військовий обов`язок і військову службу".

Відповідно до ст. 41 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі, визначені Законом України від 20.12.1991 №2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (надалі - Закон №2011-ХІІ).

Згідно з ст. 1 Закону №2011-ХІІ, соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до пп.пп. 1, 2 ст. 3 Закону №2011-ХІІ, дія цього Закону поширюється на військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення та військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.

Згідно з ч. 1 ст. 16 Закону №2011-ХІІ, одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 16 Закону № 2011-ХІІ (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Згідно з п. «б» ч. 1 ст. 16-2 Закону № 2011-XII (в редакції Закону № 2004-VIII від 06.04.2017), одноразова грошова допомога призначається і виплачується в розмірі 300-кратного (до змін, внесених Законом № 2004-VIII від 06.04.2017, 200 -кратного) прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності ІІ групи (пп. 4 п. 2 ст. 16 цього Закону ).

Відповідно до ст. 16-4 Закону № 2011-XII, призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком: а) вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення; б) вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння; в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом); г) подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.

Згідно з ч.ч. 6, 9 ст. 16-3 Закону № 2011-XII, одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.

Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (надалі - Порядок), яким визначено механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги.

Пунктом 11 Порядку №975 (у редакції на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; завірену копію довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності. До заяви додаються копії: постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).

Відповідно до п. 12 Порядку №975, призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).

Згідно з п. 13 Порядку №975, керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого обов`язково додаються документи, зазначені в пунктах 10 та 11 цього Порядку.

Розпорядник бюджетних коштів у місячний строк після надходження всіх зазначених документів приймає рішення про призначення одноразової грошової допомоги або про відмову в її призначенні, або про повернення документів на доопрацювання (у разі, коли документи подано не в повному обсязі, потребують уточнення чи подано не за належністю) і надсилає зазначене рішення разом з документами уповноваженому органу для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, а в разі відмови чи повернення документів на доопрацювання - для письмового повідомлення заявника з обґрунтуванням мотивів відмови чи повернення документів на доопрацювання.

Відповідно до п. 19 Порядку №975, призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), захворювання, інвалідність чи часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного чи резервіста є наслідком: вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення; вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом); подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.

Згідно з п. 21.21 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402 (надалі - Положення № 402), за наявності тілесних ушкоджень (відсутність кінцівки, дефекти кісток черепа, рубці після поранень, наявність чужорідних тіл) у колишніх військовослужбовців - учасників бойових дій у роки Великої Вітчизняної війни, в інші періоди ведення бойових дій, у тому числі при проходженні військової служби в країнах, де велися бойові дії, а також у колишніх військовополонених у разі відсутності даних про їх медичний огляд військово-лікарськими комісіями з цього приводу в період військової служби ці особи, незалежно від причини звільнення із Збройних Сил і ступеня придатності до військової служби у даний час, для встановлення характеру і давності тілесних ушкоджень за направленням військового комісара підлягають огляду судово-медичним експертом (за необхідності після обстеження у лікувально-профілактичному закладі). Результати медичного обстеження судово-медичним експертом заносяться в акт судово-медичного дослідження (висновок експерта) за наслідками поранення та разом з іншими документами, що підтверджують факт отримання поранення (контузії, травми або каліцтва), довідкою про проходження військової служби і перебування у частинах діючої армії, з посиланням на Перелік країн, посвідченням учасника бойових дій, військово-обліковими і медичними документами направляються до штатних військово-лікарських комісій для встановлення причинного зв`язку поранення (каліцтва).

Відповідно до п. 21.3 Положення № 402, причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишніх військовослужбовців визначають штатні військово-лікарські комісії; у колишніх військовослужбовців інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, та військових формувань колишнього СРСР, правонаступниками яких вони стали, - штатні військово-лікарські комісії цих військових формувань та оформлюють протоколом за формою, наведеною в додатку 19.

Згідно з п. 21.7 Положення № 402, постанова військово-лікарських комісій про причинний зв`язок поранення (травми, контузії, каліцтва) приймається відповідно до висновку, зазначеного в довідці про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), або засвідченої копії Акта про нещасний випадок (додаток 1 до Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 06 лютого 2001 року № 36, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 23 лютого 2001 року за № 169/5360 (зі змінами), у яких зазначаються обставини отримання поранення (контузії, травми, каліцтва).

При медичному огляді військовослужбовців, колишніх військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на збори, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) до введення в дію Положення про військово-лікарську експертизу та медичний огляд у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 04 січня 1994 року № 2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.07.1994 за №177/386, і не мають довідки, виданої військовою частиною, військово-лікарськими комісіями можуть бути прийняті до уваги достовірні документи про причини і обставини одержання військовослужбовцем поранення (контузії, травми, каліцтва) (записи про первинне звернення по медичну допомогу із зазначенням обставин одержання поранення (травми), витяг із історії хвороби, матеріали службового розслідування, дізнання, досудового слідства за фактом поранення (травми) та інші медичні або військово-облікові документи) (п. 21.8 Положення № 402).

Пунктом 4.7 Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і забезпечення соціальними виплатами осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах України, та членів їх сімей, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14.08.2014 №530, документи на одержання одноразової грошової допомоги в разі встановлення інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності особам, звільненим з військової служби (зборів, резерву), оформляє та подає в Департамент фінансів Міністерства оборони України обласний військовий комісар за місцем проживання цих осіб.

Згідно з п. 1 Положення про Комісію Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, затверджене наказом від 26.10.2016 №564, основним завданням Комісії є вивчення документів та прийняття рішень про призначення (відмову у призначенні) одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Відповідно до абз. 4 п. 2 Положення №564, з метою забезпечення виконання покладених на неї завдань Комісія зобов`язана приймати рішення про призначення (відмову у призначенні) одноразової грошової допомоги в місячний строк із дня надходження всіх необхідних документів.

Відтак, питання призначення одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення інвалідності, має заявницький характер, тобто розглядається виключно за ініціативою заявника. Цим же пунктом Порядку встановлено, що про необхідність додання до заяви про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності, у тому числі, документа про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.

Колегія суддів зазначає, що відсутність документів, визначених п. 11 Порядку № 975, зокрема, про причини та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), не встановлює обов`язку Міністерства оборони України для їх витребування та доведення (за відсутності таких документів), що позивач отримав поранення (контузію, травму, каліцтво) при вчиненні кримінального чи адміністративного правопорушення, або у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, оскільки відповідна комісія Міністерства оборони України приймає рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги виключно на підставі документів, які надійшли від обласного військового комісаріату.

Разом з цим, відповідальними за повноту та достовірність документів, визначених п. 11 Порядку № 975, є заявник та обласний військовий комісаріат за його місцем проживання.

З огляду на заявницький характер відносин між особою, яка звертається за призначенням одноразової грошової допомоги, та Міністерством оборони України, обов`язок довести зазначені обставини шляхом подання до комісії Міністерства оборони України достовірних документів про причини і обставини одержання військовослужбовцем поранення (контузії, травми, каліцтва) покладено на заявника.

Крім того, положення Порядку № 975 не визначають, який саме документ (військово-облікові документи, медична довідка, акт розслідування, архівна довідка, виписка з історії хвороби, тощо) повинна подати особа, яка звертається за отриманням одноразової грошової допомоги, на підтвердження обставин причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва).

Документами, що свідчать про причини та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), зокрема про те, що поранення (контузія, травма, каліцтво) не пов`язане з учиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення, не є наслідком учинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, можуть бути лише достовірні документи про причини і обставини одержання військовослужбовцем такого поранення.

Вказані висновки суду узгоджуються з правовою позицією Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду Верховного Суду викладеною в постанові від 10.04.2019 у справі №822/220/18 та Верховного Суду викладеною в постанові від 04.03.2021 у справі №280/4768/18.

Як вже вище зазначалось, 27.11.2020 позивач звернувся до військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_4 із заявою, в якій просив виплатити одноразову грошову допомогу у зв`язку із отриманням мінно-вибухового поранення та контузії голови, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби. До заяви позивач додав: копію паспорта; копію коду; копію військового квитка; копію витягу з протоколу ЦВЛК; копію акта СМД; копії довідок МСЕК; копію рішення суду; копії заяв та військових квитків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; реквізити банківського рахунку; згоду на збір та обробку персональних даних.

Водночас, комісія Міністерства оборони України, на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 27.05.2020 у справі №440/2133/20, розглянувши подані позивачем документи, відмовила ОСОБА_1 в призначенні одноразової грошової допомоги, оскільки заявником не було надано документів, що свідчать про причини та обставини поранення, які передбачені пунктом 11 Порядку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013. Акт судово-медичного дослідження від 30.05.2016 №170, який складено зі слів заявника та висновок ЦВЛК МОУ від 13.06.2016 №2637, який подано разом з іншими документами, не є документом, що свідчить про обставини поранення (пункт 3 протоколу).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що надані позивачем документи, на підтвердження причин та обставин поранення (контузії, травми або каліцтва), а саме: акт судово-медичного дослідження від 01.04.2014 №170 та витяг з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв Міністерства оборони України від 13.06.2016 № 263, не містять відомостей про обставини поранення позивача, зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.

Крім того, висновки спеціаліста у галузі медичної експертизи, які зазначені в акті судово-медичного дослідження від 01.04.2014 №170 (а.с.56-57), вказують лише на характер і давність тілесних ушкоджень, тобто імовірність спричинення рубців на тілі пораненням, яке могло мати місце у 1984 році.

Водночас, як свідчить зміст витягу з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв Міністерства оборони України від 13.06.2016 № 2637, він постановлений на підставі акту судово-медичного обстеження від 01.04.2014 №170, у якому відомості про обставини поранення та контузії, встановлені зі слів позивача.

Враховуючи вказане вище, колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції, що позивач не додав документ, який свідчить про причини та обставини поранення, а акт судово-медичного дослідження від 01.04.2014 №170 та витяг з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв Міністерства оборони України від 13.06.2016 № 263, не є належними документами, що вказують на причини та обставини поранення, травми, контузії та захворювання позивача.

Доводи позивача з посиланням на нотаріально засвідчені заяви ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не спростовують правомірності висновків суду першої інстанції, оскільки показання свідків не є самі по собі належним та достатнім доказом на обґрунтування причин та обставин отримання поранення, а позивачем не надано інших належних та допустимих доказів на аргументування причин та обставин отримання поранення.

Положення Порядку №975 вимагають від заявника, передусім, надання достовірних документів, що свідчать про причини та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), водночас, нотаріально засвідчені заяви не можуть вважатися такими документами, оскільки останні містять лише особисті спогади ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про події листопада 1984 року без конкретизації дати, часу та місця отримання поранення ОСОБА_1 , при виконанні якого бойового завдання позивачу заподіяно шкоду здоров`ю, внаслідок яких саме дій та ким було спричинено шкоду позивачу, та у більшості відтворюють показання позивача, надані у ході проведення судово-медичного дослідження.

З урахуванням того, що позивачем не надано на розгляд Комісії Міноборони України для вирішення питання для призначення та виплати одноразової грошової допомоги документів, на підтвердження причин та обставин поранення, колегія суддів дійшла висновку, що позивачем не обґрунтовано наявність підстав для призначення такої допомоги.

Відтак, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, оформлене протоколом від 17.12.2020 №169, у частині відмови в призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013, прийнято в порядку, у спосіб та в межах наданих законом повноважень, з урахуванням обставин, які мали значення для його прийняття, тому підстави для визнання оскаржуваного рішення протиправним та його скасування відсутні.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 11.05.2021 по справі №440/1237/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя С.С. Рєзнікова
Судді Л.В. Мельнікова А.О. Бегунц