Справа № 380/1156/21
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2021-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2021 рокуЛьвівСправа № 380/1156/21 пров. № А/857/9608/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,

суддів Сеника Р.П., Хобор Р.Б.,

за участі секретаря судового засідання Гром І.І.,

представника позивача: Науменко І.В.

представника відповідача: Павліш О.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головне управління ДПС у Львівській області на додаткове рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2021 року у справі № 380/1156/21 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРІНФІД» до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним і скасування рішення,-

суддя в 1-й інстанції Качур Р.П.,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення - м. Львів,

дата складання повного тексту рішення не зазначено,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Грінфід» (далі - позивач, ТзОВ «Грінфід») звернулося до Львівського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Львівській області (далі - відповідач), у якій просить визнати протиправним та скасувати рішення Комісії Головного управління ДПС у Львівській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних № 2261172/41206002 від 24.12.2020 про неврахування таблиці даних платника податку на додану вартість. Також просило здійснити судовий контроль за виконанням судового рішення в цій адміністративній справі відповідно до ст. 382 КАС України.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що підставою оскаржуваного рішення податковим органом вказано виявлення невідповідності визначених платником податку в таблиці даних видів діяльності наявним у платника податку основним засобам. Позивач вважає таке рішення незаконним, необґрунтованим, таким, що порушує законні інтереси товариства та не відповідає вимогам постанови Кабінету Міністрів України № 1165 від 11.12.2019, оскільки позивачем надано податковому органу інформацію про основні засоби позивача; інформація про основні засоби позивача на момент подання таблиці кодів УКТЗ не змінилася; наявні основні засоби є достатніми для забезпечення господарської діяльності позивача, адже основним видом діяльності товариства є виробництво готових кормів, відповідно для такого виду виробництва, товариством і використовується кормоцех; постановою Кабінету Міністрів України № 1165 від 11.12.2019 не встановлено додаткового обов`язку платника податку при поданні таблиці повторно подавати відомості про наявні основні засоби. Позивач стверджує, що при винесенні рішення інформація про основні засоби не перевірилась. Правові підстави для неврахування таблиці даних платника податку на додану вартість відсутні.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2020 року адміністративний позов було задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано рішення Комісії Головного управління ДПС у Львівській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних № 2261172/41206002 від 24.12.2020 про неврахування таблиці даних платника податку на додану вартість.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС України у Львівській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Грінфід» судовий збір у сумі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень 00 копійок.

02.04.2021 до Львівського окружного адміністративного суду представником позивача подано клопотання про відшкодування судових витрат, у якому просить ухвалити додаткове рішення у справі № 380/1156/21, яким стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Львівській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Грінфід» 5000,00 грн витрат на правничу допомогу. В обґрунтування поданого клопотання зазначає, що відповідно до п. 2 додатку до договору про надання правничої допомоги від 11.01.2021 сторони погодили фіксований розмір гонорару за надання правничої допомоги, зазначеної у п. 1 цього додатку, що становить 5000,00 грн.

Додатковим рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2021 року клопотання задоволено. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС України у Львівській області (79026 м. Львів вул. Стрийська 35; код за ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Грінфід» (79008 м. Львів пл. Ринок 20 офіс 3; код за ) витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 коп.

Не погодившись із додатковим рішенням Головне управління ДПС у Львівській області подало апеляційну скаргу, у якій зазначає, що позивачем не доведено те, що розмір витрат є реальним, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим, співмірним зі складністю виконаних адвокатом конкретних робіт та часом, витраченим на виконання цих робіт. Крім цього, рахунок та акт наданих послуг сформульований з загальних понять - підготовка позовної заяви, підготовка заяви про забезпечення позову, відповідь на відзив, без зазначення конкретних дій, які були вчинені адвокатом з метою підготовки позовної заяви з урахуванням предмету спору.

З огляду на викладене, просить скасувати додаткове рішення суду та в задоволенні клопотання відмовити.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу у якому зазначає про те, що доводи апелянта є необґрунтованими та безпідставними. Вважає, що наданий представником позивача акт містить детальний опис робіт та послуг, виконаних (наданих) адвокатом у рамках справи відповідно до умов договору із зазначенням витраченого часу.

Просить суд апеляційної інстанції звернути увагу на ту обставину, що детальний опис робіт (послуг) наданий позивачем суду першої інстанції відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства із зазначенням часу, затраченого адвокатом не впливає на розмір правничої допомоги, погодженої сторонами, оскільки сторонами досягнуто домовленості щодо фіксованої суми гонорару. Такої ж позиції притримується Верховний суд у постанові від 28. 12. 2020 року по справі №640/18402/19.

Вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що з огляду на умови договору про надання правничої допомоги від 11.01.2021 та додатку до нього, ураховуючи складання та підписання адвокатом всіх процесуальних документів в інтересах Позивача, в цій конкретній справі витрати на правову допомогу в сумі 5000,00 грн є реальними, пов`язані із юридичним супроводом справи, підтверджені належними та допустимими доказами та є співмірними із складністю виконаних адвокатом робіт та часом, витраченим на виконання цих робіт.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість додаткового рішення в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що професійна правнича допомога позивачу надавалася Адвокатським об`єднанням «Пролекс» в особі керуючого партнера Науменко Ірини Василівни на підставі договору про надання правничої допомоги від 11.01.2021 (далі - договір) та ордеру серії ВС № 1052824 від 20.01.2021.

Відповідно до п. 1 укладеного між сторонами 11.01.2021 додатку до договору про надання правничої допомоги від 11.01.2021 (далі - додаток до договору) сторони погодили представництво адвокатом інтересів клієнта в Львівському окружному адміністративному суді з питань визнання протиправним та скасування рішення Комісії Головного управління ДПС у Львівській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних № 2261172/41206002 про неврахування таблиці даних платника податку на додану вартість від 24.12.2020.

Сторони погодили фіксований розмір гонорару за надання правничої допомоги, визначеної у п. 1 цього додатку, що становить 5000,00 грн.. Оплата гонорару здійснюється на умовах відстрочення платежу, але в будь-якому випадку до дати набрання рішенням Львівського окружного адміністративного суду законної сили. Оплата частинами допускається (п.п. 2, 3 додатку до договору).

Отже, розмір винагороди за надання правничої допомоги визначений у додатку до договору у вигляді фіксованої суми, відтак не змінюється залежно від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу.

Судом також встановлено, що 01.04.2021 Адвокатським об`єднанням «Пролекс» складено детальний опис виконуваних робіт (наданих послуг) ОСОБА_1 у справі № 380/1156/21, до складу якого входять:

- попереднє опрацювання матеріалів справи щодо визнання протиправним та скасування рішення Комісії Головного управління ДПС у Львівській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних № 2261172/41206002 про неврахування таблиці даних платника податку на додану вартість від 24.12.2020 (3 год.);

- підготовка та подання позовної заяви про визнання протиправним та скасування рішення Комісії Головного управління ДПС у Львівській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних № 2261172/41206002 про неврахування таблиці даних платника податку на додану вартість від 24.12.2020 (2 год.);

- підготовка та подання відповіді на відзив (1,5 год.);

- підготовка та подання клопотання про перехід справи в загальне позовне провадження (0,5 год.);

- підготовка та подання клопотання про відшкодування судових витрат з додатками (1 год.).

Задовольняючи подану заяву про прийняття додаткового рішення та вирішуючи питання щодо розподілу витрат, пов`язаних з правничою допомогою, суд оцінив подані документи, якими представник позивача обґрунтовує фактичне понесення витрат на професійну правничу допомогу, складність справи, обсяг доказів, та прийшов до висновку, що сума зазначена в договорі та акті наданих послуг є співмірною із часом, який може бути витрачено адвокатом на виконання відповідних послуг.

Вирішуючи питання про відшкодування судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України суд першої інстанції врахував висновок Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладений у постанові 21.01.2021 у справі № 280/2635/20, згідно з яким КАС України у редакції, чинній з 15.12.2017, імплементував нову процедуру відшкодування витрат на професійну правову допомогу, однією з особливостей якої є те, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною / третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Враховуючи зазначені висновки суду першої інстанції, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, та зазначає наступне.

Відповідно до статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.

Судом при вирішенні питання щодо розміру судових витрат на правничу допомогу адвоката у цій справі враховано кількість часу, який був потрачений на надання вказаних в описі робіт та послуг, предмет спору, незначну складність адміністративної справи та наявну судову практику у вказаній категорії справ.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч.7 ст.139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

З матеріалів справи вбачається, що під час розгляду справи у суді першої інстанції, позивачем понесено витрати на професійну правову допомогу в розмірі 5000,00 грн..

За змістом частини 3 статті 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з пунктами 6, 7 статті 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З аналізу положень статті 134 КАС України вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).

Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у частині п`ятій статті 134 КАС України.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 5 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

При цьому розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті першої Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Статтею 19 цього ж Закону визначено такі види адвокатської діяльності, як: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені, а їхній розмір - обґрунтованим.

Згідно із правовою позицією Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, висловленої у постанові від 15 травня 2018 року по справі №821/1594/17, належним доказом для відшкодування витрат на правову допомогу є документи у яких конкретизовано справу, по якій таку допомогу надано.

Так, матеріалами справи підтверджується факт отримання позивачем послуг адвоката та понесення ним витрат в суді першої інстанції, а саме: представницею позивача складено та підписано такі документи: позовну заяву з додатками; клопотання про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження; відповідь на відзив відповідача на позовну заяву з додатками; всі долучені до позовної заяви копії документів засвідчені представницею позивача з дотриманням положень статті 94 КАС України.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті ж самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «East/West Alliance Limited» проти України», оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy), № 34884/97).

У пункті 269 Рішення у цієї справи Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

Дослідивши матеріали справи та наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції оцінивши рівень витрат позивача на правничу допомогу, а також те, що їх сума була співмірною зі складністю предмета спору та обсягу наданих адвокатом послуг, виходячи із критеріїв розумності та пропорційності оплати послуг адвоката прийшов до вірного висновку, що підлягають стягненню судові витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 5000 грн..

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що оскаржене відповідачем додаткове рішення суду першої інстанції винесене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, за результатами всебічного і об`єктивного з`ясування обставин справи, а тому немає підстав для його скасування.

Відповідно до ч.1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ч.3 ст. 243, ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області залишити без задоволення, а додаткове рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2021 року у справі № 380/1156/21 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Н. М. Судова-Хомюк
судді Р. П. Сеник
Р. Б. Хобор
Повне судове рішення складено 16 вересня 2021 року