Справа № 820/1287/17
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2021-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2021 року

м. Київ

справа №820/1287/17

адміністративне провадження № К/9901/31037/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Калашнікової О.В.,

суддів: Білак М.В., Губської О.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження у касаційній інстанції адміністративну справу № 820/1287/17

за позовом ОСОБА_1 до начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України, генерала армії Муженка Віктора Миколайовича, Генерального штабу Збройних Сил України третя особа - Міністерство оборони України про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити певні дій,

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 03 березня 2020 року (суд у складі головуючого судді - Волошина Д.А.) та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 16 вересня 2020 року (колегія суддів у складі головуючого судді - Мельнікової Л.В., суддів: Бегунца А.О., Рєзнікової С.С.)

І РУХ СПРАВИ

1. 24 березня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України, генерала армії Муженка Віктора Миколайовича, Генерального штабу Збройних Сил України третя особа - Міністерство оборони України, в якому, із врахуванням заяви від 11 липня 2017 року, просив:

1.1. визнати неправомірними дії начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України (далі за текстом ЗСУ), генерала армії Муженка В.М. , при здійсненні контролю за розробкою Переліку змін до штату військово-юридичного факультету Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого (далі - ВЮФ НЮУ) від 31.08.2016 року;

1.2. зобов`язати відповідача скасувати Перелік змін до штату ВЮФ НЮУ від 31.08.2016 року, розроблений Генеральним штабом ЗСУ на підставі Директиви Міністерства оборони України та Генерального штабу ЗСУ від 11.08.2016 року № Д-322/1/15 дск, як такий, що не відповідає чинному законодавству;

1.3. визнати неправомірними дії Генерального штабу ЗСУ при розробці переліку змін до штату ВЮФ НЮУ № 17/229-51 від 31.08.2016 року і табеля до штату ВЮФ НЮУ та зобов`язати скасувати Перелік змін до штату військово-юридичного факультету ВЮФ НЮУ від 31.08.2016 року, розроблений Генеральним штабом ЗСУ на підставі Директиви Міністерства оборони України та Генерального штабу ЗСУ від 11.08.2016 року № Д-322/1/15 дск, як такий, що не відповідає чинному законодавству.

2. Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 05.09.2017 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 18 жовтня 2017 року, позовна заява ОСОБА_1 залишена без розгляду з підстав, встановлених статтею 155 КАС України (в редакції, що діяла до 15.12.2017 року).

3. Залишаючи позовну заяву без розгляду, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що про проведення організаційних заходів стосовно внесення змін до штату ВЮФ НЮУ у строк до 31.10.2016 року згідно наказу від 31.08.2016 року № 44, а також про існування оскаржуваного Переліку змін до штату ВЮФ НЮУ № 17/229-51 від 31.08.2016 року і табеля до штату ВЮФ НЮУ, а, відтак, і про скорочення своєї посади ОСОБА_1 був обізнаний ще 31.08.2016 року.

Натомість до суду позивач звернувся 24.03.2017 року, тобто поза межами встановленого КАС України спеціального - місячного, так і загального - шестимісячного строку. Доказів поважності пропуску строку та будь-яких пояснень з цього приводу матеріали адміністративної справи не містять.

4. Постановою Верховного Суду від 07.03.2018 року касаційна скарга ОСОБА_1 залишена без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.

5. 20.01.2020 року ОСОБА_1 подана заява про перегляд ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 05.09.2017 року за нововиявленими обставинами.

В обґрунтування вказаної вище заяви позивач зазначив наступні обставини.

Суди визнали реальний факт, що під час звернення до суду позивач вже не є військовослужбовцем, а тому відсутні підстави для застосування передбаченого частиною третьою статті 99 КАС України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) місячного строку для на звернення до суду.

ОСОБА_1 вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 під час ознайомлення із матеріалами новин Інтернет видань він дізнався про публікацію ОСОБА_3 у Інтернет виданні «ІНФОРМАЦІЯ_3» «ІНФОРМАЦІЯ_2».

Із вказаної публікації позивачу стало відомо про прийняття Верховним Судом постанови від 18.12.2019 року по справі № 910/13825/19, яка містить докази та обставини, що були відсутні під час судового розгляду його справи.

Позивач вказує, що у нього не було можливості представити ці докази суду, які, на його думку, є вирішальними та могли суттєво вплинути на вирішення справи № 820/1287/16.

Зокрема, у постанові Верховного Суду від 18.12.2019 року по справі №910/13825/19 виявлено помилковість рішень судів попередніх інстанцій стосовно обставин, викладених у звіті аудиторської перевірки, проведеної Північно-східним територіальним управлінням внутрішнього аудиту Департаменту внутрішнього аудиту Міноборони від 23.06.2016 року № 234/1/31/41.

Цей доказ - акт аудиту, був отриманий більш ніж півроку від початку провадження по справі № 820/1287/17 та, у випадку його врахування судами, питання про строки звернення позивача взагалі б не виникали.

6. Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 03.03.2020 року у задоволені заяви ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами відмовлено.

7. Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 16 вересня 2020 року ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 03 березня 2020 року скасовано.

Провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2017 року за нововиявленими обставинами закрито.

8. Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, ОСОБА_1 звернувся із касаційною скаргою до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, в якій просив їх скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

9. Верховний Суд ухвалою від 01.02.2021 року відкрив провадження у справі за вказаною касаційною скаргою.

Підставою для відкриття касаційного провадження у справі №820/1287/17 Суд вказав оскарження судових рішень, зазначених у частині 2 статті 328 КАС України, та посилання скаржника у касаційній скарзі на порушення судами першої та апеляційної інстанції норм процесуального права.

10. Міністерство оборони України та Генеральний штаб Збройних Сил України подали відзиви на касаційну скаргу, в яких просили залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА ВІДЗИВУ

11. У касаційній скарзі позивач виклав аргументи, які здебільшого стосуються суті заявлених позовних вимог щодо неправомірності Переліку змін до штату військово-юридичного факультету Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого (далі - ВЮФ НЮУ) від 31.08.2016 року.

12. Зазначив, що у рішенні суду апеляційної інстанції взагалі відсутній будь-який правовий аналіз аргументів позивача, наявних доказів у справі, нововиявлених обставин справи.

13. Міністерство оборони України та Генеральний штаб Збройних Сил України подали відзиви на касаційну скаргу, доводи яких є ідентичними.

14. У вказаних відзивах зазначили, що встановлені постановою Верховного Суду від 18.12.2019 року по справі № 910/13825/18 не змінюють правового регулювання спірних правовідносин по справі № 820/1287/17 та не доводять факту допущення судом помилки при розв`язанні спору, не змінюють установлених судами обставин і не впливають на результат вирішення справи № 820/1287/17, а фактично є оскарженням з боку ОСОБА_1 ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 05.09.2017 року по справі № 820/1287/17 шляхом переоцінки доказів.

15. Таким чином, зазначені вище обставини не можуть бути нововиявленими в розумінні статті 361 КАС України.

V. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ

16. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанції, згідно зі статтею 341 КАС України, здійснюється виключно у частині застосування норм матеріального та процесуального права.

17. Аналізуючи доводи, викладені у касаційній скарзі, колегія суддів Верховного Суду дійшла наступних висновків.

18. Відповідно до частини третьої статті 3 КАС України в редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року №2147-VIII, який набрав чинності 15 грудня 2017 року, провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

19. Згідно частини першої статті 361 КАС України судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуте за нововиявленими або виключними обставинами.

Отже, законодавцем однозначно визначено, яке судове рішення може бути переглянуте за нововиявленими або виключними обставинами - яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили.

20. Вирішуючи питання, чи можна в контексті приписів частини першої статті 361 КАС України вважати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 05.09.2017 року, яка набрала законної сили, судовим рішенням, яким закінчено розгляд справи, колегія суддів виходить з такого.

21. Судове рішення - це акт правосуддя, ухвалений згідно з нормами матеріального та процесуального права і згідно з конституційними засадами та принципами адміністративного судочинства є обов`язковим до виконання на всій території України.

22. Відповідно до пунктів 13, 14, 15 частини першої статті 4 КАС України у цьому Кодексі терміни вживаються в такому значенні: рішення суду - рішення суду першої інстанції, в якому вирішуються позовні вимоги; постанова - письмове рішення суду апеляційної або касаційної інстанції в адміністративній справі, у якому вирішуються вимоги апеляційної чи касаційної скарги; ухвала - письмове або усне рішення суду будь-якої інстанції в адміністративній справі, яким вирішуються питання, пов`язані з процедурою розгляду адміністративної справи, та інші процесуальні питання.

23. За змістом частини першої статті 14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюються іменем України.

24. Відповідно до частини першої статті 192 КАС України, завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат.

25. Статтею 241 КАС України визначено види судових рішень. Судовими рішеннями є: 1) ухвали; 2) рішення; 3) постанови. Процедурні питання, пов`язані з рухом справи в суді першої інстанції, клопотання та заяви осіб, які беруть участь у справі, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення або закриття провадження у справі, залишення заяви без розгляду, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом шляхом постановлення ухвал. Судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку закінчується прийняттям постанови. У випадках, визначених цим Кодексом, судовий розгляд закінчується постановленням ухвали.

26. Отже, закінченням розгляду справи є вирішення спору по суті судом першої, апеляційної або касаційної інстанції, у тому числі прийняття рішення щодо частини позовних вимог відповідно до частини першої статті 247 КАС України, ухвалення додаткового судового рішення (стаття 252 КАС України) або в разі, якщо під час підготовчого провадження відповідач визнав позов (частина третя статті 183 КАС України), та вирішення вимог апеляційної та касаційної скарг. Ці рішення ухвалюються іменем України.

27. Такий підхід кореспондується з тим, що за наявності у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав таких, що набрали законної сили, рішення або постанови суду, суд відмовляє у відкритті провадження (пункт 2 частини першої статті 170 КАС України). Повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається (частина п`ята статті 170 КАС України).

28. Тобто при наявності судового рішення, яким закінчено розгляд справи і спір вирішено, особа не може ініціювати його повторний розгляд у суді.

29. Разом з тим КАС України передбачено випадки, коли закінчується не розгляд справи, а провадження у справі без ухвалення рішення по суті спору - закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду.

30. Статтею 238 КАС України визначено підстави, за яких суд закриває провадження у справі. Зі змісту цієї норми можна виокремити такі характерні ознаки: провадження у справі відкрито (порушено) помилково і у разі недопущення цієї помилки, у відкритті провадження належало відмовити; якщо після відкриття провадження у справі, розгляд справи вже не має правового значення для особи, яка його ініціювала. Об`єднуючою ознакою є те, що цей спір повторно не може бути ініційований перед адміністративним судом.

31. Підстави, за яких суд залишає позов без розгляду визначені статтею 240 КАС України. Зі змісту цієї норми можна виокремити такі характерні ознаки: розгляд спору ініційовано неповноважною особою або особа, в інтересах якої його ініційовано, заперечує проти розгляду; є вже ініційований перед судом цей самий спір; позивач не з`являється у судові засідання; позовна заява має недоліки і такі не усунуті у строк, встановлений судом; позов подано з пропуском строку звернення до суду і поважних підстав для його поновлення не встановлено. Тобто, об`єднуючою ознакою цих підстав є встановлення судом недоліків (порушень), які допущені свідомо або несвідомо особою, яка звернулася до суду з позовом, але після виправлення яких може знову ініціювати перед судом його розгляд.

32. Отже, закриття провадження у справі - це закінчення провадження у справі без постановлення судового рішення внаслідок виявлення обставин, за яких подальший розгляд спору в суді є неможливим або недоцільним. В противагу цьому, залишення заяви без розгляду - закінчення провадження у справі без постановлення судового рішення за наявності точно встановлених у законі обставин, які свідчать про недодержання умов реалізації права на звернення до суду за захистом і можливість застосування яких не втрачена.

33. У цій справі провадження закінчилося постановленням ухвали про залишення позову без розгляду у зв`язку з пропуском позивачем строку звернення до суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів, встановленого статтею 99 КАС України (в редакції до 15 грудня 2017 року), на підставі статті 100 КАС України (в редакції до 15 грудня 2017 року).

34. З 15 грудня 2017 року аналогічні положення щодо строку звернення до адміністративного суду передбачені статтею 122 КАС України, а наслідки пропуску такого строку - статтею 123 КАС України.

35. Враховуючи, що відповідно до частини четвертої статті 240 КАС України особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення підстав, з яких позов було залишено без розгляду, має право звернутися до адміністративного суду в загальному порядку, колегія суддів вважає, що ухвала Вищого адміністративного суду України від 20 квітня 2017 року не є судовим рішенням, яким закінчено розгляд справи, а відтак, не може бути переглянута за нововиявленими або виключними обставинами.

36. Про обґрунтованість такого висновку свідчить і розуміння сутності інституту перегляду судових рішень у адміністративних справах за нововиявленими обставинами, який є додатковою гарантією та можливістю реалізації основного завдання адміністративного судочинства - ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. За своєю суттю він докорінно відрізняється від права на апеляційне або касаційне оскарження судових рішень. Як зазначалось вище, переглянутим за нововиявленими обставинами може бути лише судове рішення, яке набрало законної сили. Сукупність підстав для такого перегляду вказує на те, що вони не пов`язані із порушенням судом норм матеріального або процесуального права при ухваленні рішення, яким закінчено розгляд справи, проте встановлено існування обставин, про які раніше не було відомо суду та відповідній особі, яка звертається із заявою, і які вірогідно вплинули б на прийняте судом рішення якщо були б відомі суду на час ухвалення такого рішення.

37. Таким чином, інститут перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами спрямований на забезпечення додаткової можливості особі домогтися перегляду судового рішення з підстав наявності таких обставин навіть після використання права апеляційного та/або касаційного перегляду судових рішень, якими закінчено розгляд справи, і особа позбавлена можливості повторно звертатись до суду з таким самим позовом (до того самого відповідача, про той самий предмет спору і з тих самих підстав) і вимагати нового розгляду адміністративного спору з урахуванням нової обставини, яка має суттєве значення для його вирішення, але не була врахована судом при ухваленні судового рішення.

38. В той же час, ухвала суду про залишення позову без розгляду не перешкоджає повторному зверненню особи до суду після усунення підстав, тому її не можна вважати судовим рішенням, яким закінчено розгляд справи в розумінні частини першої статті 361 КАС України.

39. Зазначена правова позиція узгоджується з висновком, викладеним в ухвалі Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 24 жовтня 2019 року, залишеною без змін Великою Палатою Верховного Суду ухвалою від 26 лютого 2020 року.

40. З огляду на вищезазначене, колегія суддів Верховного Суду погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, що ухвала Харківського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2017 року не є судовим рішенням, яким закінчено розгляд справи в розумінні частини першої статті 361 КАС України.

41. При цьому колегія суддів враховує те, що обставина, на яку посилається заявник, як на нововиявлену, не відповідає критеріям, визначеним нормами КАС України.

42. Так, нововиявлені обставини - це факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення прав і обов`язків осіб, що беруть участь у справі, тобто юридичні факти. Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення, та породжують процесуальні наслідки, впливають на законність і обґрунтованість ухваленого без їх врахування судового рішення.

43. До нововиявлених обставин належать факти об`єктивної дійсності, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного розв`язання спору. Необхідними та загальними ознаками нововиявлених обставин є: 1) існування цих обставин на час розгляду та вирішення справи і ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява; 2) на час розгляду справи ці обставини об`єктивно не могли бути відомі ні заявникові, ні суду; 3) істотність цих обставин для розгляду справи (тобто коли врахування цих обставин судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

44. Відповідно до частини четвертої статті 361 КАС України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

45. У заяві про перегляд позивач посилається на обставини, встановлені постановою Верховного Суду від 18.12.2019 по справі №910/13825/18, зокрема, те, що під час видання наказів про зарахування курсантів та студентів на ВЮФ НЮУ відповідачі та Університет (НЮУ) з 21.06.2016 року знали обсяги державного замовлення та про відсутність потреби у збільшенні штатної чисельності НПП у військовому штаті ВЮФ НЮУ Директивами Д 15,Д 17 та Переліком змін до штату ВЮФ НЮУ від 31.08.2016. Вказане, на думку позивача, обумовило проведення конкурсу на заміщення вакантних зайвих посад, що відбувся 03.11.2017 року, та порушення законодавства під час організації, проведення та реалізації підсумків цього конкурсу.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що вказані доводи не стосуються обставин, які стали підставою для постановлення ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2017 року. Висновком суду було те, що позивач пропустив встановлений строк звернення до суду з позовом, тобто вирішено процесуальне питання.

Натомість обставини, що стосуються предмета позову, судами не розглядалися.

Відповідно, питання правомірності або протиправності оскаржуваного Переліку змін до штату військово-юридичного факультету ВЮФ НЮУ від 31.08.2016 року, розробленого Генеральним штабом ЗСУ на підставі Директиви Міністерства оборони України та Генерального штабу ЗСУ від 11.08.2016 року № Д-322/1/15 дск судами не вирішувалося.

46. З огляду на викладене, колегія суддів Верховного Суду не вбачає підстав для висновку про допущення судами попередніх інстанцій порушення норм матеріального чи процесуального права.

47. Частиною першою статті 350 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

48. Зважаючи на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

49. Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду,-

п о с т а н о в и в :

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

2. Постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 16 вересня 2020 року по справі №820/1287/17 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

СуддіО.В. Калашнікова М.В. Білак О.А. Губська