Справа № 420/11863/21
Суддя: Білостоцький О.В.
Дата ухвалення: 2021-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Білостоцького О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, визначеного ч. 5 ст. 262 КАС України, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо не зарахування Войно- ОСОБА_2 до страхового стажу та в розрахунок коефіцієнту стажу в подвійному розмірі періодів її роботи з 01.08.1985 по 05.08.1986 роки в Обласній клінічній лікарні на посаді лікаря-інтерна в анестезіологічному відділенні, з 01.01.2004 по 31.05.2007 роки в Другій обласній клінічній лікарні м. Одеси на посаді лікаря-анестезіолога в палаті реанімації та інтенсивної терапії та з 01.06.2007 по 04.04.2021 роки в Комунальній установі «Міська клінічна лікарня № 9 імені професора О.І. Мінакова» на посаді лікаря-анестезіолога палати інтенсивної терапії анестезіологічного відділення;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу та в розрахунок коефіцієнту стажу в подвійному розмірі періодів її роботи з 01.08.1985 по 05.08.1986 роки в Обласній клінічній лікарні на посаді лікаря-інтерна в анестезіологічному відділенні, з 01.01.2004 по 31.05.2007 роки в Другій обласній клінічній лікарні м. Одеси на посаді лікаря-анестезіолога в палаті реанімації та інтенсивної терапії та з 01.06.2007 по 04.04.2021 роки в Комунальній установі «Міська клінічна лікарня № 9 імені професора О.І. Мінакова» на посаді лікаря-анестезіолога палати інтенсивної терапії анестезіологічного відділення;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити Войно- ОСОБА_2 перерахунок розміру пенсії та грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та здійснити їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум - з 04.04.2021 року.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначила, що вона у період з 01.08.1985 по 05.08.1986 роки працювала в Обласній клінічній лікарні на посаді лікаря-інтерна в анестезіологічному відділенні, з 01.01.2004 по 31.05.2007 роки в Другій обласній клінічній лікарні м. Одеси на посаді лікаря-анестезіолога в палаті реанімації та інтенсивної терапії та з 01.06.2007 по 04.04.2021 роки в Комунальній установі «Міська клінічна лікарня № 9 імені професора О.І. Мінакова» на посаді лікаря-анестезіолога палати інтенсивної терапії анестезіологічного відділення, що підтверджується записами у трудовій книжці.

04.04.2021 року Войно- ОСОБА_2 було призначено пенсію за віком, яку обчислено, виходячи із страхового стажу 59 років 7 місяців.

29.06.2021 року позивач звернулась до відповідача із заявою, в якій просила зарахувати зазначені періоди роботи у лікарні у подвійному розмірі відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Разом з тим, листом від 02.07.2021 року Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області відмовило позивачу у задоволенні її заяви та зазначило, що відповідно до частини 3 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж Войно- ОСОБА_2 з 01.01.2004 року повинен враховуватись в одинарному розмірі. Щодо періоду роботи позивача з 01.08.1985 по 05.08.1986 роки в Обласній клінічній лікарні на посаді лікаря-інтерна в анестезіологічному відділенні пенсійний орган зазначив, що такий період також не підлягає зарахуванню у подвійному розміру, оскільки відсутня уточнююча довідка.

Водночас позивач не згодна із зазначеною відмовою та вважає її протиправною, з огляду на що звернулась до суду з даним адміністративним позовом

Ухвалою суду від 19.07.2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області було прийнято до розгляду, у справі було відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін. Залучено в якості співвідповідача у справі Пенсійний фонд України. Відповідачам запропоновано в 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на адміністративний позов.

06.09.2021 року через канцелярію суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області надійшов відзив на адміністративний позов, з якого вбачається, що відповідач позов не визнає та зазначає, що 04.04.2021 року Войно- ОСОБА_2 було призначено пенсію за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування при страховому стажі 59 років 7 місяців (враховано по 31.03.2021 року) та її розмір становить 7328,42 грн.

При цьому згідно ст. 60 Закону України Про пенсійне забезпечення робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, закладах (відділеннях) з лікуванням осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, патологоанатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я зараховується до стажу роботи в подвійному розмірі. Водночас відповідно до статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» після 01.01.2004 року немає правових підстав, для обчислення стажу в подвійному розмірі. З огляду на зазначене відповідачем до страхового стажу позивача в подвійному розмірі зараховано лише період роботи з 25.08.1986 по 31.12.2003 року. Період роботи з 01.08.1985 по 05.08.1986 в анестезіологічному відділенні Обласної клінічної лікарні не врахований до страхового стажу в подвійному розмірі, оскільки позивачем не надано уточнюючу довідку.

Пенсійним фондом України відзиву на позовну заяву надано не було.

03.09.2021 року від позивача до суду надійшла відповідь на відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, заперечення на яку відповідачем надано не було.

Відповідно до ст. 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Згідно частини 2 ст.262 КАС України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Судом під час розгляду справи встановлено наступне.

Як вбачається з трудової книжки Войно- ОСОБА_2 від 05.08.1978 року серії НОМЕР_1 , позивач:

- у період з 01.08.1985 року по 05.08.1986 року працювала в Обласній клінічній лікарні на посаді лікаря-інтерна в анестезіологічному відділенні;

- у період з 25.08.1986 року по 31.05.2007 року в Другій обласній клінічній лікарні м.Одеси на посаді лікаря-анестезіолога в палаті реанімації та інтенсивної терапії;

- у період з 01.06.2007 по 04.04.2021 роки в Комунальній установі «Міська клінічна лікарня № 9 імені професора О.І. Мінакова» на посаді лікаря-анестезіолога палати інтенсивної терапії анестезіологічного відділення.

З 04.04.2021 року Войно- ОСОБА_2 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та отримує пенсію, яка обчислена відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» при страховому стажі 59 років 7 місяців. Розмір пенсії позивача становить 5452, 33 грн., доплата за понад нормований стаж (ст.28 ч.1 абз.2) (за 29 років) 513,01 грн., підвищення (25%) 1363,08 грн.

Також позивачу при призначенні пенсії було нараховано та виплачено грошову допомогу в розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у розмірі 59653,50 грн.

29.06.2021 року позивач звернулась до відповідача із заявою, в якій просила зарахувати їй періоди роботи у лікарні з 01.01.2004 року у подвійному розмірі відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Разом з тим, листом від 02.07.2021 року Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повідомило позивачу, що період її роботи з 25.08.1986 року по 31.12.2003 року було зараховано до страхового стажу у подвійному розмірі. Водночас відповідно до частини 3 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» підстав для зарахування до страхового стажу періоду роботи у лікарні після 01.01.2004 року у подвійному розмірі відсутні. Також відповідач зазначив, що період роботи позивача з 01.08.1985 по 05.08.1986 роки в Обласній клінічній лікарні на посаді лікаря-інтерна в анестезіологічному відділенні не підлягає зарахуванню у подвійному розмірі, оскільки відсутня уточнююча довідка.

Не погоджуючись із зазначеною відмовою пенсійного органу та вважаючи її протиправною, позивач звернулась до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом у справі №420/11863/21.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Дослідивши адміністративний позов, відзив ГУ ПФУ в Одеській області, інші письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд доходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Статтею 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року №1058-IV (далі Закон №1058-IV) передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Згідно із ч.1 ст.26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Відповідно ст. 24 Закон №1058-IV страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Закон №1058-IV набрав чинності 01 січня 2004 року. До цього моменту пенсійні відносини врегульовувалися Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Відповідно до наказу Міністерства охорони здоров`я СРСР від 19.08.1965 року №605 "Про покращення анестезіологічного-реанімаційної служби в країні", в багатопрофільних республіканських, крайових та обласних лікарнях можуть організовуватись палати для реанімації та інтенсивної терапії.

Наказом Міністерства охорони здоров`я України №303 від 08 жовтня 1997 року проведено реорганізацію анестезіологічної служби у складі лікувально-профілактичних закладів охорони здоров`я. Замість відділень (груп) анестезіології реанімації та відділень реанімації і інтенсивної терапії були створені анестезіологічні відділення або відділення анестезіології, анестезіологічні відділення з ліжками (палатами) для інтенсивної терапії, анестезіологічні групи, відділення інтенсивної терапії, вузькоспеціалізовані відділення інтенсивної терапії.

Згідно роз`яснення, наданого Міністерством охорони здоров`я і Міністерства праці та соціальної політики України у листах від 28 травня 2002 року №10.02.11/450 та від 21 червня 2002 року №02-886з-08, період роботи працівників у відділеннях анестезіології та інтенсивної терапії зараховуються до стажу у подвійному розмірі, як це передбачено ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постановах: від 27 лютого 2020 року у справі №462/1713/17, від 11 грудня 2018 року у справі №310/385/17 (2-а/310/47/17), від 23 січня 2019 року у справі №485/103/17 та від 4 грудня 2019 року у справі №689/872/17.

Згідно зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Вказана вище норма Закону України «Про пенсійне забезпечення» кореспондується із положеннями Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок №637), відповідного до яких основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Пунктом трудової книжки або відповідних записів у ній у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Пунктом 20 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1, передбачено, що уточнюючі довідки підприємств або організацій для підтвердження спеціального трудового стажу, приймаються у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років.

Аналіз зазначених нормативно-правових актів свідчить про те, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки, як такої, або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 7 березня 2018 року у справі №233/2084/17, від 31 березня 2020 року у справі №678/65/17.

Із матеріалів адміністративної справи, зокрема, копії трудової книжки Войно- ОСОБА_2 від 05.08.1978 року серії НОМЕР_1 вбачається, що з 01.08.1985 року по 05.08.1986 року позивач працювала в Обласній клінічній лікарні на посаді лікаря-інтерна в анестезіологічному відділенні.

Записи у трудовій книжці позивача виконані чітко, зрозуміло, та в повному обсязі містять інформацію про періоди роботи та займану посаду, реквізити відповідних наказів, на підставі яких вони внесені.

Крім того суд зазначає, що відповідно до довідки Комунального некомерційного підприємства «Одеська обласна клінічна лікарня» Одеської обласної ради від 13.05.2021 року №01/01-07/1564 також вбачається, що позивач з 01.08.1985 року по 05.08.1986 року зарахована на посаду лікаря-інтерна для проходження річної спеціалізації по анестезіології в відділення анестезіології і реанімації.

Таким чином, посада, на якій працювала позивач у період, щодо якого виник спір, дає право позивачу на зарахування стажу роботи у подвійному розмірі відповідно до ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Водночас відповідачем було протиправно відмовлено позивачу у зарахуванні такого стажу, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Стосовно зарахування до стажу позивача в подвійному розмірі періоду роботи з 01.01.2004 по 31.05.2007 роки в Другій обласній клінічній лікарні м. Одеси на посаді лікаря-анестезіолога в палаті реанімації та інтенсивної терапії та з 01.06.2007 по 04.04.2021 роки в Комунальній установі «Міська клінічна лікарня № 9 імені професора О.І. Мінакова» на посаді лікаря-анестезіолога палати інтенсивної терапії анестезіологічного відділення, суд зазначає наступне.

Так за змістом п.2 розділу XV прикінцевих положень Закону №1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Згідно з п.3 ст. 40 Закону №1058-IV у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, то провадиться перерахунок пенсії з врахуванням страхового стажу після призначення пенсії.

Прикінцевими положеннями Закону №1058-IV визначено, що до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах за списками №1 і №2, а також за вислугу років, здійснюється за названим Законом у разі досягнення пенсійного віку та за наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Згідно із ч. 2 ст. 24 Закону №1058 страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

При цьому, як зазначено в частині 3 вказаної статті, страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом, зокрема, за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Вимогами п.4 ст. 24 Закону №1058-IV встановлено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених Законом.

Так як вже було зазначалось судом раніше, відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Суд зауважує, що редакція ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" є чинною на теперішній час. При цьому стаття 24 Закону №1058-IV не скасовує ст.60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та не зупиняє її дію. Водночас, нормами ст. 16 Прикінцевих положень Закону №1058-IV передбачено, що положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на за вислугою років.

Таким чином, суд доходить висновку, що зарахування стажу в подвійному розмірі, передбачене ст.60 Закону України "Про пенсійне забезпечення", не пов`язано із набранням чинності Закону №1058-IV, а тому не обмежується наявним стажем роботи до 01 січня 2004 року.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року у справі №689/872/17.

Зазначений правовий висновок було викладено також у постанові П`ятого апеляційного суду у постанові від 14.05.2021 року по справі №420/7236/20.

Відповідно до ст.22 Конституції України, конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Враховуючи вищевикладене суд доходить висновку щодо протиправності дії відповідача щодо не зарахування Войно- ОСОБА_2 стажу роботи за період з 01.01.2004 по 31.05.2007 роки в Другій обласній клінічній лікарні м. Одеси на посаді лікаря-анестезіолога в палаті реанімації та інтенсивної терапії та з 01.06.2007 по 04.04.2021 роки в Комунальній установі «Міська клінічна лікарня № 9 імені професора О.І. Мінакова» на посаді лікаря-анестезіолога палати інтенсивної терапії анестезіологічного відділення в подвійному розмірі.

Також з метою належного захисту прав і свобод позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Одеській області з 04.04.2021 року зарахувати стаж роботи Войно- ОСОБА_2 з 01.08.1985 по 05.08.1986 роки в Обласній клінічній лікарні на посаді лікаря-інтерна в анестезіологічному відділенні, з 01.01.2004 по 31.05.2007 роки в Другій обласній клінічній лікарні м. Одеси на посаді лікаря-анестезіолога в палаті реанімації та інтенсивної терапії та з 01.06.2007 по 04.04.2021 роки в Комунальній установі «Міська клінічна лікарня № 9 імені професора О.І. Мінакова» на посаді лікаря-анестезіолога палати інтенсивної терапії анестезіологічного відділення до стажу роботи у подвійному розмірі та здійснити перерахунок пенсії.

Водночас не підлягає задоволенню позовна вимога позивача про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити ОСОБА_1 , перерахунок розміру пенсії та грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та здійснити їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум з 04.04.2021 року, з огляду на наступне

Так згідно з п.7 Прикінцевих положень Закону №1058-IV особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Пункт 5 Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затверджений Постановою КМУ від 23 листопада 2011 року №1191 (далі - Порядок №1191) закріплює, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону №1058-IV та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону №1058-IV, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону №1788-XII, і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Відповідно до пункту 6 Порядку №1191 для визначення розміру грошової допомоги враховується місячний розмір пенсії, обчислений згідно із статтями 27 і 28 Закону України №1058-IV, станом на день її призначення.

За таких умов суд доходить висновку, що після зарахування позивачу стажу роботи у подвійному розмірі на підставі зазначеного судового рішення, зміниться розмір пенсії позивача, що в свою чергу призведе до зміни розміру одноразової грошової допомоги та права Войно- ОСОБА_2 на перерахунок такої допомоги.

Водночас суд зауважує, що станом на момент розгляду даної адміністративної справи в суді, права позивача в частині перерахунку розміру грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» порушені не були. Разом з тим, у порядку адміністративного судочинства підлягають захисту лише порушені права, а тому суд позбавлений можливості задовольняти вимоги на майбутнє.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем до позовної заяви було додано квитанцію від 12.07.20201 року №ПН1751 про сплату судового збору у загальній сумі 1861,00 грн.

На підставі вищезазначеного, враховуючи наявність підстав для часткового задоволення позовної заяви ОСОБА_1 суд вважає необхідним стягнути на користь позивача суму сплаченого нею судового збору з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень у розмірі 908,00 грн.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 6-11, 12, 77, 90, 241-246, 255, 257, 258, 262, 291, 293, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ :

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83), Пенсійного фонду України (01601, м.Київ, вул. Бастіонна, 9) про визнання протиправними дій, рішення, та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні стажу роботи з 01.08.1985 по 05.08.1986 роки в Обласній клінічній лікарні на посаді лікаря-інтерна в анестезіологічному відділенні, з 01.01.2004 по 31.05.2007 роки в Другій обласній клінічній лікарні м.Одеси на посаді лікаря-анестезіолога в палаті реанімації та інтенсивної терапії та з 01.06.2007 по 04.04.2021 роки в Комунальній установі «Міська клінічна лікарня № 9 імені професора О.І. Мінакова» на посаді лікаря-анестезіолога палати інтенсивної терапії анестезіологічного відділення до стажу роботи у подвійному розмірі.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Одеській області з 04.04.2021 року зарахувати стаж роботи Войно- ОСОБА_2 з 01.08.1985 по 05.08.1986 роки в Обласній клінічній лікарні на посаді лікаря-інтерна в анестезіологічному відділенні, з 01.01.2004 по 31.05.2007 роки в Другій обласній клінічній лікарні м. Одеси на посаді лікаря-анестезіолога в палаті реанімації та інтенсивної терапії та з 01.06.2007 по 04.04.2021 роки в Комунальній установі «Міська клінічна лікарня № 9 імені професора О.І. Мінакова» на посаді лікаря-анестезіолога палати інтенсивної терапії анестезіологічного відділення до стажу роботи у подвійному розмірі та здійснити перерахунок та виплату пенсії, з урахування раніше виплачених сум.

В задоволені іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 суму сплаченого позивачем судового збору за подання адміністративного позову у розмірі 908,00 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, встановлені статтями 293, 295 та пп.15.5 п.15 ч.1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя О.В. Білостоцький