Справа № 826/9920/17
Суддя: Юрченко В.П.
Дата ухвалення: 2021-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2021 року

м. Київ

справа № 826/9920/17

адміністративне провадження № К/9901/12029/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Юрченко В.П.,

суддів: Васильєвої І.А., Пасічник С.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Текссол-С» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.10.2018 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.03.2019 у справі №826/9920/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Текссол-С» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправним дій, визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Текссол-С» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (далі - відповідач, контролюючий орган), в якому просить:

- визнати протиправними дії відповідача, які полягали в неприйнятті договору про визнання електронних документів від 22.03.2017 року № (далі - договір);

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача від 26.07.2017 року №.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач протиправно не уклав своєчасно договір про визнання електронних документів з позивачем, що призвело до порушення позивачем строку реєстрації податкових накладних.

Рішенням Окружного адміністративного .суду міста Києва від 25.10.2018, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.03.2019 позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, які полягали в неприйнятті договору про визнання електронних документів від 22.03.2017 року № (далі - договір) між товариством з обмеженою відповідальністю «Текссол-С» та Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби. В іншій частині позов залишено без задоволення.

Рішення судів попередніх інстанцій мотивовані тим, що відповідач допустив протиправні дії при несвоєчасній реєстрації договору про визнання електронних документів. При цьому позивач в порушення вимог Податкового кодексу України (далі - ПК України) зареєстрував ряд податкових накладних поза межами строків, тому нарахування суми штрафних санкцій є законним.

Не погоджуючись з рішенням судів попередніх інстанції, позивач подав касаційну скаргу, в якій просить їх скасувати і ухвалити рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі. Вказується на те, що порушення строку реєстрації податкових накладних у ЄДРПН сталось не з його вини, а через протиправні дії контролюючого органу, який за відсутністю будь-якого обґрунтування протягом тривалого часу не вчиняв жодних дій щодо укладення з позивачем договору про визнання електронних документів, що блокувало роботу підприємства та обумовило затримку реєстрації податкових накладних позивача у ЄРПН.

У письмовому відзиві на вказану касаційну скаргу, який надійшов до Верховного Суду відповідач просить залишити її без задоволення, а оскаржувані рішення судів попередніх інстанції без змін.

Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення касаційної скарги, з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 21.03.2017 позивач подав до контролюючого органу договір про визнання електронних документів №, проте відповідно до квитанції №2 документ не прийнято, у зв`язку з недостовірною інформацією про посадову особу контролюючого органу, в особі якої укладається договір, що суперечить вимогам п.5.3 роздiлу III Інструкцiї з пiдготовки та подання податкових документiв в електронному виглядi засобами телекомунiкацiйного зв`язку, затвердженої наказом ДПА України вiд 10.04.2008 № 233, зареєстрованого в Мiнюстi України 16.04.2008 № 320/15011.

22.03.2017 позивачем повторно надіслано відповідачу вказаний договір про визнання електронних документів, проте відповідно до квитанції №2 такий не прийнято в результаті виявленої помилки:

«Для укладення Договору про визнання електронних документів необхідно виконати вимоги Розділу 3 Інструкції з підготовки та подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв`язку, затвердженої наказом ДПА України від 10 квітня 2008 року №233, зареєстрованим в Мін`юсті України 16 квітня 2008 року №320/15011 (Код: 1)».

Листом від 07.04.2017 №19711/10/28-10-08-0320 контролюючий орган повідомив позивача про укладення договору про визнання електронних документів від 31.03.2017 року, що підтверджується квитанцією №2, та здійснено реєстрацію податкових накладних 03.04.2017.

Відповідачем проведено камеральну перевірку своєчасності реєстрації податкових накладних ТОВ «Текссол-С» () в Єдиному реєстрі податкових накладних, за результатами якої складено акт від 03.07.2017 №1518/28-10-42-02/35892372, яким встановлено порушення позивачем пункту 201.10 статті 201 розділу V Податкового кодексу України, а саме: термінів реєстрації податкових накладних №58 від 07.02.2017 року, №88 від 15.03.2017 року, №85 від 14.03.2017, №82-84 від 13.03.2017, №80 від 10.03.2017 року, №74 від 07.03.2017, №69 від 06.03.2017, №67 від 03.03.2017 року, №66 від 02.02.2017, №65 від 01.03.2017, що підлягають наданню покупцю - платнику на додану вартість.

10.07.2017 позивач надав заперечення до акту перевірки, які за результатом розгляду контролюючим органом залишені без задоволення.

26.07.2017 відповідачем надіслано податкове повідомлення-рішення та розрахунок від 26.07.2017 № за порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних за платежем «податок на додану вартість» у розмірі 64 876,26 грн.

Касаційний суд, розглядаючи касаційну скаргу позивача в межах її доводів, вважає висновки судів попередніх інстанцій передчасними, та такими, що зроблені без повного з`ясування обставин, що мають значення для вирішення справи, а оцінка наявних у матеріалах справи доказів здійснена без дотримання положень статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), а відтак такі судові рішення не є такими, що відповідають вимогам законності та обґрунтованості, що встановлені статтею 242 КАС України.

У відповідності до приписів пункту 201.1 статті 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Згідно із пунктом 201.10. статті 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків: для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені; для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені. У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України. Покупець має право звіряти дані отриманої податкової накладної на відповідність із даними Єдиного реєстру податкових накладних.

Відповідно до пункту 120-1.1. статті 120-1 ПК України порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі:

10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів;

20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів;

30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів;

40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів.

З цього приводу, Суд вважає за необхідне здійснити посилання на статтю 109 ПК України, згідно із положеннями якої передбачено, що податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Вчинення платниками податків, їх посадовими особами та посадовими особами контролюючих органів порушень законів з питань оподаткування та порушень вимог, встановлених іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, тягне за собою відповідальність, передбачену цим Кодексом та іншими законами України.

Отже для можливості накладення штрафних санкції на платника, які передбачені статтею 120-1 ПК України, обов`язковим є встановлення вчинення ним податкового правопорушення, як це зазначено у статті 109 ПК України.

Аналіз наведених вище правових норм дає підстави для висновку, що порушення платником терміну реєстрації податкових накладних, встановленого у абзацу 11 пункту 201.10 статті 201 ПК України, є підставою для притягнення його до відповідальності, передбаченої пунктом 120-1.1 статті 120 цього Кодексу.

Вирішуючи спірні правовідносини, суди правильно відзначили про те, що відповідач порушив приписи ПК України, і своєчасно без поважних причин не здійснив реєстрацію договору про визнання електронних документів № від 22.03.2017 між позивачем в Офісом ВПП ДФС, у зв`язку із чим рішення в цій частині є законними.

Натомість, Суд касаційної інстанції вважає передчасними висновки судів попередніх інстанцій про те, що платник податків, виписавши податкові накладні в лютому і березні 2017 року міг їх зареєструвати до моменту закінчення строку дії попереднього договору про визнання електронних документів, що діяв до 22.03.2017, так як згідно із приписами ПК України платнику був встановлений 15-денний строк для їх реєстрації.

В даному випадку, судами не було з`ясовано, які саме податкові накладні позивач зареєстрував в ЄРПН та чи було ним порушено 15 денний строк їх реєстрації, з огляду на те, що в більшості такий строк реєстрації припадав саме на час, коли позивач намагався зареєструвати договір про визнання електронних документів, дії по тривалій не реєстрації якого визнано судами протиправними.

При цьому необхідно звернути увагу на дату квитанції №2, відповідно до якої договір про визнання електронних документів прийнятий податковим органом лише від 3.04.2017 (а.с.23), та більшість податкових накладних по яким відповідачем встановлено порушення строку реєстрації в ЄРПН були зареєстровані в цей же день (а.с.17).

Тобто, порушення відповідачем строку реєстрації договору є причиною не своєчасної реєстрації більшості податкових накладних.

Тобто, для правильного вирішення даного спору важливо встановити дійсну вину позивача щодо несвоєчасної реєстрації ПН у ЄРПН, про що не раз наголошував Верховний Суд у своїх рішеннях, зокрема постанова від 21.06.2019, справа №П/811/2249/17, адміністративне провадження №К/9901/65367/18.

Таким чином, колегія суддів вважає за необхідне скасувати рішення судів попередніх інстанцій в частині відмови в задоволені позову про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відповідача від 26.07.2017 року №, направивши справу в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції. В іншій частині рішення судів попередніх інстанції - залишити без змін.

Під час нового розгляду справи судам слід взяти до уваги викладене в цій постанові, встановити наведені у ній обставини, що входять до предмета доказування у даній справі, дати правильну юридичну оцінку встановленим обставинам та постановити рішення відповідно до вимог статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України.

За правилами пункту 1 частини 2 статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Текссол - С» задовольнити частково.

2. Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.10.2018 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.03.2019 скасувати в частині відмови в задоволені позову про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відповідача від 26.07.2017 року №, направивши справу в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції.

3. В іншій частині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.10.2018 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.03.2019 залишити без змін.

4. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддіВ.П. Юрченко І.А. Васильєва С.С. Пасічник