Справа № 564/693/21
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2021-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2021 рокуЛьвівСправа № 564/693/21 пров. № А/857/13422/21
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Іщук Л.П., Обрізко І.М.,

з участю секретаря судових засідань Гром І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції на рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 30 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

суддя у І інстанції Грипіч Л.А.,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення м. Костопіль,

дата складення повного тексту рішення 30 червня 2021 року,

ВСТАНОВИВ :

15 березня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції (далі УПП), у якому просив скасувати постанову серії ЕАН № 3863370 від 03 березня 2021 року про накладення на нього адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), та закрити провадження у справі.

Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 30 червня 2021 року у справі № 564/693/21 вказаний позов було задоволено. При цьому суд першої інстанції виходив із того, що поліцейський зупинив транспортний засіб позивача за відсутності у його діях порушення Правил дорожнього руху (далі ПДР). Окрім того, на думку суду першої інстанції, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення позивачу не було процитовано відповідні статті Конституції України та КУпПА. За результатами розгляду справи суд дійшов висновку про суперечливість відомостей, що містяться у оскаржуваній постанові, та недоведенні відповідачем неправомірності дії позивача.

У апеляційному порядку рішення суду першої інстанції оскаржено УПП, яке просило таке скасувати та відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 . Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що факт вчинення позивачем правопорушення повністю підтверджується постановою у справі про адміністративне правопорушення, відеозаписом з технічних приладів, що долучено до матеріалів справи. На думку скаржника, суд при прийнятті оскаржуваного судового рішення порушив норми матеріального права, неповно з`ясував всі обставини цієї справи, а тому таке підлягає скасуванню

Учасники справи, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, на виклик апеляційного суду не прибули, що відповідно частини 3 статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає розгляду справи.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи із такого.

Як встановлено судом, 03 березня 2021 року інспектором роти № 3 батальйону УПП старшим лейтенантом поліції Стасюком Т.О. (далі Інспектор) винесено постанову серії ЕАН № 3863370 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122 КУпАП, якою на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 255 грн за те, що той о 21 год 10 хв, керуючи транспортним засобом марки «Volksvagen Caravelle» д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив зупинку на перехресті автодороги Н-22 та автодороги у напрямку населеного пункту Олика, чим допустив порушення пункту 15.9.ґ Правил дорожнього руху України (далі ПДР), відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 122 КУпАП.

Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно-правового спору оскаржуваним рішенням та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Як слідує з оскаржуваної постанови, відеофіксація вчиненого правопорушення здійснювалась на реєстратор Ксяомі та бодікамерою DM4241.

З доданого до матеріалів справи відеозапису чітко видно, що підставою для зупинення транспортного засобу позивача був рух у крайній лівій смузі при вільній правій, що є порушення вимог пункту 11.4 ПДР. Відтак, інспектором було подано сигнал про зупинку транспортного засобу.

Окрім того, відповідно до доданого до матеріалів справи відеозапису водію були роз`яснені його права, надано можливість надавати пояснення та заявляти клопотання. При цьому позивач не погоджувався із вказаним Інспектором правопорушенням, стверджуючи що саме Інспектор вказав йому на місце зупинки.

Як передбачено пунктом 8.9 ПДР, водій на вимогу поліцейського про зупинку повинен зупинити транспортний засіб у вказаному місці з дотриманням правил зупинки.

Згідно із пунктом 15.9.ґ ПДР зупинка забороняється на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга.

Частиною 1 статті 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність, зокрема, за порушення вимог зупинки, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів.

Апеляційний суд погоджується з доводами скаржника про те, що позивач, керуючи транспортним засобом, який є джерелом підвищеної небезпеки, зобов`язаний згідно з ПДР знати і виконувати їх вимоги, а отже був зобов`язаний у разі зупинки транспортного засобу обрати для цього місце з дотриманням вимог ППР.

Відповідно до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (частина 2 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України).

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно із частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України у адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Виходячи з наведеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що відповідачем надано суду належні та допустимі докази на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 122 КУпАП.

Відповідно до частини 1 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права (частина 2 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно із приписами частини 2 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За правилами частини 3 статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на викладене апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції при вирішенні даного адміністративно-правового спору допустив неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, та допустив невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи. Відтак, рішення суду першої інстанції слід скасувати та прийняти постанову, якою позовну заяву ОСОБА_1 залишити без задоволення.

На підставі приписів частини 6 статті 139 та частини 5 статті 296 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції вважає за необхідне стягнути з УПП несплачений при зверненні до суду апеляційної інстанції судовий збір у сумі 681 грн.

Керуючись статтями 241, 243, 272, 286, 308, 310, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції задовольнити.

Скасувати рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 30 червня 2021 року у справі № 564/693/21 та прийняти постанову, якою постанову серії ЕАН № 3863370 від 03 березня 2021 року залишити без змін, а позовну заяву ОСОБА_1 без задоволення.

Стягнути з Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції (43006, м. Луцьк, Волинська область, вул. Залізнична, 15, ) на користь держави судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 681 (шістсот вісімдесят одна) грн на рахунок Державної судової адміністрації України за реквізитами:

- отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106

- код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783

- банк отримувача: Казначейство України (ЕАП)

- рахунок отримувача: UА0026001

- код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Т. В. Онишкевич
судді Л. П. Іщук
І. М. Обрізко
Постанова у повному обсязі складена 16 вересня 2021 року.