Справа № 120/7631/20-а
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2021-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/7631/20-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Сало Павло Ігорович

Суддя-доповідач - Капустинський М.М.

14 вересня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Капустинського М.М.

суддів: Смілянця Е. С. Сапальової Т.В. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Довганюк В.В.,

представника відповідача - Городенського В.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 20 травня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Могилів-Подільської районної державної адміністрації Вінницької області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в грудні 2020 року ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до "Могилів-Подільської районної державної адміністрації в особі керівника підприємства", в якому, з неодноразовим уточненням та зменшенням позовних вимог просив:

1) визнати протиправними дії Могилів-Подільської РДА при внесенні записів за п/н 17 та 18 до бланку типографічної продукції під назвою "Трудова книжка", серія НОМЕР_1 , оформленого на ім`я позивача та виданого 02.04.2019 за підписом уповноваженої особи щодо:

- недійсності внесених записів за п/н 17 та 18 у зв`язку з невідповідністю таких вимогам п.п.2.3,2.4,2.10,2.26,2.27 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29 липня 1993 року;

- невідповідності до зразку бланка трудової книжки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року №301 "Про трудові книжки працівників" зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 1994 року №131, бланку типографічної продукції під назвою "Трудова книжка", серія НОМЕР_1 , оформленого на ім`я позивача та виданого 02.04.2019 за підписом уповноваженої особи, до якого було внесено записи за п/н 17-18;

2) зобов`язати Могилів-Подільську РДА вжити дієвих заходів, спрямованих на організацію обліку бланків трудових книжок і вкладишів до них, в тому числі організація закупівлі в спосіб, на умовах та в порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року № 301 "Про трудові книжки працівників" зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 1994 року №131, в термін негайно, починаючи з наступного дня за днем набрання законної сили рішення суду у цій справі;

3) зобов`язати Могилів-Подільську РДА вжити дієвих заходів, спрямованих на організацію дій уповноважених посадових осіб її апарату в особах керівника та уповноваженого працівника служби з питань персоналу апарату Могилів-Подільської РДА, спрямованих на належне оформлення та видачу позивачу бланку дубліката його трудової книжки у відповідності до постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року №301 "Про трудові книжки працівників" зі змінами, внесеними згідно з Постановою №131 від 02 березня 1994 року, пунктами 2.3, 2.4, 2.10, 2.26, 2.27 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29 липня 1993 року, в термін негайно, починаючи з наступного дня за днем набрання законної сили рішення суду у цій справі;

4) зобов`язати Могилів-Подільську РДА вжити дієвих заходів, спрямованих на приведення у відповідність наказу т.в.о. керівника апарату Могилів-Подільської РДА від 23.03.2019 №19-к "Про звільнення ОСОБА_1 " в спосіб видання нового наказу про звільнення позивача з зазначенням чіткого формулювання причин звільнення та підстави до звільнення, з виключенням переліку статей, правозастосування та внесення яких до такого наказу не передбачено законодавством при звільненні працівника з метою забезпечення в подальшому належного оформлення відповідачем дублікату трудової книжки на ім`я позивача, в термін негайно, починаючи з наступного дня за днем набрання законної сили рішення суду у цій справі.

5) зобов`язати відповідача подати звіт про виконання судового рішення в розмірі задоволених позовних вимог.

О обґрунтування позовних вимог зазначив, що 26.03.2018 його звільнено з посади головного спеціаліста-юрисконсульта апарату Могилів-Подільської РДА на підставі наказу т.в.о. керівника апарату Могилів-Подільської РДА від 23.03.2018 № 19-к. 02.04.2019 позивачу було видано дублікат трудової книжки серії НОМЕР_1 з записом про звільнення за п/н 17. В подальшому наказом керівника апарату Могилів-Подільської РДА від 19.09.2019 №55-к внесено зміни до наказу від 23.03.2018 №19-к, а саме пункт 1 наказу доповнено цифрами та словами "пункт 4 частини 1 статті 87 Закону України "Про державну службу"". На підставі цього наказу до дубліката трудової книжки позивача від 02.04.2019 внесено запис за п/н 18 від 04.11.2020 в такій редакції: "Внести зміни в запис №17 від 26.03.2018, доповнивши його словами та цифрами пункт 4 частини 1 статті 87 Закону України "Про державну службу"".

Внесені до трудової книжки записи за п/н 17-18 позивач вважає неправомірними і такими, що вчинені з порушенням вимог чинного законодавства щодо порядку оформлення трудових книжок працівників та внесення записів до них, у даному випадку запису про звільнення з роботи.

Крім того, позивач зазначив, що статтею 47 КЗпП України та п.4.1 Інструкції №58 на власника або уповноважений ним орган покладено обов`язок в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку. Водночас належне оформлення трудової книжки при звільненні означає внесення запису про звільнення із зазначенням причин (підстав, формулювань) звільнення та з посиланням на відповідний закон.

Вважає, що запис за №17 у дублікаті трудової книжки від 02.04.2019 не відповідає змісту наказу №19-к від 26.03.2018 про звільнення, оскільки не містить посилання на всі статті Закону України "Про державну службу", окрім п.12 ч.2 ст.65, визначені цим наказом. На думку позивача, це суперечить вимогам п.2.3 та п.2.4 Інструкції №58, згідно з якими всі записи в трудовій книжці при звільненні повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства, з посиланням на відповідну статтю, пункт закону, а також точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Зазначає, що у графі 2 запису за №17 відповідач був зобов`язаний зазначити дату, якою цей запис внесено до трудової книжки, тобто 02.04.2019. А дата запису за №18 не відповідає вимогам п.2.27 Інструкції №58, оскільки графа 2 не може містити інших відомостей, окрім як дати звільнення працівника.

Вважає, що наказом №55-к від 19.09.2019 визначено нове формулювання причин його звільнення з роботи. Отже, на виконання вимог п.2.10 Інструкції №58 відповідач був зобов`язаний запис за №17 визнати недійсним, зазначивши про це в трудовій книжці, після чого внести запис із новим формулюванням та датою звільнення. Натомість відповідач неправомірно зробив у трудовій книжці запис за №18 від 04.11.2020, яким доповнив попередній запис за №17 посиланням на п.4 ч.1 ст.87 Закону України "Про державну службу". До того ж ці дії відповідача зумовили наявність у формулюванні причин звільненні позивача двох різних підстав, а саме п.12 ч.2 ст.65 та п.4 ч.1 ст.87 вказаного Закону, що є недопустимим та суперечить п.2.26 Інструкції №58.

Додатково позивач вказує на те, що відповідач не дотримався вимог постанови Кабінету міністрів України від 27 квітня 1993 року № 301 "Про трудові книжки працівників" (зі змінами від 02 березня 1994 року), оскільки оформив дублікат трудової книжки від 02.04.2019 на бланку невстановленого зразка, на якому серія та номер зазначені у верхньому правові куті сторінки 1, а не під написом "Трудова книжка".

Позивач наголошує, що неодноразово звертався до керівництва Могилів-Подільської РДА з проханням видати йому належно оформлену трудову книжку, внести до неї запис про звільнення з дотриманням чинного законодавства та змінити дату звільнення у зв`язку із затримкою видачі трудової книжки з вини роботодавця.

Проте, оскільки такі звернення відповідач до уваги не бере та відмовляється вирішити трудовий спір в добровільному порядку, позивач за захистом своїх прав та інтересів звернувся до суду.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 20 травня 2021 року у задоволенні позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись з прийнятим судовим рішенням позивачем у справі подано до суду апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати зазначене судове рішення та прийняти нове про задоволення позовних вимог.

В судове засідання позивач не з"явився, тоді як про час та місце розгляду справи його було повідомлено належним чином.

Представник відповідача в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги заперечив просив відмовити у їх задоволенні.

Колегія суддів заслухавши доводи сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що наказом т.в.о. керівника апарату Могилів-Подільської РДА від 23.03.2018 №19-к "Про звільнення ОСОБА_1 " позивача звільнено з посади головного спеціаліста-юрисконсульта апарату райдержадміністрації з 26.03.2018 за вчинення систематичного (повторного протягом року) дисциплінарного проступку прогулів (у тому числі відсутність на службі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин (т.1, а.с.35).

Не погодившись із законністю звільненням, позивач 03.05.2018 звернувся до суду з позовом про скасування вказаного наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 11.12.2018 у справі № 802/1249/18-а, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 23.04.2019, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено (т.2, а.с.35-47).

Постановою Верховного Суду від 09.08.2019 (адміністративне провадження №К/9901/16220/19) вищезазначені судові рішення залишено в силі (т.2, а.с.48-55).

Також з матеріалів справи видно, що після прийняття наказу від 23.03.2018 № 19-к на вимогу позивача відповідач неодноразово оформляв та видавав йому дублікат трудової книжки (т.2, а.с.6-9).

Так, спір між сторонами виник у зв`язку з оформленням дубліката трудової книжки серії НОМЕР_1 від 02.04.2019, зокрема внесення до нього неправомірних, на думку позивача, записів за п/н 17-18, а також щодо невідповідності бланка трудової книжки затвердженому зразку.

Судом першої інстанції встановлено, що 02.04.2010 відповідач заповнив дублікат трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 .

Згідно із записом за п/н 17, до вказаного дубліката внесено відомості про звільнення позивача 26.03.2018 з посади головного спеціаліста-юрисконсульта апарату Могилів-Подільської РДА за вчинення систематичного (повторного протягом року) дисциплінарного проступку прогулів (у тому числі відсутність на службі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин (п.12 ч.2 ст.65 Закону України "Про державну службу"). Підставою внесення запису зазначено наказ т.в.о. керівника апарату райдержадміністрації від 23.03.2018 № 19-к (т.1, а.с.12, т.2, а.с.71-72).

Саме у такому вигляді позивач отримав на руки дублікат трудової книжки серії НОМЕР_1 від 02.04.2019. Тобто із внесеним до неї останнім записом за п/н 17 про звільнення.

Не погодившись з правильністю внесення такого запису, позивач неодноразово звертався на адресу Могилів-Подільської РДА з заявами та скаргами щодо видачі йому належно оформленої трудової книжки (т.1, а.с.38-44, 144-194).

Крім того, дії та бездіяльність відповідача з цього приводу позивач оскаржив до Управління Держпраці у Вінницькій області.

12.09.2019 вказане Управління внесло відповідачу припис про усунення порушень №ВН1328/204/АВ/П. В приписі зазначено, що за наслідками інспекційного відвідування виявлено, що Могилів-Поідльською РДА не оформлено належним чином дублікат трудової книжки, виданий працівнику ОСОБА_1 при звільненні, та не проведено зміни в наказі про звільнення і не зроблено, відповідно, правильні записи до дубліката трудової книжки. Відтак для усунення виявлених порушень заступнику голови Могилів-Подільської РДА ОСОБА_2 встановлено строк до 20.09.2019 (т.1, а.с.203).

На виконання вимог припису, наказом керівника апарату Могилів-Подільської РДА від 19.09.2019 №55-к внесено зміни та доповнення до наказу від 23.03.2018 №19-к "Про звільнення ОСОБА_1 ", а саме пункт 1 цього наказу доповнено цифрами та словами "пункт 4 частини 1 статті 87 Закону України "Про державну службу"" (т.1, а.с.37).

Вказаний наказ позивач 28.01.2020 оскаржив в судовому порядку (т.2, а.с.56-58).

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 24.02.2020 у справі №120/298/20-а, залишено без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 22.06.2020, позовну заяву ОСОБА_1 повернуто з підстав пропуску без поважних причин строку звернення до адміністративного суду (т.2, а.с.59-68).

Водночас, за невиконання вимог припису №ВН1328/204/АВ/П від 12.09.2019 в частині не внесення записів до дубліката трудової книжки позивача у зв`язку з проведеними змінами в наказі про його звільнення, постановою Управління Держпраці у Вінницькій області від 18.10.2019 №ВН 1328/204/АВ на Могилів-Подільську РДА накладено штраф в розмірі 4173 грн. на підставі абз.8 ч.2 ст.265 КЗпП України, а постановою головного державного інспектора праці Управління Держпраці у Вінницькій області Онофрійчука Л.М. від 25.09.2019 №ВН1393/204/АВ/П/ПТ/ПС заступника голови Могилів-Подільської РДА ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.188-6 КУпАП та накладено штраф в розмірі 1000 грн. (т.1, а.с.204, т.2, а.с.93-95).

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 13.02.2020 у справі №138/2807/19, яке набрало законної сили, задоволено адміністративний позов Могилів-Подільської РДА до Управління Держпраці у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування постанови. Визнано протиправною та скасовано постанову Управління Держпраці у Вінницькій області від 18.10.2019 № ВН 1328/204/АВ. Суд дійшов висновку, що невиконання вимог припису відбулося не з вини Могилів-Подільської РДА, а пов`язується з відмовою ОСОБА_1 у наданні дубліката трудової книжки для внесення до неї уточнюючих записів на підставі наказу №55-к від 19.09.2019 (т.1, а.с. 205-208).

Рішенням Могилів-Подільського районного суду Вінницької області від 21.12.2019 у справі №138/2934/19, яке набрало законної сили, задоволено адміністративний позов ОСОБА_2 до Управління Держпраці у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності. Визнано протиправною та скасовано постанову Управління Держпраці у Вінницькій області від 25.09.2019 № ВН1393/204/АВ/П/ПТ/ПС. Задовольняючи позовні вимоги в цій частині, суд, зокрема, виходив з того, що ОСОБА_2 були вжиті всі залежні від нього заходи для усунення виявлених порушень законодавства про працю, тоді як виконання вимог припису не в повному обсязі та не внесення записів до дубліката трудової книжки ОСОБА_1 у зв`язку з прийняттям наказу №55-к від 19.09.2019 відбулося не з його вини (т.2, а.с.93-95).

З матеріалів справи встановлено, що після зазначених вище подій та судових процесів листування між сторонами продовжилося. У своїх зверненнях до відповідача позивач висловлював незгоду з наказами за №19-к від 23.03.2018 та №55-к від 19.09.2019, наполягаючи на видачі йому оформленої належним чином трудової книжки. Натомість відповідач вважав свої дії правовірними та пропонував позивачу надати оригінал дубліката трудової книжки серії НОМЕР_1 від 02.04.2019 для внесення до нього запису у відповідності до наказу №55-к від 19.09.2019.

02.11.2020 позивач звернувся до Могилів-Подільської РДА з заявою про внесення запису до його трудової книжки на підставі наказу №55-к від 19.09.2019 (т.2, а.с.23). З цією метою позивач надав відповідачу дублікат трудової книжки серії НОМЕР_1 від 02.04.2019.

04.11.2020 до вказаного дубліката відповідач вніс запис за п/н 18 наступного змісту: "Внести зміни в запис №17 від 26.03.2018 р. Доповнити його словами та цифрами "пункт 4 частини 1 статті 87 Закону України "Про державну службу"". Підставою для внесення запису вказано наказ від 19.09.2019 №55-к.

Позивач вважає, що відповідач з порушенням вимог чинного законодавства вніс до його трудової книжки записи за п/н 17-18, а сама трудова книжка оформлена не на бланку встановленого зразка. Відтак за захистом своїх прав та інтересів звернувся до суду з цим позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність в оскаржуваних діях відповідач порушення вимог чинного законодавства щодо порядку заповнення трудових книжок, а щодо решти позовних вимог, то враховуючи, що вони є похідними - теж відмовив в їх задоволенні.

Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої апеляційної скарги, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 47 КЗпП України визначено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад п`ять днів. До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації. Порядок ведення трудових книжок визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до положень ч.1 ст.46 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку.

З 29.07.1993 діє Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджена спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 за №58 (надалі по тексту також - Інструкція №58).

Главою 2 вказаної Інструкції визначається порядок заповнення трудових книжок.

Згідно з положеннями п.2.2 Інструкції №58 до трудової книжки вносяться, зокрема, відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу та звільнення.

Відповідно до п.2.3, п.2.4 Інструкції №58 записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Пунктом 2.6 Інструкції №58 передбачено, що у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

Відповідно до п.2.9, 2.10 Інструкції №58 виправлені відомості про роботу, про переведення на іншу роботу, про нагородження та заохочення та інші мають повністю відповідати оригіналу наказу або розпорядження.

У розділі "Відомості про роботу", "Відомості про нагородження", "Відомості про заохочення" трудової книжки (вкладиша) закреслення раніше внесених неточних або неправильних записів не допускається.

Окремо нормами Інструкції №58 регламентовано порядок заповнення трудової книжки працівника при звільненні з роботи.

Положеннями пункту 2.26 визначено, що записи про причини звільнення у трудовій книжці повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства із посиланням на відповідну статтю, пункт закону. Наприклад, "Звільнений в зв`язку з прогулом без поважних причин, п.4 ст.40 КЗпП України".

При розірванні трудового договору з ініціативи працівника з причин, за яких законодавство пов`язує надання певних пільг і переваг, запис про звільнення вноситься до трудової книжки із зазначенням цих причин. Наприклад, "Звільнений за власним бажанням" у зв`язку з зарахування у вищий навчальний заклад, ст. 38 КЗпП України".

відповідно до п.2.27 Інструкції №58 запис про звільнення у трудовій книжці працівника провадиться з додержанням таких правил: у графі 1 ставиться порядковий номер запису; у графі 2 - дата звільнення; у графі 3 - причина звільнення; у графі 4 зазначається на підставі чого внесено запис, наказ (розпорядження), його дата і номер. Днем звільнення вважається останній день роботи.

У разі необхідності, наприклад, зміни запису відомостей про роботу після зазначення відповідного порядкового номеру, дати внесення запису в графі 3 пишеться: "Запис за № таким-то недійсний". Прийнятий за такою-то професією (посадою) і у графі 4 повторюються дата і номер наказу (розпорядження) власника або уповноваженого ним органу, запис з якого неправильно внесений до трудової книжки.

У такому ж порядку визнається недійсним запис про звільнення і переведення на іншу постійну роботу у разі незаконного звільнення або переведення, установленого органом, який розглядає трудові спори, і поновлення на попередній роботі або зміни формулювання причини звільнення.

У графі 4 в такому разі робиться посилання на наказ про поновлення на роботі або зміну формулювання причини звільнення.

Відповідно до положень пункту 5.2 Інструкції передбачено, що дублікат трудової книжки або вкладиш до неї заповнюється за загальними правилами. У розділи "Відомості про роботу", "Відомості про нагородження" і "Відомості про заохочення" при заповненні дубліката вносяться записи про роботу, а також про нагородження і заохочення за місцем останньої роботи на підставі раніше виданих наказів (розпоряджень).

Так, з матеріалів справи встановлено, що 02.04.2010 відповідач оформив дублікат трудової книжки позивача на бланку серії НОМЕР_1 , внісши до нього усі відомості про роботу станом на дату заповнення дубліката.

Останнім до вказаного дубліката було внесено запис за п/н 17 про звільнення позивача з посади головного спеціаліста-юрисконсульта апарату Могилів-Подільської РДА з 26.03.2018 на підставі наказу від 23.03.2018 №19-к.

Водночас в графі 2 розділу "Відомості про роботу" відповідач зазначив дату звільнення позивача "26.03.2018" та у графі 3 зробив запис: "Звільнений з посади головного спеціаліста-юрисконсульта апарату районної державної адміністрації з 26.03.2018 р. за вчинення ним систематичного (повторного протягом року) дисциплінарного проступку прогулів (у тому числі відсутність на службі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин (п.12 ч.2 ст.65 Закону України "Про державну службу")".

Також у графу 4 запису за п/н 17 внесено реквізити відповідного наказу (розпорядження) про звільнення та зазначено: "Наказ т.в.о. керівника апарату райдержадміністрації від 23.03.2018 р. №19-к".

Таким чином, у відповідності до запису №17 дубліката трудової книжки серії НОМЕР_1 , датою звільнення позивача з роботи є 26.03.2018; причиною звільнення систематичні (повторно протягом року) прогули без поважних причин, п.12 ч.2 ст.65 Закону України "Про державну службу"; підстава запису наказ від 23.03.2018 №19-к.

Водночас, позивач не погоджується із зазначеною в дублікаті датою звільнення, оскільки вважає, що у графі 2 запису за №17 відповідач був зобов`язаний вказати дату, якою відповідний запис було внесено до дубліката, тобто 02.04.2018.

В контексті зазначеного колегія суддів зауважує, що у графі 2 запису про звільнення працівника вказується дата звільнення, яка має точно відповідати наказу (розпорядженню) про звільнення. На це однозначно вказують положення п.2.4 та п.2.27 Інструкції №58.

Факт заповнення дубліката трудової книжки 02.04.2019 не може змінювати дати звільнення позивача з роботи, якою є саме 26.03.2018. Адже в силу вимог п.5.2 Інструкції №58 дублікат трудової книжки заповнюється за загальними правилами, а записи про роботу вносяться до нього на підставі раніше виданих наказів (розпоряджень).

Отже, при оформленні дублікату трудової книжки серії НОМЕР_1 від 02.04.2019, відповідач правомірно вказав дату звільнення позивача з роботи, яка була визначена наказом про звільнення від 23.03.2018 №19-к, тобто 26.03.2018.

Як встановлено з матеріалів справи, позивач вважає, що запис за №17 у дублікаті трудової книжки не відповідає змісту наказу №19-к від 26.03.2018, оскільки не містить посилання на всі перераховані в ньому статті Закону України "Про державну службу", які стали підставою для його звільнення, окрім посилання на п.12 ч.2 ст.65 цього Закону.

Так, у вступній частині (преамбулі) наказу №19-к від 26.03.2018 правовими підставами для його прийняття зазначено ряд статей Закону України "Про державну службу", а саме статтю 17, частину першу та пункт 4 частини другої статті 63, статтю 64, пункт 12 частини другої статті 65, пункт 4 частини першої та частину п`яту статті 66, статтю 77.

На виконання припису Управління Держпраці у Вінницькій області № ВН1328/204/АВ/П від 12.09.2019, наказом керівника апарату Могилів-Подільської РДА від 19.09.2019 №55-к внесено зміни до наказу від 23.03.2018 №19-к та доповнено його розпорядчу частину (пункт 1) цифрами та словами "пункт 4 частини 1 статті 87 Закону України "Про державну службу"".

Накази за №19-к від 23.03.2018, № 55-к від 19.09.2019 у встановленому законом порядку не скасовані та набрали чинності.

Питання щодо законності звільнення позивача з державної служби на підставі наказу №19-к від 23.03.2018 було предметом судового розгляду і рішенням Вінницького окружного адміністративного суду у справі № 802/1249/18-а, залишеним без змін в тому числі судом касаційної інстанції, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Крім того, позивач оскаржував до суду наказ Могилів-Подільської РДА від 19.09.2019 №55-к. Але у зв`язку з пропуском строку звернення до суду без поважних причин, відповідну позовну заяву було повернуто ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 24.02.2020 у справі № 120/298/20-а, яка набрала законної сили.

Правомірність наказу №55-к від 19.09.2019 додатково підтверджується постановами Управління Держпраці у Вінницькій області від 25.09.2019 № ВН1393/204/АВ/П/ПТ/ПС та від 18.10.2019 № ВН 1328/204/АВ, а також рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 13.02.2020 у справі №138/2807/19 та рішенням Могилів-Подільського районного суду Вінницької області від 21.12.2019 у справі №138/2934/19, які теж набрали законної сили.

Зазначеними рішеннями та постановами констатовано виконання Могилів-Подільською РДА припису Управління Держпраці у Вінницькій області №ВН1328/204/АВ/П від 12.09.2019 у спосіб прийняття наказу №55-к від 19.09.2019, а також підтверджено необхідність внесення запису до дубліката трудової книжки позивача у зв`язку з прийняттям цього наказу.

Відповідно до ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст.370 КАС України закріплено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб.

З огляду на викладене, суд першої інстанції, з чим погоджується і апеляційний суд, не став вдаватися до оцінки питання щодо правомірності наказів Могилів-Подільської РДА за №19-к від 23.03.2018 та №55-к від 19.09.2019, які вже були предметом судового розгляду та набули чинності, не взяв до уваги посилання позивача на неправомірність (неправильність, некоректність) цих наказів та що такі накази підлягали виконанню та стали підставами для внесення до дубліката трудової книжки позивача оскаржуваних записів за п/н 17-18.

Суд вважав, що оскільки записом за №18 внесено зміни (доповнення) до запису за №17, такі записи необхідно розглядати та оцінювати в їх сукупності та з чим погодився й сам позивач заявляючи клопотання про поновлення строку звернення до суду.

Погодившись з наведеними доводами позивача, (що саме в сукупності записи за п/н 17-18 дубліката трудової книжки позивача утворюють цілісний запис про його звільнення з роботи) суд, ухвалою від 21.04.2021 поновив строк звернення до суду з вказаними вимогами.

Водночас зазначені записи відповідають підставам для їх внесення у трудову книжку наказам за №19-к від 23.03.2018 та №55-к від 19.09.2019, а певна неточність запису за №17 щодо правових підстав звільнення була усунута відповідачем шляхом внесення запису за №18 та доповнення запису про звільнення посиланням на п.4 ч.1 ст.87 Закону України "Про державну службу".

Отже, із внесенням до дубліката трудової книжки позивача запису за №18, стає очевидним, що, у відповідності до запису про звільнення, позивач звільнений з роботи 26.03.2018 за вчинення систематичного (повторного протягом року) дисциплінарного проступку прогулів (у тому числі відсутність на службі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин, на підставі п.12 ч.2 ст.65, п.4 ч.1 ст.87 Закону України "Про державну службу".

При цьому, суд не вважає зазначене як нове формулювання причин звільнення позивача.

Суд зауважив, що вказаним наказом доповнено пункт 1 наказу №19-к від 23.03.2018 посиланням на п.4 ч.1 ст.87 Закону України "Про державну службу", тобто лише конкретизовано підставу звільнення (припинення державної служби). Водночас причина звільнення та її формулювання не змінилися: "звільнено за систематичні (повторно протягом року) прогули без поважних причин".

Відтак, у зв`язку з прийняттям наказу №55-к від 19.09.2019 у відповідача був відсутній обов`язок визнавати недійсним запис за №17, оскільки в силу вимог абз.3 п.2.10 Інструкції №58 запис про звільнення визнається недійсним лише у разі зміни формулювання причин звільнення.

Крім того, запис за №18 вносився до трудової книжки на виконання наказу №55-к від 19.09.2019. Тобто цей запис був зроблений відповідачем у зв`язку з наявністю окремої, самостійної підстави для його внесення, а не з метою виправлення якихось помилок, допущених при внесенні запису за №17.

Правильною слід вважати і дату внесення відповідачем цього запису 04.11.2020, яка обумовлюється фактичним отриманням від позивача оригіналу дубліката трудової книжки серії НОМЕР_1 .

Суд правомірно не прийняв тверджень позивача, що записи за п/н 17 та 18 фактично означають наявність у формулюванні причин звільненні позивача двох різних підстав, а саме п.12 ч.2 ст.65 та п.4 ч.1 ст.87 Закону України "Про державну службу" так як жодної суперечності між цими нормами не існує. Так, п.12 ч.2 ст.65 цього Закону (у редакції, чинній на дату звільнення позивача) передбачає дисциплінарну відповідальність державного службовця за прогул (у тому числі відсутність на службі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. Водночас п.4 ч.1 ст.87 визначає таку підставу для припинення державної служби як вчинення державним службовцем дисциплінарного проступку, який передбачає звільнення.

При цьому, суд правомірно відхилив доводи позивача про те, що в записі про його звільнення мали б бути вказані всі статті Закону України "Про державну службу", перераховані у вступній частині наказу № 19-к від 26.03.2018, навівши відповідне обгрунтування.

Виходячи з наведеного, колегія суддів в діях відповідача не вбачає порушень вимог чинного законодавства щодо порядку заповнення трудових книжок.

Щодо бланку трудової книжки.

Позивач ставить під сумнів бланк трудової книжки серії НОМЕР_1 , на якому відповідач 02.04.2019 оформив дублікат трудової книжки позивача. При цьому позивач зазначав, що такий бланк не відповідає зразку, затвердженому постановою Кабінету міністрів України від 27 квітня 1993 року №301 "Про трудові книжки працівників" (зі змінами від 02 березня 1994 року), оскільки серія та номер трудової книжки зазначені у верхньому правові куті сторінки 1, а не під написом "Трудова книжка".

Зазначені доводи позивача суд оцінив критично та не взяв до уваги, оскільки із оглянутого оригіналу дубліката трудової книжки позивача, заповненого відповідачем 02.04.2019, на бланку серії НОМЕР_1 , встановлено, що вказаний бланк виготовлено ДП "ПК "Зоря", яке є одним з провідних національних виробників бланків документів суворої звітності та поліграфічної продукції з елементами захисту. Окрім того, бланк містить усі обов`язкові відомості, затверджені Постановою КМУ №301 від 27.04.1993.

Той факт, що на сторінці 1 бланку серія та номер трудової книжки вказані вище напису "Трудова книжка", а не безпосередньо під ним, не свідчить про невідповідність бланка вимогам законодавства, чи про його недійсність, оскільки визначальним у даному випадку є саме наявність на бланку усіх тих реквізитів, що передбачені затвердженим взірцем.

Таким чином, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції що і дії відповідача з оформлення дубліката трудової книжки позивача на бланку серії НОМЕР_1 не можуть визнаватися неправомірними чи такими, що порушують законні права та інтереси позивача.

Твердження позивача про те, що пенсійний орган або майбутній роботодавець не захочуть приймати трудову книжку позивача в такому вигляді, ґрунтуються ним винятково на припущеннях.

Також, суд правомірно констатував, що після отримання на руки оригіналу дубліката трудової книжки від 02.04.2019, позивач належність бланку не заперечував та дії відповідача щодо оформлення дубліката на такому бланку у визначеному законодавством порядку не оскаржував. До того ж, як видно зі змісту припису №ВН1328/204/АВ/П від 12.09.2019, за результатами проведеного інспекційного відвідування Управління Держпраці у Вінницькій області, теж не встановило порушень вимог Постанови КМУ №301 від 27.04.1993 у зв`язку з оформленням дубліката трудової книжки позивача на бланку серії НОМЕР_1 .

Щодо тверджень позивача про неналежну організацію відповідачем обліку бланків трудових книжок та недотримання процедури їх закупівлі то суд вірно виходив з того, що відповідні питання стосуються внутрішньої діяльності Могилів-Подільської РДА, як органу державної виконавчої влади та для вирішення спору між сторонами значення не мають.

В силу вимог п.4 Постанови КМУ №301 від 27.04.1993 за порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Тобто, в разі підтвердження відповідних фактів у встановленому порядку, це може бути підставою для притягнення винних посадових осіб райдержадміністрації до дисциплінарної або ж іншої передбаченої законом відповідальності.

Згідно з частиною п`ятою статті 55 Конституції України кожному гарантується захист своїх прав, свобод та інтересів від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами.

Гарантоване статтею 55 Конституції України право на захист можливе лише у разі його порушення, тому логічною вимогою при захисті такого права є обґрунтування такого порушення. Отже, порушення права має бути реальним, стосуватися індивідуально вираженого права або інтересів особи, яка стверджує про його порушення, а саме право - конкретизоване у законах України.

Водночас відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті і є підставами для прийняття судом рішення про відмову в позові.

З огляду на викладене, беручи до уваги встановлені у справі обставини, оцінивши доводи сторін на підтримку своїх вимог та заперечень, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що у спірних правовідносинах відповідач не допустив порушень прав та охоронюваних законом інтересів позивача як під час оформлення дубліката трудової книжки серії НОМЕР_1 так і внесення до неї записів за п/н 17-18.

Решта позовних вимог зобов`язального характеру є похідними вимогами від вищезазначених основних вимог, а отже, також не підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним вимогам закону судове рішення відповідає.

Доводи апеляційної скарги зазначених висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що судом при розгляді справи неповністю досліджено обставини справи або неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини чи порушено норми процесуального права.

З огляду на викладені обставини апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції щодо необґрунтованості позовних вимог та відсутності підстав для їх задоволення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 20 травня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 16 вересня 2021 року.

Головуючий Капустинський М.М.

Судді Смілянець Е. С. Сапальова Т.В.