Справа № 280/9585/20
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2021-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

18 серпня 2021 року м. Дніпросправа № 280/9585/20

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Білак С.В. (доповідач), суддів: Юрко І.В., Шальєвої В.А., секретар судового засідання Солодкова К.А., за участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача Марцих Я.О., представника відповідача Зінченко С.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16.02.2021 року в адміністративній справі №280/9585/20 (суддя у 1 інстанції Калашник Ю.В.) за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання пункту протоколу протиправним та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати пункт 29 протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум № 157 від 03 грудня 2020 року;

- зобов`язати відповідача призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу у зв`язку із настанням інвалідності І групи, внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при виконанні інтернаціонального обов`язку, відповідно до Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на момент встановлення інвалідності.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що є особою, якій встановлено статус інваліда війни І групи, що підтверджується посвідченням інваліда війни серії НОМЕР_1 від 15.11.2016 року.

19.02.1996 року при первинному огляді йому встановлено ІІ групу інвалідності, внаслідок захворювання, отриманого під час проходження військової служби.

27.02.1997 року йому встановлено ІІІ групу інвалідності, внаслідок поранення, отриманого під час виконання обов`язків військової служби.

13.07.2016 року йому первинно встановлено І групу інвалідності, внаслідок поранення отриманого під час виконання обов`язків військової служби. У зв`язку з чим він звернувся до відповідача із заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги на підставі статті 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей. Однак протокольним рішенням від 03 грудня 2020 року № 157 Міністерство оборони України відмовило позивачу у призначення одноразової грошової допомоги, оскільки на час встановлення останньому інвалідності в 1990 році не існувало правової норми щодо виплати одноразової грошової допомоги, а зміна групи інвалідності відбулась понад дворічний термін після встановлення первинної групи інвалідності. Позивач вважає такі дії відповідача протиправними та наполягає на тому, що він має право на отримання одноразової грошової допомоги в порядку, установленому постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013 року.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 16.02.2021 року у задоволені позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального права, неповне з`ясування обставин справи, просить скасувати рішення суду та прийняти нове рішення про задоволення позову у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що право на отримання одноразової грошової допомоги безпосередньо пов`язане з датою встановлення інвалідності та, відповідно, визначається положенням законодавства, яке було чинним саме на той момент, та встановлювало, зокрема, порядок отримання та розмір такої допомоги. Наступна зміна законодавства не впливає на порядок отримання, розмір допомоги тощо, і це відповідає принципу правової визначеності як складової принципу верховенства права. Оскільки 1 групу інвалідності позивачу вперше встановлено 13.07.2016 року, саме з цієї дати у останнього виникло право на отримання одноразової грошової допомоги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача та пояснення позивача та представників сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила наступне.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволені позову дійшов висновку, що виходячи з положень пункту 8 статті 16-3 Закону №2011-ХІІ право на отримання одноразової грошової допомоги, передбачене статтею 16 Закону №2011-ХІІ, могло бути реалізоване позивачем протягом трьох років з дня виникнення в нього такого права. Визначений наведеною нормою трирічний строк є присічним і Законом №2011-ХІІ не передбачено можливості його поновлення. Оскільки право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності І групи у позивача виникло 15.11.2016 року, а із заявою про призначення такої допомоги позивач звернувся лише 25.08.2020 року, у відповідача були відсутні підстави для призначення позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності І групи, оскільки позивачем не дотримано визначеного п. 8 ст. 16-3 Закону №2011-ХІІ строку реалізації права на отримання такої допомоги.

Колегія суддів з висновками суду першої інстанції не погоджується, з огляду на наступне.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 15.11.2016 року позивач отримав статус інваліда війни І групи, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , видане 15.11.2016 року.

19 лютою 1996 року позивачу первинно встановлено II групу інвалідності, внаслідок захворювання, отриманого під час проходження військової служби, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК серії MCE № 117921.

27 лютого 1997 року позивачу встановлено III групу інвалідності, внаслідок захворювання, отриманого під час проходження військової служби, що підтверджується довідкою серії МСЕ № 100309.

04 березня 1998 року позивачу підтверджено ІІІ групу інвалідності, внаслідок захворювання отриманого під час проходження військової служби, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК серії МСЕ № 040659.

01 березня 1999 року позивачу встановлено III групу інвалідності, внаслідок захворювання, отриманого під час виконання обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК серії МСЕ № 118970.

22 лютого 2000 року позивачу підтверджено ІІІ групу інвалідності, внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії, що підтверджується довідкою серії ВТЕ-26 № 031895.

14 червня 2000 року позивачу встановлено II групу інвалідності, внаслідок захворювання, отриманого під час виконання обов`язків військової служби при виконанні інтернаціонального обов`язку, що під підтверджується довідкою серії МСЕ № 036007.

06 березня 2002 року позивачу підтверджено II групу інвалідності, внаслідок захворювання отриманого під час виконання обов`язків військової служби при виконанні інтернаціонального обов`язку, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК серії МСЕ № 036640.

25 лютою 2004 року позивачу підтверджено II групу інвалідності, внаслідок захворювання отриманого під час виконання обов`язків військової служби при виконанні інтернаціонального обов`язку, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК серії MCЕ № 037295.

28 лютою 2006 року позивачу підтверджено II групу інвалідності, внаслідок захворювання отриманою під час виконання обов`язків військової служби при виконанні інтернаціонального обов`язку, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК серії МСЕ № 039561.

13 липня 2016 року позивачу при повторному огляді первинно встановлено І групу інвалідності, внаслідок захворювання отриманого під час виконання обов`язків військової служби при виконанні інтернаціонального обов`язку, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК серії АВ № 0674075.

25.08.2020 року позивач подав заяву до Запорізького обласного військового комісаріату щодо направлення документів до Міністерства оборони України для прийняття рішення про призначення та виплатити йому одноразової грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 року.

03.12.2020 року комісія Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги, відмовила у призначені допомоги. відмовляючи у призначені одноразової грошової допомоги зазначила, що заявнику група інвалідності встановлено понад дворічний термін після встановлення втрати працездатності, а тому з урахуванням п.4 ст.16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та п.8 Порядку №975 підстав для призначення одноразової грошової допомоги відсутні.

Частиною п`ятою статті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Відповідно до статті 41 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Згідно з ч.2 ст.3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" дія даного Закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.

Згідно з частини першої статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (в редакції, чинній на момент встановлення позивачу ІІІ групи інвалідності) одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Згідно з пунктом б частини 1 статті 16-2 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи, 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).

Тобто, Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" пов`язує право на отримання одноразової допомоги з настанням певних обставин, а саме: у разі загибелі, у разі встановлення інвалідності, у разі встановлення ступеня втрати працездатності.

Разом з тим, відповідно до п. 4 ст. 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (у редакції, чинній на час встановлення позивачу ІІІ групи інвалідності) якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

При цьому, відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", який набрав чинності з 1 січня 2017 року, пункт 4 статті 16-3 доповнено абзацом другим такого змісту: у разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється.

Отже, саме з 01 січня 2017 року вказана норма Закону зазнала відповідних змін.

На виконання ст.16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", Кабінет Міністрів України постановою від 25 грудня 2013 року №975 затвердив Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві ( далі - Порядок №975), яким визначено механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги.

Відповідно до пункту 2 Порядку № 975 особам, які до набрання чинності Порядком, затвердженим цією постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги: допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.

Відповідно до пункту 8 Порядку №975 (в редакції, чинній на час первинного огляду позивача органами МСЕК та встановлення відсотку втрати працездатності) якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному та резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Як вбачається з протоколу від 03.12.2020 року, комісія Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги, відмовляючи у призначені одноразової грошової допомоги зазначила, що заявнику група інвалідності встановлено понад дворічний термін після встановлення втрати працездатності, а тому з урахуванням п.4 ст.16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та п.8 Порядку №975 підстави для призначення одноразової грошової допомоги відсутні.

При цьому в спірному рішенні не зазначено, чи проводилася взагалі виплата позивачу одноразової грошової допомоги.

А тому, при таких обставинах колегія суддів вважає, що приймаючи спірне рішення, відповідачем не враховано всі суттєві обставини для вирішення цього питання, а суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, вийшов за межі підстав, за якими відповідач відмовив в задоволенні заяви позивача про призначення одноразової допомоги.

Колегія суддів вважає, що для повного захисту прав та інтересів позивача необхідно застосувати приписи ст.9 КАС України.

Таким чином, порушене право позивача підлягає відновленню саме шляхом зобов`язання Міністерство оборони України повторно розглянути заяву позивача від 25.08.2020 року про призначення та виплату позивачу одноразової грошової допомоги з прийняттям відповідного рішення за результатами повторного розгляду такої заяви, з урахуванням висновків суду.

За приписами частини 1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Таким чином, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 317, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16.02.2021 року в адміністративній справі №280/9585/20 задовольнити частково.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16.02.2021 року в адміністративній справі №280/9585/20 скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання пункту протоколу протиправним та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати пункт 29 протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум № 157 від 03 грудня 2020 року.

Зобов`язати Міністерство оборони України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення та виплату одноразової грошової допомоги з прийняттям відповідного рішення.

В іншій частині позовних вимог позивачу відмовити.

Вступна та резолютивна частини постанови складені в нарадчій кімнаті та проголошені в судовому засіданні 18 серпня 2021 року, в повному обсязі постанова складена відповідно до ст.243 КАС України.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - суддя С.В. Білак

суддя І.В. Юрко

суддя В.А. Шальєва