Справа № 360/2912/21
Суддя: І.О. Свергун
Дата ухвалення: 2021-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

20 вересня 2021 рокуСєвєродонецькСправа № 360/2912/21

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Свергун І.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління поліції охорони в Луганській області про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

07.06.2021 до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Управління поліції охорони в Луганській області (далі відповідач), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не включення при здійсненні розрахунку одноразової грошової допомоги при звільнені позивачу індексації грошового забезпечення в сумі 990,04 грн;

- визнати протиправними дії відповідача щодо включення при розрахунку одноразової грошової допомоги при звільнені позивачу щомісячної премії в розмірі 130%, що становить 4563,00 грн;

- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок позивачу розміру одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в Національній поліції за власним бажанням, передбачену статтею 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з урахуванням індексації в сумі 990,04 грн та щомісячної премії в розмірі 147% в сумі 5159,70 грн та виплатити різницю недоотриманої грошової допомоги при звільнені.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що позивач проходив службу з 24.08.2006 по 06.11.2015 в органах внутрішніх справ та в подальшому з 07.11.2015 по 10.06.2020 проходив службу в Управлінні поліції охорони в Луганській області, під час якої приймав безпосередню участь в Антитерористичній операції в Луганській області, у зв`язку з чим позивачу було надано статус учасника бойових дій та видано посвідчення серії НОМЕР_1 від 23 листопада 2016 року.

10.06.2020 позивача було звільнено зі служби (за власним бажанням). Вислуга років на день звільнення у календарному обчислені становить: 15 років 08 місяців 15 днів, час служби у пільговому обчисленні (без урахування календарної вислуги): 04 роки 02 місяці 24 дні».

Під час проходження служби позивач звернувся до відповідача з проханням нарахувати та виплатити йому при звільнені (в день звільнення) одноразову грошову допомогу при звільнені на що отримав відмову.

Позивач, вважаючи бездіяльність відповідача протиправною, звернувся до Луганського окружного адміністративного суду з позовом.

10 лютого 2020 року по справі № 360/2846/20 Луганським окружним адміністративним судом було прийнято рішення, яким зобов`язано Управління поліції охорони в Луганській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільнені за власним бажанням в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за 15 повних календарних років служби», та яке набрало законної сили 13.03.2021.

22.03.2021 на картковий рахунок ОСОБА_1 від Управління поліції охорони в Луганській області надійшли грошові кошти в сумі 24370,36 грн та 5449,28 грн.

З метою перевірки правильності здійснення розрахунку одноразової грошової допомоги та можливого звернення до суду, ОСОБА_1 уклав договір про надання правової допомоги з адвокатом Солодовніковим Олександром Петровичем, в інтересах якого до Управління поліції охорони було спрямовано адвокатський запит від 26.03.2021, де разом з іншими питаннями просили надати довідку розрахунку одноразової грошової допомоги при звільнені позивача, здійсненої на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду 10 лютого 2021 року по справі № 360/2846/20.

08.04.2021 на адресу представника позивача надійшла відповідь № 732/43/32/7/01-2021 від 06.04.2021, в якій була надана відомість про грошове забезпечення ОСОБА_1 , але не надана довідка позивачу про розрахунок одноразової грошової допомоги при звільнені, а тому позивач був позбавлений можливості перевірити правильність здійснення такого розрахунку та встановити наявність або відсутність порушення його прав.

15.04.2021 представник позивача повторно звернувся до відповідача з проханням щодо надання повної відповіді на адвокатський запит від 26.03.2021, але 16.05.2021 отримав негативну відповідь за № 1068/43/32/7/01-2021 від 14.05.2021, крім того 29.04.2021 усно звернувся зі скаргою на «гарячу лінію», та 31.05.2021 отримав відповідь від 26.05.2021 за № 1135/43/32/7/02-2021, якою повідомлено, що 22.03.2021 на користь ОСОБА_1 згідно рішення Луганського окружного адміністративного суду від 10.02.2021 по справі № 360/2846/20 Управлінням перераховано 24370,36 грн та 5449,28 грн та надана довідка про розрахунок одноразової грошової допомоги при звільнені.

Відповідно до довідки № 1132/43/32/5/02-2021 від 26.05.2021 ОСОБА_1 була нарахована одноразова грошова допомога при звільнені в сумі 30273,75 грн у відповідності до наказу Міністерства внутрішніх справ України від 06 квітня 2016 року № 260 із змінами. Сплачено одноразову грошову допомогу при звільнені ОСОБА_1 в розмірі 29819,64 грн.

Вивченням відомості про грошове забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.01.2020 по 10.06.2020 встановлено, що крім зазначених складових, включених для розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні ОСОБА_1 , відповідачем не було включено таку його складову, як індексація грошового забезпечення в сумі 990,04 грн.

Крім того, вивченням відомості про грошове забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.04.2020 по 10.06.2020 встановлено, що в травні 2020 року процент премії становив 147 %, а не 130 %, як зазначено в розрахунку одноразової грошової допомоги відповідачем, а сума щомісячної премії повинна бути зазначена 5159,70 грн, а не 4563,00 грн, оскільки до розрахунку одноразової грошової допомоги при звільнені береться повний останній місяць служби, а саме травень 2020 року.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду.

Ухвалою суду від 14.06.2021 позов було залишено без руху для усунення недоліків.

Ухвалою суду від 24.06.2021 продовжено ОСОБА_1 строк для усунення недоліків його позовної заяви. У встановлений судом строк позивачем недоліки було усунуто.

Ухвалою суду від 19.07.2021 відкрито провадження у справі, визнано причини пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними та поновлено ОСОБА_1 строк звернення до адміністративного суду з даним позовом, визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

03.08.2021 від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву (арк. спр. 57-62), в обґрунтування якого останній послався на таке. ОСОБА_1 про порушення своїх права дізнався 22.03.2021 в момент перерахування йому на картковий рахунок одноразової грошової допомоги при звільненні за власним бажанням.

Таким чином, початок перебігу позовної давності розпочався 22.03.2021, а у відповідності до частини 5 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України закінчився 22.04.2021.

Посилання представника позивача на здійснення переписки шляхом подання адвокатських запитів до УПО Луганської області з метою здійснення роз`яснення, що за кошти в сумі 29819,64 грн були перераховані 22.03.2021 ОСОБА_1 і очкування відповідей не є поважною причиною для поновлення пропущеного строку для звернення до суду, оскільки в призначенні платежу чітко вказано, яке здійснюється перерахування. Тобто позов в інтересах ОСОБА_1 подано після спливу визначеного законом строку.

УПО Луганської області виконало рішення Луганського окружного адміністративного суду від 10.02.2021 у справі № 360/2846/20, яке набрало законної сили 10.03.2021, у спосіб визначений приписами другої частини статті 9 Закону Україну «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а саме нарахувало та виплатило одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, затверджений наказом Міністра внутрішніх справ України від 06.04.2016 № 260, зареєстрований в Міністерстві юстиції України від 29 квітня 2016 року за № 669/28799 (далі Порядок № 260), містить вичерпний перелік усіх видів грошового забезпечення, до яких індексація грошового забезпечення не віднесена та є за своєю сутністю певною соціальною виплатою, спрямованою на підтримання купівельної спроможності населення України.

Сумою, про яку йдеться у позові, через законодавчо визначений механізм компенсовано позивачу подорожчання споживчих товарів і послуг в червні 2020 року, тому включення вказаної виплати до складу грошового забезпечення означатиме, що позивачу компенсуються в такий саме спосіб і в такому самому обсязі подорожчання споживчих товарів і послуг в усіх місяцях його служби впродовж 16 календарних років служби, що не відповідатиме ані приписам частини другої статті 9 Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», ані Закону України «Про індексацію грошових доходів населення». Зважаючи на викладене, відповідач вважає, що в нього відсутні правові підстави для включення до розрахунку одноразової грошової допомоги індексації грошового забезпечення за червень 2020 року у розмірі 569,64 грн.

Також відповідач зазначає, що згідно з приписами пункту 6 розділу VI Порядку № 260 нарахування одноразової грошової допомоги при звільненні із служби здійснюється з розрахунку місячного грошового забезпечення, ураховуючи відповідні оклади за посадою, спеціальним званням, процентну надбавку за стаж служби в поліції, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, установлені наказами на день звільнення.

На підставі викладеного відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд встановив таке.

Згідно з копіями паспорта громадянина України, картки фізичної особи - платника податків встановлено такі дані про позивача: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 (арк. спр. 10, 11).

Згідно з наказом від 10 червня 2020 року № 51 о/с позивач звільнений зі служби в УПО в Луганській області відповідно до пункту 7 частини першої статті 77 Закону України «Про національну поліцію» з 10 червня 2020 року, вислуга років на день звільнення у календарному обчисленні становить: 15 років 08 місяців 15 днів, час служби у пільговому обчисленні (без урахування календарної вислуги): 04 роки 02 місяці 24 дні (арк. спр. 13).

При звільненні зі служби позивачу не була виплачена одноразова грошова допомога, передбачена статтею 9 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб у розмірі 25 відсотків грошового забезпечення за кожний повний рік служби.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2021 року у справі № 360/2846/20, яке набрало законної сили 13 березня 2021 року, позов представника позивача Солодовнікова Олександра Петровича в інтересах ОСОБА_1 до Управління поліції охорони в Луганській області про визнання протиправними дії та скасування наказу задоволено повністю. Визнано протиправною бездіяльність Управління поліції охорони в Луганській області щодо не проведення нарахування та виплати в день звільнення 10 червня 2020 року, ОСОБА_1 , одноразової грошової допомоги при звільнені за власним бажанням в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за 15 повних календарних років служби; зобов`язано Управління поліції охорони в Луганській області внести зміни до наказу № 51 о/с від 10 червня 2020 року відносно ОСОБА_1 щодо нарахування та виплати йому одноразової грошової допомоги при звільнені за власним бажанням в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за 15 повних календарних років служби. Зобов`язано Управління поліції охорони в Луганській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільнені за власним бажанням в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за 15 повних календарних років служби.

22.03.2021 відповідно до платіжних доручень № та № відповідачем виплачено на виконання рішення суду одноразову грошову допомогу в сумі 24370,36 грн та компенсацію ПДФО в сумі 5449,28 грн (арк. спр. 64-65).

Разом з листом від 26 травня 2021 року № 1135/43/32/7/02-2021 позивачем від УПО в Луганській області отримано довідку про розрахунок одноразової грошової допомоги, в якій вказано, що розрахунок здійснено у відповідності до наказу Міністерства внутрішніх справ від 06.04.2016 № 260. Одноразова грошова допомога при звільненні розрахована з грошового забезпечення, що складається з: посадового окладу 1800,00 грн, окладу за спеціальним званням 1000,00 грн, надбавки за стаж служби в поліції (30 %) 810,00 грн, премії щомісячної (130 %) 4563,00 грн, а всього 8073,00 грн. Одноразова грошова допомога при звільненні розрахована в сумі 30273,75 грн (8073,00 грн х 15 років вислуги х 25 %). З нарахованої суми утримано військовий збір в розмірі 454,11 грн, виплачено одноразову грошову допомогу при звільненні в сумі 29819,64 грн (арк. спр. 22).

Дослідженням розрахункових листків за травень-червень 2020 року судом встановлено, що ОСОБА_1 нараховано таке грошове забезпечення:

за травень 2020 року: посадовий оклад 1700,00 грн, оклад за спеціальним званням 1000,00 грн, надбавка за стаж служби в поліції (30 %) 810,00 грн, доплата за роботу в нічний час (35 %) 114,01 грн, індексація 990,04 грн, премія (147 %) 5159,70 грн, одноразове підвищення щомісячної премії 140,40 грн, а всього 11698,70 грн;

за червень 2020 року (за 10 днів): посадовий оклад 566,67 грн, компенсація за невикористану відпустку 1174,68 грн, оклад за спеціальним званням 333,33 грн, надбавка за стаж служби в поліції (30 %) 270,00 грн, доплата за роботу в нічний час за травень 2020 року (35 %) 149,74 грн та за червень 2020 року (35 %) 89,25 грн, індексація 361,54 грн, премія (130 %) 6084,00 грн, одноразове підвищення щомісячної премії 245,70 грн та 491,40 грн, а всього 11524,24 грн (арк. спр. 23).

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 43 Конституції України встановлено: кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується, та на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України від 02.07.2015 № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі Закон № 580-VIII).

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 94 Закону № 580-VIII поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання.

Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону.

Відповідно до статті 102 Закону № 580-VIII пенсійне забезпечення поліцейських та виплата одноразової грошової допомоги після звільнення їх зі служби в поліції здійснюються в порядку та на умовах, визначених Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом визначає Закон України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262-XII).

Відповідно до частини другої статті 9 Закону № 2262-ХІІ особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, при звільненні зі служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, які мають вислугу 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Згідно з частиною четвертою статті 9 Закону № 2262-XII виплата зазначеної в частинах першій та другій цієї статті одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється Міністерством оборони України, Міністерством внутрішніх справ України, Національною поліцією, Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України, центральними органами виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах цивільного захисту, транспорту, виконання кримінальних покарань, пожежної і техногенної безпеки, єдину державну податкову політику, іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами, за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачених на їхнє утримання.

Відповідно до частини п`ятої статті 9 Закону № 2262-XII поліцейським, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України, звільненим зі служби безпосередньо з посад, займаних в органах державної влади, органах місцевого самоврядування або у сформованих ними органах, на підприємствах, в установах, організаціях і у вищих навчальних закладах із залишенням на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, виплата одноразової грошової допомоги з підстав, передбачених частинами першою та другою цієї статті, здійснюється за рахунок коштів органів, у яких вони працювали.

Відповідно до статті 18 Закону України від 05.10.2000 № 2017-III «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» індексацію доходів населення віднесено до державних соціальних гарантій, що, згідно зі статтею 19 цього ж Закону, є обов`язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

За визначенням статті 1 Закону України від 03.07.1991 № 1282-XII «Про індексацію грошових доходів населення» (далі Закон № 1282-XII) індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Відповідно до статті 2 Закону № 1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України, і які не мають разового характеру, у тому числі й оплата праці (грошове забезпечення).

Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Згідно з пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 № 260 затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання (далі Порядок № 260).

Згідно з пунктом 3 розділу І Порядку № 260 грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання.

До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно з пунктом 23 розділу І Порядку № 260 встановлено, що поліцейським, які звільняються зі служби в поліції та в установленому порядку мають право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні, нарахування такої допомоги здійснюється з розрахунку місячного грошового забезпечення з урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, що мають постійний характер, та премій, установлених на день звільнення.

При цьому до розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні не включається винагорода за безпосередню участь у воєнних конфліктах, антитерористичних операціях та інших заходах в умовах особливого періоду.

Днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення.

День звільнення вважається останнім днем служби.

Аналізуючи вищенаведені положення законодавства та обставини справи, суд зазначає, що індексація має спеціальний статус виплати у формі відшкодування знецінення грошових доходів громадян, зокрема, пенсії, стипендії; оплати праці (грошового забезпечення), які мають систематичний характер, а тому, індексація є невід`ємною складовою частиною грошового забезпечення.

Враховуючи, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому вона має бути врахована у складі грошового забезпечення позивача для розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні.

Такий висновок суду узгоджується з позицією, що викладена в постановах Верховного Суду від 11 грудня 2019 року в справі № 638/5794/17, від 27 грудня 2019 року в справі № 643/11749/17, предметом розгляду яких було, зокрема, включення до складу грошового забезпечення, з якого призначається (обчислюється) пенсія, індексації грошового забезпечення.

Також правовий висновок щодо включення до складу грошового забезпечення, з якого розраховується одноразова грошова допомога при звільненні, індексації грошового забезпечення висловлений Верховним Судом у постанові від 30 квітня 2021 року в справі № 620/561/20.

Таким чином, суд погоджується з твердженнями позивача, що одноразова грошова допомога при звільненні мала розраховуватися відповідачем з урахуванням індексації грошового забезпечення, яка в червні 2020 року становила 990,04 грн.

Відповідно, в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання протиправними дій відповідача щодо нарахування та виплати позивачу грошової допомоги при звільненні без урахування індексації грошового забезпечення, зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням індексації грошового забезпечення з урахуванням раніше виплачених сум.

Щодо позовних вимог про нарахування та виплату одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням премії за останній повний місяць служби позивача травень 2020 року, а не за місяць звільнення червень 2020 року, то суд вважає їх необґрунтованими, оскільки в цій частині вимоги позивача суперечать положенням пункту 23 розділу І Порядку № 260, яким встановлено, що нарахування одноразової грошової допомоги при звільненні здійснюється з розрахунку місячного грошового забезпечення з урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, що мають постійний характер, та премій, установлених на день звільнення.

Як слідує з матеріалів справи, позивачу в червні 2020 року була установлена премія в розмірі 130 %, тому суд дійшов висновку, що відповідач правомірно здійснив розрахунок одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням саме такого розміру премії, а не 147 % (за травень 2020 року), як вимагає позивач.

Висновок суду про те, що для розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні береться саме місячне грошове забезпечення, встановлене позивачеві на день його звільнення, відповідає правовому висновку Верховного Суду, висловленому в постанові від 22 липня 2021 року в справі № 200/10368/18-а.

Щодо посилання відповідача на те, що позивачем пропущено строк звернення до суду з даним позовом, суд зазначає, що ухвалою суду від 19.07.2021 визнано причини пропуску строку звернення до суду поважними та поновлено позивачу строк звернення до суду з даним позовом, оскільки розмір одноразової грошової допомоги при звільненні дійсно став відомим позивачу під час її виплати 22 березня 2021 року, однак механізм здійсненого відповідачем розрахунку та складові місячного грошового забезпечення позивача, враховані при нарахуванні цієї допомоги, стали відомі позивачу тільки після отримання на адвокатський запит довідки УПО в Луганській області від 26 травня 2021 року № 1132/43/32/5/02-2021 про розрахунок одноразової грошової допомоги.

За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.1994, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає таке.

Так, позивач просить стягнути з відповідача на його користь витрати на правову допомогу у розмірі 3000,00 грн.

Згідно положень статті 1 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Відповідно до статті 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Аналіз положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Компенсація витрат на професійну правничу допомогу здійснюється у порядку, передбаченому статтею 134 КАС України, яка не обмежує розмір таких витрат.

За змістом пункту 1 частини третьої статті 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (пункт 2 частини третьої статті 134 КАС України).

Частиною четвертою статті 134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При цьому, частиною п`ятою статті 134 КАС України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини сьомої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Суд звертає увагу на те, що зі змісту вказаних норм вбачається, що від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Що стосується часу, витраченого фахівцем в галузі права, то зі змісту вказаних норм процесуального права можна зробити висновок, що достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, яка саме кількість часу витрачена на відповідні дії (постанова Верховного Суду від 13.12.2018 у справі № 816/2096/17).

Представником позивача на підтвердження оплати послуг адвоката надано квитанцію № 31 від 03.06.2021 про сплату позивачем адвокату Солодовнікову О.П. коштів у сумі 3000,00 грн (арк. спр. 27).

Матеріали справи містять договір б/н від 26.03.2021 (далі - Договір) про надання правової допомоги, укладений між позивачем та адвокатом Солодовніковим Олександром Петровичем (арк. спр. 24).

Відповідно до підпункту 3.1 пункту 3 Договору за правову допомогу, передбачену в підпунктом 1.2 Договору замовник сплачує адвокату винагороду в розмірі визначеному додатком № 1 до цього договору.

Згідно додатку №1 до договору про надання правової допомоги від 26.03.2021 за правову допомогу, передбачену в підпункті 1.2 Договору замовник сплачує адвокату винагороду в розмірі 3000 грн, про що додатково складається акт прийому передачі наданих послуг (арк. спр. 25).

Послуги адвоката з питань правової допомоги прийнято позивачем згідно акта від 03.06.2021 приймання-передачі наданих послуг №31 до додатку №1 договору про надання правової допомоги № б/н від 26.03.2021. Вартість послуг адвоката за цим актом складає 3000,00 грн, що є фіксованим розміром за надання послуг виконавцем. Самі послуги складались з надання правової консультації, збору доказів, складання позовної заяви (арк. спр. 26).

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що представником позивача доведено належними та допустимими доказами понесенні позивачем судові витрати на правничу допомогу у сумі 3000,00 грн.

Від відповідача клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу адвоката не надходило.

При цьому відповідно до частин першої, третьої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Отже, враховуючи те, що позовні вимоги задоволено частково, позивачу необхідно відшкодувати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог 1000,00 грн у рахунок відшкодування витрат за правничу допомогу адвоката.

Вирішуючи питання про розподіл судового збору, суд виходить з такого.

Згідно з матеріалами справи позивач при зверненні до суду з позовом сплатив 908,00 грн судового збору (арк. спр. 43).

У зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог суд дійшов висновку, що судові витрати, понесені позивачем, належать відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, а саме в сумі 302,67 грн.

Керуючись статтями 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Управління поліції охорони в Луганській області (, місцезнаходження: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Партизанська, буд. 27) про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління поліції охорони в Луганській області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні без урахування індексації грошового забезпечення в сумі 990,04 грн.

Зобов`язати Управління поліції охорони в Луганській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням індексації грошового забезпечення в сумі 990,04 грн з урахуванням раніше виплачених сум.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління поліції охорони в Луганській області на користь ОСОБА_1 судові витрати на правничу допомогу в сумі 1000,00 грн (одна тисяча грн 00 коп.) та судовий збір в сумі 302,67 грн (триста дві грн 67 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.О. Свергун