Справа № 264/3804/21
Суддя: Пустовойт Т. В.
Дата ухвалення: 2021-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 264/3804/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" вересня 2021 р. м. Маріуполь

Іллічівський районний суд м.Маріуполя Донецької області в особі судді Пустовойт Т.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Донецькій області про визнання недійсною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

У С Т А Н О В И В:

У червні 2021 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача, в якому вказав, що 21 травня 2021 року його було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАН №4240522 винесено за те, що 21 травня 2021 року о 22-44 годин ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Kia Cerato» державний номерний знак НОМЕР_1 біля будинку №86 по вул.Новосибірській в м.Маріуполі з технічною несправністю, а саме з непрацюючою лівою фарою в режимі ближнього світла в темну пору доби, чим порушив п.31.4.3(в) Правил дорожнього руху України. Із постановою не згоден і просить її скасувати, оскільки вважає її безпідставною і незаконною. В обґрунтування своїх вимог, позивач вказав, що п.31.4.3(в) Правил дорожнього руху України не порушував, його автомобіль не мав вказаної поліцейським технічної несправності, з метою доведеності надав відеозапис зі свого мобільного телефону, яким, на його думку, підтверджено викладене. Відтак підстави вимагати надання посвідчення водія та полісу страхування у поліцейського були відсутні. Про наведене вказував поліцейському, проте той не звернув на це уваги та склав постанову. Крім того зазначив, що постанова винесена з процесуальними порушеннями, а саме порушено його право на захист, порядок скарження постанови не роз`яснено. Вважає, що не вчиняв порушення правил дорожнього руху, а тому постанова посадової особи про притягнення його до адміністративної відповідальності є незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Ухвалою Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 24.06.2021 року ОСОБА_1 поновлено строк звернення до суду із даним позовом.

Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просив проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача Василенко Ю.Г., яка діє на підставі довіреності від 29.12.2020 року, вимоги не визнала, надіслала до суду відзив, в якому зазначила про законність дій поліцейського Мануйленка В.І., оскільки позивачем було допущено порушення правил дорожнього руху, а саме п.31.4.3(в), та за скоєне правопорушення його було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 340 грн. за ч.1 ст.121 КУпАП. У підтвердження доводів, надала диск з відеозаписом. На підставі цього просила відмовити у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі. 15.09.2021 року до судового засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі.

Оскільки обидві сторони у справі в судове засідання не з`явилися, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, для розгляду справи немає перешкод, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами на підставі ч.3 ст.194, ч.9 ст.205 КАС України.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.14 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Судом встановлено, що 21 травня 2021 року постановою у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАН №4240522 поліцейського роти №3 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Мануйленка В.І. позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП, зокрема за те, що 21 травня 2021 року о 22-33 годин, він, керуючи автомобілем «Kia Cerato» державний номерний знак НОМЕР_1 з технічною несправність біля будинку №86 по вул.Новосибірській в м.Маріуполі, порушив вимоги п.31.4.3(в) Правил дорожнього руху України, а саме з непрацюючою лівою фарою в режимі ближнього світла в темну пору доби. Вказане порушення тягне за собою відповідальність, передбачену ч.1 ст.121 КУпАП, за скоєння якого накладено штраф в сумі 340 грн.

Відповідно до ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За вимогами ст.251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ч.1 ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі письмових, речових і електронних доказів, висновків експертів, показань свідків.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно постанови серії ЕАН №4240522 від 21.05.2021 року ОСОБА_1 порушив п.31.4.3(в) Правил дорожнього руху України. Порушення зафіксовані відеореєстратором, встановленим на службовому автомобілі, та бодікамерами, закріпленими на форменому одязі інспекторів, що є допустимим відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» та «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року №1395.

Вказані докази суд приймає як належні, оскільки відомості про технічний засіб, яким зафіксовано правопорушення міститься в п.7 постанови серії ЕАН №4240522 від 21.05.2021 року.

Аналогічна правова позиція щодо належності доказу викладена у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 24.01.2019 року у справі №428/2769/17 та від 19.02.2020 року у справі №524/1284/17.

Пунктом п.31.4.3(в) Правил дорожнього руху України вказано, що забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством, зокрема за наявності технічної несправності, а саме не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла.

З відеозапису наданого відповідачем оптичного диску, вбачається що водій автомобіля «Kia Cerato» державний номерний знак НОМЕР_1 , який згодом назвався ОСОБА_1 , був зупинений працівниками поліції біля будинку №86 по вул.Новосибірській в м.Маріуполі (відеофайл №video_2021-07-14_15-31-03). На вищевказаному автомобілі наявна технічна несправність, а саме з не працює ліва фара в режимі ближнього світла, вказане відбувається в темну пору доби. Аварійна світлова сигналізація під час руху транспортного засобу водієм не застосовувалась.

До посилання позивача про те, що його автомобіль не мав вищевказаної технічної несправності, а також наданого ним відеозапису, суд відноситься критично, оскільки, як зазначалось самим позивачем під час спілкування з поліцейськими з приводу виявленої несправності, фара могла вийти з ладу під час перебування в дорозі, скільки їхав він тривалий час, повертаючись до дому з с.Урзуф Мангушського району. Про наявну поломку його попереджали працівники поліції, які зупиняли автомобіль раніш, проте штрафу не виписали, а відпустили до дому. Усунути несправність на місці не має можливості, тому вважав поведінку поліцейських неправомірною (відеозапис №).

При цьому, суд зазначає, що у даному випадку закінчений склад правопорушення настає з того моменту коли особа рухалась з технічною несправністю, передбаченою п.31.4 ПДР України, не застосовуючи аварійну світлову сигналізацію.

Аналогічна позиція викладена постановою Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 18.10.2019 року у справі №177/213/17(2-а/177/16/17).

Враховуючи викладене, наведені позивачем порушення з боку працівників поліції є недоведеними та спростованими.

Крім того, суд не приймає до уваги посилання позивача на порушення інспектором Мануйленком В.І. його права на захист, оскільки надані суду матеріали містять відомості, що під час складання постанови про притягнення до адміністративної відповідальності відносно ОСОБА_1 , останньому були роз`ясненні його права передбачені ст.268 КУпАП, проте останній не виявив бажання скористатися будь-яким з перелічених прав, поводив себе зухвало та занадто емоційно, при цьому особисто здійснював дзвінки та отримував, з його слів, консультацію за телефоном, що підтверджується відеозаписом з нагрудної камери інспектора (відеофайли № та №).

З урахуванням зазначеного відповідачем цілком обґрунтовано та законно було прийнято рішення про порушення правил дорожнього руху та винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП.

Отже, приймаючи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку, що підстави для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 21.05.2021 року відносно ОСОБА_1 відсутні.

Керуючись ст.ст.2, 72, 77, 243-246 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні адміністративного позову за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Донецькій області про визнання недійсною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з поважних причин.

Суддя: Т.В. Пустовойт