Справа № 160/11628/20
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2021-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

16 вересня 2021 року м. Дніпросправа № 160/11628/20

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),
суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2021 року (суддя Серьогіна О.В.) у справі №160/11628/20 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та скасування наказів,-

встановиВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність командира Військової частини НОМЕР_1 з приводу не надання ОСОБА_1 копій наказів, згідно яких на нього командира артилерійського дивізіону майора ОСОБА_1 накладались дисциплінарні стягнення;

- визнати протиправним та скасувати: наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 16.02.2020 року № 138 в частині накладення на ОСОБА_1 - догани; наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 05.03.2020 року № 194 в частині накладення на ОСОБА_1 - догани; наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 14.04.2020 року № 343 в частині накладення на ОСОБА_1 - догани; наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 30.04.2020 року № 424 в частині накладення на ОСОБА_1 - догани; наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 08.04.2020 року № 147 в частині накладення на ОСОБА_1 - догани; наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 07.05.2020 року № 463 в частині накладення на ОСОБА_1 - догани; наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 11.06.2020 року № 587 в частині накладення на ОСОБА_1 - догани; пункт 2 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 25.05.2020 року № 272 в частині притягнення ОСОБА_1 до матеріальної відповідальності у розмірі 3731 (три тисячі сімсот тридцять одна) гривні 36 коп., за понаднормове харчування підлеглих йому військовослужбовців.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що відповідно до наказу командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 05.04.2019 року № 110 ОСОБА_1 був призначений на посаду командира самохідного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи Військової частини НОМЕР_1 . Під час проходження служби позивач дізнався, що відповідно до наказів командира Військової частини НОМЕР_1 на нього, як командира самохідного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_1 було накладено ряд дисциплінарних стягнень. Жодних копій наказів про накладення на нього даних стягнень йому не надавалось, про дані стягнення він дізнався лише 24.07.2020 року, коли ознайомився із своєю службовою карткою. З фабули даних наказів командира військової частини НОМЕР_1 ,

про які позивачу стало відомо з його службової картки, згідно яких на нього було накладено дані дисциплінарні стягнення не зазначено, що саме позивачу ставлять в вину (час, місце, спосіб) вчинення правопорушення, дію або бездіяльність. Також вважає істотним порушенням його права на захист той факт, що перед винесенням даних наказів про притягнення його до дисциплінарної відповідальності йому не надали можливості надати свої пояснення та заперечення проти висунутих обвинувачень. З цих підстав просив позов задовольнити.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2021 року адміністративний позов задоволено частково, а саме:

визнано протиправною бездіяльність командира Військової частини НОМЕР_1 з приводу не надання ОСОБА_1 відповідно до рапорту від 19.08.2020 року за вх. №9959 копій наказів, згідно яких на нього командира артилерійського дивізіону майора ОСОБА_1 накладались дисциплінарні стягнення;

визнано протиправним та скасовано наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 16.02.2020 року № 138 в частині накладення на ОСОБА_1 - догани;

визнано протиправним та скасовано наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 05.03.2020 року № 194 в частині накладення на ОСОБА_1 - догани;

визнано протиправним та скасовано наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 14.04.2020 року № 343 в частині накладення на ОСОБА_1 догани;

визнано протиправним та скасовано наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 30.04.2020 року № 424 в частині накладення на ОСОБА_1 догани;

визнано протиправним та скасовано наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 08.04.2020 року № 147 в частині накладення на ОСОБА_1 догани;

визнано протиправним та скасовано наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 11.06.2020 року № 587 в частині накладення на ОСОБА_1 догани;

визнано протиправним та скасовано пункт 2 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 25.05.2020 року № 272 в частині притягнення ОСОБА_1 до матеріальної відповідальності у розмірі 3731,36 коп., за понаднормове харчування підлеглих йому військовослужбовців.

Рішення суду, в частині задоволених позовних вимог щодо визнання протиправною бездіяльність, мотивовано встановленими обставинами справи, які свідчать про те, що не дивлячись на звернення позивача про надання йому копій оскаржуваних наказів, командиром Військової частини НОМЕР_1 такі накази позивачу надані не були.

Рішення суду, в частині задоволених позовних вимог щодо скасування наказів про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, мотивовано тим, що такі накази є необґрунтованими, оскільки відповідачем не було доведено тих обставин, які зазначені в наказах та які стали підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову у повному обсязі. Апеляційна скарга фактично обґрунтована незгодою з висновками суду першої інстанції щодо неправомірності та необґрунтованості притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності. З цього приводу відповідач зазначає про не правильність висновків суду першої інстанції щодо ненадання доказів обґрунтованості притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, оскільки самі оскаржувані накази, як зазначає відповідач, і є доказами скоєння позивачем проступків, що і стало підставою для притягнення останнього до відповідальності. За позицією відповідача законодавство, що регулює військову сферу не визначає додаткових способів доказування дисциплінарних правопорушень військовослужбовців, окрім як наказ командира військової частини або особи уповноваженої на видання наказів. Крім цього, відповідач вказує на те, що відносно наказу №194 від 05.03.2020 військовою частиною надавалися до суду, на підтвердження правопорушення, рапорт №4383 від 03.03.2020. Аналогічне, як зазначає відповідач, стосується і наказу №147 від 08.04.2020, але вказані докази судом першої інстанції до уваги прийнятті не були. З цих підстав, посилаючись на те, що саме позивач, як командир артилерійського дивізіону, є відповідальним за ввірений особовий склад, обґрунтовано притягувався до дисциплінарної відповідальності за невиконання чи неналежне виконання своїх посадових обов`язків.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін з огляду на його законність та обґрунтованість.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження з підстав, передбачених п.2 ч.1 ст.311 КАС України.

Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що ОСОБА_1 проходив службу на посаді командира самохідного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи Військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 138 від 16.02.2020 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності, на позивача було накладено дисциплінарне стягнення ДОГАНА на підставі статті 48, 55 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України за неналежне виконання службових обов`язків, порушення вимог статей 11, 16, 59, 102, 112 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, вимог пунктів 1.5, 1.6 розділу І Інструкції з організації обліку особового складу Збройних Сил України затвердженої наказом Міністерства оборони України від 26.05.2014 №333, додатку 10 до Інструкції з організації обліку особового складу Збройних Сил України затвердженої наказом Міністерства оборони України від 26.05.2014 року №333 (пункт 2.1 розділу II).

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) №194 від 05.03.2020 року про результати проведення звірок зі службами забезпечення військової частини НОМЕР_1 на підставі вимог Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України затвердженого наказом Міністра оборони України від 16.07.1997 року №300, за неналежне виконання своїх службових обов`язків організації обліку військового майна, порушення вимог статті 92, 9 103, 111, 119 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, на командира самохідного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 було накладено дисциплінарне стягнення ДОГАНА.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) №147 від 08.04.2020 року про стан служби військ у військовій частині НОМЕР_1 у березні 2020 року було накладено дисциплінарне стягнення ДОГАНА на позивача згідно статей 48, 55 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України за порушення статті 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України. Зазначене дисциплінарне стягнення було накладено на позивача у зв`язку з неналежною організацією служби військ у самохідному артилерійському дивізіоні бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 , так як станом на березень 2020 року в даному підрозділі належним чином не було організовано добове чергування підрозділу (відсутній інструктуючий добового наряду та план конспект), також порушення парко-господарських заходів (не підтримувався порядок на закріпленій за підрозділом території).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) №343 від 14.04.2020 року про накладення дисциплінарного стягнення за порушення вимог статті 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, пункту 1.2 розділу 2 Інструкції з організації обліку особового складу Збройних Сил України затвердженого наказом Міністерства оборони України №333 від 26.05.2014 року було накладено на позивача дисциплінарне стягнення ДОГАНА згідно статей 48, 55 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно- господарської діяльності) №424 від 30.04.2020 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності за порушення вимог статей 30, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, низьку виконавчу дисципліну було притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення ДОГАНА на ОСОБА_1 на підставі статей 48, 55 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Наказом №464 від 08.05 2020 року на позивача накладено дисциплінарне стягнення ДОГАНА.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) №587 від 11.06.2020 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності за порушення вимог статей 144, 145, 146, 147, 150 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, за низьку виконавчу дисципліну командира самохідного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення ДОГАНА згідно статті 48, 55 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) №272 від 25.05.2020 року про результати службового розслідування відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 14.04.2020 року № 339, винними у безпідставному витрачанні коштів виявилися: начальники служб, командири дивізіонів, командири батарей, командири рот, командири окремих взводів, командири відділень, які в порушення вимог Інструкції з організації обліку особового складу Збройних Сил України № 333 від 26.05.2014 року не належним чином виконували свої службові обов`язки стосовно обліку особового складу щодо наявності точної і особисто ними перевірених відомостей про чисельність особового складу за штатом, за списком і в наявності, про кількість відсутніх із визначенням причин по кожному військовослужбовцю, в наслідок чого призвело до безпідставного списання продовольства на загальну суму 359018 грн. 34 коп. За завдання шкоди військовій частині НОМЕР_1 капітана ОСОБА_1 , командира самохідного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 притягнуто до відповідальності у розмірі завданої шкоди у сумі 3731,36 грн. за понаднормове харчування військовослужбовців.

Вважаючи оскаржувані накази протиправними позивач звернувся до суду з даним позовом.

За наслідками перегляду справи суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

Щодо позовних вимог про визнання протиправної бездіяльності відповідача, в частині не надання копій наказів про накладення дисциплінарних стягнень.

Задовольняючи позов, в цій частині заявлених вимог, суд першої інстанції виходив з встановлених обставин справи, які свідчать про те, що 19.08.2020 позивач звертався до відповідача із рапортом про надання йому усіх наказів щодо застосованих дисциплінарних стягнень, але такий рапорт позивача фактично розглянуто відповідачем не було та копій наказів надано не було.

Встановивши такі обставини справи, пославшись на право позивача отримати копії наказів, які особисто його стосуються та визначивши обов`язок відповідача щодо порядку розгляду звернень військовослужбовців, який передбачено Інструкцією про організацію розгляду звернень та проведення особистого прийому громадян у Міністерстві оборони України та Збройних Силах, затверджена наказом Міністерства оборони України 28.12.2016 за №735, суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість заявлених, в цій частині, вимог.

Оскаржуючи рішення суду першої інстанції у повному обсязі, відповідачем в апеляційній скарзі не наведено жодних аргументів щодо висновків суду першої інстанції, які стали підставою для задоволення позову, в частині заявлених вимог щодо визнання протиправної бездіяльності.

Ураховуючи те, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч.1 ст.308 КАС України), суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції, в частині задоволених позовних вимог про визнання протиправної бездіяльності відповідача щодо не надання копій наказів про накладення дисциплінарних стягнень.

Щодо заявлених вимог про визнання протиправними та скасування наказів про накладення дисциплінарних стягнень.

Як зазначено вище, рішення суду першої інстанції, в цій частині заявлених вимог, мотивовано тим, що такі накази є необґрунтованими, оскільки відповідачем не було доведено тих обставин, які зазначені в наказах та які стали підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

Не погоджуючись з такими висновками суду першої інстанції відповідач, в апеляційній скарзі, посилається на те, що самі оскаржувані накази і є доказами скоєння позивачем проступків, що і стало підставою для притягнення останнього до відповідальності. За позицією відповідача законодавство, що регулює військову сферу, не визначає додаткових способів доказування дисциплінарних правопорушень військовослужбовців, окрім як наказ командира військової частини або особи уповноваженої на видання наказів.

З такими аргументами відповідача суд апеляційної інстанції погодитися не може з огляду на таке.

Так, наказ про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності може бути підданий судовому контролю (ст..88 Закону України Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України).

У свою чергу, надаючи оцінку такому наказу на предмет його законності та обгрунтованості, суд повинен не лише встановити обставини, які стали підставою для притягнення особи до дисциплінарної відповідальності, а й визначити докази, на підставі яких такі обставини (факти) встановлено, а також надати оцінку таким доказам, на предмет, зокрема, їх належності та допустимості (ст..ст.72-74 КАС України).

Таким чином, надаючи оцінку оскарженим наказам відповідача, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, якими саме доказами підтверджено відповідачем обставини, що стали підставою притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

Відповідно до ст..84 Закону України Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Отже, з огляду на вказану норму права, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність у відповідача права притягувати до дисциплінарної відповідальності підлеглих без проведення службового розслідування, але за умови того, що правопорушення не потребують уточнення причин і умов, що сприяли його вчиненню.

Тобто, якщо службове розслідування щодо обставин скоєння правопорушення не проводиться, то у такому випадку таке правопорушення повинно бути очевидним, як щодо самого факту його вчинення так і щодо причин і умов, що сприяли його вчиненню, та має підтверджуватися певними доказами.

Таким чином, позиція відповідача щодо відсутності обов`язку доведення вчиненого правопорушення, з огляду на те, що самі оскаржувані накази і є доказами скоєння позивачем правопорушень, є помилковою. При цьому, слід зазначити і те, що ані Закону України Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України, ані інші нормативно-правові акти, зокрема, Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затверджений наказом Міністерства оборони України 21.11.2017 №608, не визначають того, що накази про притягнення до дисциплінарної відповідальності є самостійними та достатніми доказами, які свідчить про доведеність вини військовослужбовця, якого притягнуто до такої відповідальності.

Щодо посилань відповідача в апеляційній скарзі на те, що суду надавались рапорти, які стали підставою для прийняття оскаржуваних наказів №194 від 05.03.2020 та №147 від 08.04.2020, слід зазначити те, що самі по собі рапорти (т.1 а.с.183, а.с.190 звор.), в яких зазначено про певні недоліки в службі підрозділів, не визначають осіб відповідальних за такі порушення, причини і умови, що призвели до таких порушень.

Тобто, самі по собі рапорти не можуть підтверджувати скоєння правопорушень саме позивачем, але можуть бути підставою для проведення перевірки обставин, які в них викладені.

Оскільки відповідачем не було надано доказів на підтвердження обставин, які викладені у рапортах, то суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для висновку про обґрунтованість наказів №194 від 05.03.2020 та №147 від 08.04.2020.

Інших аргументів відповідача, окрім вищенаведених, в апеляційній скарзі не зазначено.

Таким чином, дослідивши встановлені обставини справи, аргументи відповідача, з якими він пов`язує незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2021 року у справі №160/11628/20 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, визначені ст.ст.328, 329 КАС України.

Повне судове рішення складено 17.09.2021

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк