Справа № 620/1781/21
Суддя: Лічевецький Ігор Олександрович
Дата ухвалення: 2021-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/1781/21 Суддя (судді) першої інстанції: Житняк Л.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Лічевецького І.О., суддів - Мельничука В.П., Оксененка О.М., при секретарі - Рейтаровській О.С., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Північної митниці Держмитслужби на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 24 травня 2021 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інсайт+» до Північної митниці Державної митної служби України про визнання протиправними та скасування рішення і картки відмови,

ВСТАНОВИВ

Товариство з обмеженою відповідальністю «Інсайт+» звернулось до суду з позовом, в якому просило визнати протиправними та скасувати рішення Північної митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів №UA 102000/2021/000007/2 від 02.02.2021 та Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA 102150/2021/00010 від 02.02.2021.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що під час здійснення митного оформлення товарів товариство подало митному органу всі документи, що передбачені частиною 2 статті 53 Митного кодексу України. Оскільки розбіжності у поданих документах відсутні та відомостей у них достатньо для визначення митної вартості товарів, у митного органу не було підстав не використати основний метод визначення митної вартості товарів - за ціною договору щодо товарів, які імпортуються.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 24 травня 2021 року адміністративний позов задоволено повністю.

В апеляційній скарзі Північна митниця Держмитслужби, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення і прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Апелянт зазначає, що у зв`язку з неподанням позивачем додаткової інформації щодо підтвердження вартості товарів та відповідно до умов, зазначених у частинах 2, 3 статті 53 Митного кодексу України, приймаючи до уваги відсутність банківських платіжних документів за дану поставку товарів, що не дало можливості митному органу упевнитись в правильності їх заявленої вартості, а також митні оформлення продукції подібного асортименту, здійснені ТОВ «Інсайт+» в попередній період (згідно цінової бази даних ЄАІС Держмитслужби), враховуючи вимоги частини 6 статті 54, пункту 2 частини 2 статті 52 та частини 2 статті 58 Митного кодексу України, були всі підстави для відмови у застосуванні основного методу визначення митної вартості (за ціною договору) та для визначення митним органом митної вартості товарів самостійно.

Скаржник наголошує, що у зв`язку з відсутністю можливості застосування попередніх методів, митну вартість товарів скориговано відповідно до статті 64 Митного кодексу України за резервним методом, яка ґрунтується на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях, а саме відповідно до наявною у митного органу цінової інформації ЄАІС Держмитслужби щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких здійснено раніше.

Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Шостий апеляційний адміністративний суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що 15.03.2019 між ТОВ «Інсайт+» (дистриб`ютор), який зареєстрований на території України та ARDON SAFETY S.R.О (постачальник), який зареєстрований на території Чеської Республіки, було укладено Ексклюзивний дистриб`юторський контракт №1 (далі - Контракт), відповідно до п.1.1. якого Постачальник передає, а Дистриб`ютор приймає на себе ексклюзивне право на розміщення та продаж продукції на всій території України.

Відповідно до Інвойсу від 22.01.2021 №62150947 на виконання Контракту Постачальником було відправлено товар загальною вартістю 24 366,02 EUR.

Згідно з умовами Контракту, товар підлягав оплаті Дистриб`ютором до 12.02.2021.

З метою здійснення митного оформлення товару, ввезеного на підставі вказаного Контракту, 01.02.2021 позивачем подано митну декларацію №UA 102150/2021/220369, у якій митна вартість товару визначена за основним методом - за ціною договору (контракту).

Для підтвердження правильності задекларованих показників декларантом було надано: Контракт №1 від 15.03.2019, доповнення №9 від 01.01.2021 до Контракту №1 від 15.03.2019, рахунок-фактура (інвойс) №62150947 від 22.01.2021, переклад інвойсу №62150947 від 22.01.2021, міжнародну товарно-транспортну накладну №778708 від 28.01.2021, копію митної декларації країни відправлення, довідку про транспортні витрати №14 від 01.02.2021, договір-заявку на транспортно-експедиційне обслуговування від №ШЗ2501-30 від 25.01.2021, договір-заявку на транспортно-експедиційне обслуговування від №ШВ2501-30 від 25.01.2021, сертифікат про походження товару №770276 від 26.01.2021.

За результатами розгляду поданих до митного оформлення документів, митним органом було запропоновано декларанту надати додаткові документи, а саме: висновки про вартісні характеристики підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, виписку з бухгалтерської документації.

На виконання вказаного повідомлення, 02.02.2021 декларантом додатково надано: експертний висновок Київської обласної ТПП (про вартісні характеристики ідентичного товару за попереднє митне оформлення) №КТП-4224 від 29.12.2020, виписку з бухгалтерської документації по собівартості товару - бухгалтерська довідка від 02.02.2021, прайс-лист виробника, копію митної декларації країни відправлення, каталоги та тех. листи виробника продукції, лист-повідомлення «Сертифікат ексклюзивного дистриб`ютера» від виробника, довідкову інформацію з мережі Інтернет щодо вартості товарів, митну декларацію №UA 100430/2020/015159.

За результатами опрацювання додатково наданих документів 02.02.2021 Північною митницею Державної митної служби України прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA102000/2021/000007/2, яким митна вартість визначена за резервним методом.

Також, відповідачем складено відповідну картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 102150/2021/00010.

Вважаючи такі рішення відповідача протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся до суду з даним позовом.

У відповідності до статті 4 Митного кодексу України (надалі - МК України) митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

За приписами частини 1 статті 318 МК України митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.

Відповідно до статті 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частиною 1 статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Частиною 2 статті 53 МК України визначено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

За змістом частин 1 - 3 статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Пунктом 2 частини 5 названої статті МК України органу доходів і зборів, з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, надано право письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Згідно з частиною 3 статті 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно пункту 2 частини 6 статті 54 МК України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до частини 1 статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

За приписами статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що органи доходів і зборів мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає органу доходів і зборів право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Відтак, наведені приписи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши вiдсутнiсть достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхiднi для підтвердження того чи іншого показника.

В свою чергу, відсутність в рішенні про коригування митної вартості товарів інформації з належним обґрунтуванням того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Звертаючись до фактів цієї справи, колегією суддів встановлено, що підстав для коригування митної вартості товару у Північної митниці Держмитслужби не було.

Декларантом були надані усі документи, передбачені статті 53 Митного кодексу України на підтвердження митної вартості ввезеного на митну територію товару.

При цьому, аналіз наданих первинних документів свідчить про дотримання позивачем спеціальних вимог щодо документального підтвердження митної вартості товарів.

Апелянт наголошує, що за результатами аналізу документів, поданих разом митною декларацією, митним органом було встановлено, що згідно поданих документів кошти за товар повинні бути сплачені до 12.02.2021. Отже, банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваних товарів, до митного оформлення надані не були, що в свою чергу не дало можливості митниці упевнитись в правильності заявленої вартості товарів. Крім того, скаржник наголошує, що реквізити рахунка та банка одержувача, вказані в інвойсі відрізнялись від тих, які зазначені в контракті. Будь-яких доповнень до контракту, про зміну банківських реквізитів до митного оформлення не надавалось. Поруч з цим, вказує, що митницею було проаналізовано митні оформлення подібних/ідентичних товарів ТОВ «Інсайт+» та встановлено, що позивач раніше здійснював митне оформлення подібних товарів в Київській митниці Держмитслужби за ціною, що була вищою ніж заявлено до Північної митниці Держмитслужби.

Надаючи оцінку таким доводам митного органу колегія суддів зазначає, що обставини наявності розбіжностей у реквізитах рахунку та банку одержувача не були покладені в основу прийнятих суб`єктом владних повноважень оскаржуваних рішень. Крім того, як правильно зазначено судом першої інстанції, вказані обставини не впливають на правильність визначення митної вартості товарів, оскільки не стосуються числових значень, які підлягають перевірці.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для прийняття спірних рішень митним органом визначено відсутність банківських платіжних документів за дану поставку товару та врахування митним органом митні оформлення позивачем подібного асортименту в попередній період.

Колегія суддів зазначає, що відсутність банківських платіжних документів, що стосуються оцінюваних товарів, не є підставою для сумнівів в правильності заявленої вартості товарів, оскільки частиною 2 статті 53 МК України передбачено, що платіжні документи надаються якщо рахунок сплачено. Разом з цим, як встановлено самим митним органом, відповідно до поданих позивачем документів кошти за товар повинні бути сплачені до 12.02.2021. Тобто, станом на момент подання митної декларації (01.02.2021) у позивача були відсутні документи, які б підтверджували оплату товару.

Поруч з цим, колегія суддів зазначає, що наявність в інформаційних базах даних митного органу інформації про те, що у попередні періоди подібні товари були розмитнені із зазначенням більшої митної вартості жодним чином не доводить неправильність її визначення позивачем, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку.

Такі висновки суду апеляційної інстанції узгоджуються із правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 29 січня 2019 року у справі №815/6827/17.

У постанові від 22 квітня 2019 року у справі №815/6242/17 Верховний Суд зазначив, що розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості товару. В цьому випадку митниця повинна здійснити дослідження документів щодо поставки товару з метою встановлення доказів, які підтверджують або спростовують цей сумнів.

Відповідно до пунктів 2, 4 частини 2 статті 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Між тим, спірне рішення про коригування митної вартості товарів такої інформації не містить, що не дає підстав вважати його обґрунтованим та мотивованим у контексті положень пунктів 2, 4 частини 2 статті 55 МК України.

Натомість, позивач, при митному оформлені товару в якості підтвердження митної вартості надав необхідні та достатні документи, які містять повну інформацію про митну вартість та її складові.

Відповідачем не доведено, що надані позивачем документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Таким чином, правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об`єктивна можливість застосування першого методу відповідачем не спростована.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду не спростовують і не дають підстав для висновку, що окружним адміністративним судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Північної митниці Держмитслужби залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 24 травня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

Суддя В.П.Мельничук

Суддя О.М.Оксененко