Справа № 400/4607/21
Суддя: Брагар В. С.
Дата ухвалення: 2021-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 вересня 2021 р. № 400/4607/21
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Брагар В. С. за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження розглянув адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідача:Баштанського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, вул. Ювілейна, 68, м. Баштанка, Баштанський район, Миколаївська область, 56101,

про:визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

До Миколаївського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Баштанського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідач) про:

- визнання протиправними дій, щодо відмови провести позивачу нарахування та виплату одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби відповідно до Розділу ХХХІІ Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 року №260, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 року за №745/32197, в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний рік служби з 04.05.2009 року по 31.08.2016 року;

- зобов`язання здійснити дії щодо нарахування та виплати позивачу одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби відповідно до Розділу ХХХІІ Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 року №260, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 року за №745/32197, в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний рік служби з 04.05.2009 року по 31.08.2016 року, та з 06.12.2016 року по 17.01.2021 рік.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що при звільненні з військової служби відповідно до Наказу військового комісара Баштанського РТЦКСП №6 від 17.01.2021 року та виключення позивача із списків особового складу військової частини і всіх видів забезпечення, було виплачено лише одноразову грошову допомогу при звільнення за кожний рік служби з 06.12.2016 року по 17.01.2021 рік. Позивач звертався до відповідача із заявою про внесення змін до Наказу №6 в частині виплати одноразової грошової допомоги в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний рік служби з 04.05.2009 по 31.08.2016 рік та з 06.12.2016 по 17.01.2021 рік, але листом від 06.052021 року №757 відповідач відмовив у задоволені заяви.

Відповідач направив відзив на позов, в якому проти вимог заявленого позову заперечував. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що одноразова грошова допомога при звільнені була нарахована та виплачена позивачу в повному обсязі, які зазначені в Наказі №6 від 17.01.2021 року. Просив відмовити в задоволені позову в повному обсязі.

Ухвалою суду від 29.06.2021 року суд відкрив провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження.

02.08.2021 року від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач підтримує в повному обсязі вимоги заявлені в позовній заяві.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні в них фактичні дані, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач проходив військову службу у Збройних Силах України на посаді офіцера відділення призову Баштанського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Миколаївської області оперативного командування «Південь» Сухопутних військ ЗСУ по 17.01.2021 рік.

Наказом командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (по особовому складу) від 30.12.2020 року №377 позивача звільнено з військової служби відповідно до п.2 ч.5 ст.26 ЗУ «Про військовий обовязок і військову службу» у запас за п. «а» (за власним бажанням).

Наказом військового комісара Баштанського РТЦКСП (по стройовій частині) від 17.01.2021 року №6 позивача виключено із списків особового складу військової частини і всіх видів забезпечення та направлений на військовий облік до Заводського РТЦКСП Миколаївської області та наказано здійснити виплату надбавки за особливості проходження військової служби у розмірі 65% посадовоого окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років, грошову премію у розмірі 70% до посадового окладу за період з 01.01.2021 по 17.01.2021 року, виплатити компенсацію за невикористану додаткову відпустку, та виплатити вихідну допомогу при звільненні відповідно до Наказу Міністра оборони України №260 від 07.06.2018 року в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний рік служби з 06.12.2016 року по 17.01.2021 рік.

При звільненні позивача з військової служби вихідна допомога за період з 06.12.2016 року по 17.01.2021 рік виплачено, про що в позовній заяві зазначає позивач.

12.04.2021 року позивач звернувся до відповідача із заявою про внесення змін до абз.11 п.1 Наказу від 17.01.2021 року №6, якими виплатити позивачу одноразову грошову допомогу у разі звільнення з військової служби відповідно до наказу МОУ від 07.06.2018 року №260, в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний рік служби з 04.05.2009 року по 31.08.2016 рік та з 06.12.2016 року по 17.01.2021 рік.

За результатами розгляду заяви позивача відповідачем прийнято рішення від 06.05.2021 року №757.

Позивач вважає, що дії відповідача є протиправними, тому для захисту своїх прав та інтересів звернувся з позовом до суду.

Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Частиною 2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни відповідно до Конституції України визначає Закон України «Про соціальний і правовий: захист військовослужбовців та членів їх сімей» та регулює відносини у цій галузі.

Відповідно до ст.40 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до законів України «Про Збройні Сили України», «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей» та іншими законами.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Конституційний Суд України у рішенні від 17 березня 2004 року №7-рп/2004 вказав, що визначений законами України відповідно до положень статті 17 Конституції України комплекс організаційно-правових та економічних заходів, спрямованих на забезпечення соціального захисту військовослужбовців та працівників правоохоронних органів, зумовлений не їх непрацездатністю або відсутністю достатніх засобів для існування (стаття 46 Конституції України), а особливістю професійних обов`язків, пов`язаних з ризиком для життя та здоров`я, певним обмеженням конституційних прав і свобод, у тому числі і права заробляти матеріальні блага для забезпечення собі і своїй сім`ї рівня життя, вищого за прожитковий мінімум. Тобто соціальні гарантії військовослужбовців та працівників правоохоронних органів випливають з характеру покладених на них службових обов`язків у зв`язку з виконанням ними державних функцій.

Відповідно до ч.2 ст.15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Вислуга років обчислюється відповідно до Порядку обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей, затвердженого постановою КМУ від 17.07.1992 року №393 (далі Порядок №393).

Пункт 1 постанови Кабінету Міністрів України № 393 від 17 липня 1992 року "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей" (далі - Постанова №393) установлено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам, зазначеним у пункті "ж" статті 1-2 такого Закону, до вислуги років зараховуються: військова служба в Збройних Силах, Державній прикордонній службі, Національній гвардії, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ та інших військових формуваннях, створених Верховною Радою України, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації. Державній спеціальній службі транспорту.

Згідно з п.п. "а" п. 3 Постанови №393 до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах: один місяць служби за три місяця: час проходження служби, протягом якого особа брала участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів. В період з 2014 по 2020 рік брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що підтверджується відповідними довідками (додаток 8).

Відповідно до п. 10 Постанови №393 військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби: які звільняються із служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, за наявності вислуги 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Наказом Міністерства оборони України № 260 від 26.06.2018 затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам.

Відповідно до п. 2 розділу XXXII Порядку №260, у разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років, одноразова грошова допомога у разі звільнення з військової служби виплачується в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за наявності вислуги десять календарних років і більше.

Іншого періоду (в т.ч. "пільгового", будь-якого іншого) для врахування при нарахуванні та виплаті вищезгаданих виплат чинним законодавством не встановлено.

У разі повторного звільнення військовослужбовців з військової служби одноразова грошова допомога виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, за винятком тих осіб, які при попередньому звільненні не набули права на отримання одноразової грошової допомоги, установленої Законом України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Матеріалами справи встановлено, що позивач, у період з 04.05.2009 року по 06.11.2015 рік та з 07.11.2015 по 31.08.2016 рік проходив службу в органах внутрішніх справ. Відповідно до довідки ГУ НП у Миколаївській області від 26.01.2021 року №36/28/1-2021 при звільненні з ГУ НП у Миколаївській області 31.08.2016 року на підставі наказу №229 від 22.08.2016 року позивачу не нараховувалась і не виплачувалась одноразову грошова допомога при звільненні, вислуга років позивача на день звільнення з органів внутрішніх справ становила 7 років 3 місяці 28 днів.

Положеннями пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 07 листопада 2007 року №1294 визначено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Ключовим питання у розгляді цієї справи є право особи на зарахування періоду попередньої служби, з якої особа була звільнена та під час звільнення не набула права на нарахування та виплату одноразової грошової допомоги, при повторному звільненні військовослужбовця з військової служби при проведенні розрахунку при звільненні та виплати вихідної допомоги (одноразової грошової допомоги при звільненні ) на зарахування для обчислення вихідної допомоги періоду на попередній службі незалежно від органу в якому проходила служба.

Стаття 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачає, що у разі повторного звільнення військовослужбовців з військової служби одноразова грошова допомога виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, за винятком тих осіб, які при попередньому звільненні не набули права на отримання такої грошової допомоги.

Тобто у випадку, якщо при попередньому звільненні особа не набула право на виплату одноразової грошової допомоги, попередня вислуга років має враховуватись при обрахунку розміру одноразової грошової допомоги.

При цьому Закон не передбачає жодних застережень щодо наявності вислуги за службу в одному відомстві.

Відповідно до пункту 10 вказаного Порядку №393 військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, поліцейським, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної інспекції техногенної безпеки, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби:

- які звільняються із служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби;

- які звільняються із служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, за наявності вислуги 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби;

- які звільняються із служби за власним бажанням, через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, та мають вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
Зазначеним в абзаці першому цього пункту військовослужбовцям, поліцейським і особам рядового і начальницького складу:

- які звільняються із служби за службовою невідповідністю, у зв`язку із систематичним невиконанням ними умов контракту, у зв`язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, одноразова грошова допомога не виплачується;

- які звільняються із служби повторно, одноразова грошова допомога виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, за винятком тих осіб, що при попередньому звільненні не набули право на отримання такої допомоги.

Строк календарної служби для визначення розміру одноразової грошової допомоги обчислюється згідно з пунктами 1 і 2 цієї постанови.

З аналізу статті 15 Закону №2011 та пункту 10 Порядку №393 слідує, що у разі повторного звільнення військовослужбовців з військової служби одноразова грошова допомога виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби.

При цьому, положеннями статті 15 Закону №2011 та пункту 10 Порядку №393 встановлено виняток, за умови якого повторно звільненій з військової служби особі виплачується одноразова грошова допомога з урахуванням періоду попередньої служби, зокрема ненабуття права на отримання такої грошової допомоги при попередньому звільненні зі служби.

Згідно ч. 1 статті 9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", в редакції станом на час звільнення позивача з Національної поліції України (20.01.2017 року) обов`язковою умовою для набуття права на призначення та виплату одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, є наявність вислуги 10 років і більше.

Відповідно до ст. 102 Закону України "Про Національну поліцію" виплата одноразової грошової допомоги після звільнення зі служби в поліції здійснюються в порядку та на умовах, визначених Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон 2262-ХІІ).

Згідно з положеннями статті 9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (в редакції станом на час звільнення позивача з Національної поліції України) особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом та звільняються зі служби за станом здоров`я працівникам міліції (особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), які на момент опублікування Закону України "Про Національну поліцію" проходили службу в органах внутрішніх справ, мали календарну вислугу не менше п`яти років і до 7 листопада 2015 року були звільнені із служби в органах внутрішніх справ незалежно від підстав звільнення та продовжили роботу в Міністерстві внутрішніх справ або Національній поліції (їхніх територіальних органах, закладах і установах) на посадах, що заміщуються державними службовцями відповідно до Закону України "Про державну службу", а в навчальних, медичних закладах та науково-дослідних установах - на будь-яких посадах, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення зі служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 16 років, одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, при звільненні зі служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, які мають вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

На переконання суду, відповідачем під час проведення розрахунку з позивачем при звільненні, протиправно не враховано попереднього періоду служби, не нараховано та не проведено за період з 04.05.2009 року по 31.08.2016 рік виплату вихідної допомоги при звільненні (одноразової грошової допомоги при звільненні), але оскільки позивач звільнений з органів внутрішніх справ за власним бажанням, тому за період з 04.05.2009 року по 31.08.2016 рік одноразова грошова допомога підлягає виплаті в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, відповідно до пункту 10 вказаного Порядку №393, аналогічна норма міститься в п.3 Розділу XXXII Порядку №260 від 07.08.2018 року.

Щодо вимоги зобов`язати нарахувати та виплатити позивачу одноразової грошової допомоги за період з 06.12.2016 року по 17.01.2021 рік, суд не вбачає підстав для їх задоволення оскільки, розрахунок за вказаний період з позивачем проведений, про що сам позивач зазначає в своїй позовній заяві, питання невірного нарахування та виплати за вказаний період одноразової грошової допомоги позивачем не оскаржувалось, тому в задоволені цієї вимоги суд відмовляє.

Щодо вимоги про зобов`язання відповідача подати звіт щодо виконання судового рішення відповідно до ч.1 ст.382 КАС України суд зазначає, що рішення суду, яке набрало законної сили є обов`язковим для учасників справи. Це забезпечується, в першу чергу, через примусове виконання судових рішень відповідно до Закону України "Про виконавче провадження". Судовий контроль у формі зобов`язання подати звіт, також є формою забезпечення виконання судових рішень.

Беручи до уваги викладене, та з урахуванням того, що встановлення судового контролю є правом суду, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про встановлення судового контролю.

Поряд з цим слід указати, що позивачем не наведено причин та не надано доказів, які б свідчили про те, що відповідач може ухилятися від виконання рішення суду.

Щодо вимоги відповідно до ч.2 ст.371 КАС України допустити до негайного виконання рішення, суд зазначає.

Згідно з пунктом першим ч. 1 ст. 371 КАС України, негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

На думку суду, у пункті першому ч. 1 ст. 371 КАС України йде мова про негайне виконання стягнення пенсій, інших періодичних платежів у разі позбавлення осіб пенсій або виплат. Інститут негайного виконання стягнення пенсій та інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів за один місяць у такому разі виконує функцію запобіжника позбавлення особи засобів існування на час вирішення юридичного спору, однак ст.371 КАС України не передбачає стягнення всієї недоплаченої суми виплат або платежів за певний період часу однією сумою.

Натомість спірні правовідносини між сторонами у цій справі полягають не у позбавленні позивача грошових коштів як засобу існування. У цьому випадку існує лише спір щодо відмови у зарахуванні періоду попередньої служби для перерахунку та виплати одноразової грошової допомоги.

На підставі зазначеного суд не вбачає підстав для застосування пункту 1 частини 1 статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України та негайного виконання судового рішення у цій справі.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Судові витрати у справі 400/4607/21 відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246, 262 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Баштанського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, вул. Ювілейна, 68, м. Баштанка, Баштанський район, Миколаївська область, 56101, ) задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Баштанського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (вул. Ювілейна, 68, м. Баштанка, Баштанський район, Миколаївська область, 56101, ), що полягають у відмові провести ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) нарахування та виплати одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби за кожний повний рік служби з 04.05.2009 року по 31.08.2016 рік.

3. Зобов`язати Баштанський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки (вул. Ювілейна, 68, м. Баштанка, Баштанський район, Миколаївська область, 56101, ) здійснити дії щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби за період з 04.05.2009 року по 31.08.2016 рік у розмірі 25% місячного грошового забезпечення за кожний повний рік служби.

4. В задоволені решти позовних вимог відмовити.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням пункту 15.5 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В. С. Брагар