Справа № 320/6958/21
Суддя: Басай О.В.
Дата ухвалення: 2021-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2021 року Київ справа №320/6958/21

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Басая О.В., розглянувши у м. Києві в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Зазимської сільської ради Броварського району Київської області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Зазимської сільської ради Броварського району Київської області, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не прийняття рішення за клопотанням позивача від 07.12.2020 вх. №501;

- зобов`язати відповідача після набрання рішенням суду законної сили винести на найближчу сесію на розгляд депутатів клопотання позивача від 07.12.2020 вх. №501 та за підсумками розгляду якого прийняти рішення відповідно до вимог ч. 7 ст. 118 Земельного Кодексу України.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач 07.12.2020 звернувся до Зазимської сільської ради з клопотанням №501 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,12 га у власність з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1 . Однак, сільська рада листом від 29.12.2020 року №495/02-21 повідомила позивача про те, що було прийнято рішення від 24.12.2020 року №291-03 позачерговою VII "Про розроблення детального плану території загальною орієнтовною площею 27 га по вул. Центральна та по АДРЕСА_1 " Також, відповідач рекомендував звернутись з вищезазначеним клопотанням після розробки та затвердження детального плану території відповідно до чинного законодавства.

Позивач вважає, що відповідач під час розгляду його клопотання не дотримався вимог ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України та не розглянув у місячний строк клопотання позивача, та не надав йому дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні. Тому на думку позивача, такі дії спрямовані на перешкоджання права на отримання дозволу на розробку проекту землеустрою та є протиправними, у зв`язку з чим звернувся з даним позовом до суду.

Ухвалою суду від 17 червня 2021 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвала про відкриття провадження від 17 червня 2021 року вручена відповідачу 29.06.2021року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №506.

Суд зазначає, що у встановлений судом п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі відповідач правом надати суду відзив на позовну заяву не скористався.

Розглянувши позовну заяву, докази наявні в матеріалах справи та оцінивши їх у сукупності, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 , відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 від 19 березня 2015 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій.

Судом встановлено, що позивач звернувся до Зазимської сільської ради Броварського району Київської області з клопотанням від 7 грудня 2020 року про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,12 га у власність з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в с. Пухівка, Броварського району, Київської області, по вул. Патріотичній.

До клопотання було додано копії наступних документів: копія паспорта; копія ідентифікаційного коду; графічний матеріал з бажаним місцем розташування земельної; копію посвідчення учасника бойових дій.

29.12.2020 за №501/02-21 відповідач листом повідомив позивача, що клопотання за вх.№501 від 07.12.2020 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,12 га у власність з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в с. Пухівка, Броварського району, Київської області, по вул. Патріотичній було розглянуто на засіданні постійної комісії ради з питань земельних відносин, агропромислового комплексу, планування території, архітектури та містобудування від 08.12.2020 та 19.12.2020.

За рекомендацією комісії було винесено на пленарне засідання сесії та прийнято рішення від 24.12.2020 року №291-03 позачергової VII "Про розроблення детального плану території загальною орієнтовною площею 27 га по вул. Центральна та по АДРЕСА_1 ".

Також відповідач рекомендував позивачу звернутись з вищезазначеним клопотанням після розробки та затвердження детального плану території відповідно до чинного законодавства.

Не погоджуючись з бездіяльністю відповідача щодо розгляду клопотання про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в передбачені законом порядку та строки, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спірні правовідносини по суті, суд враховує наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Земельного кодексу України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

За приписами ч. 1 ст. 35 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) громадяни України із земель державної і комунальної власності мають право набувати безоплатно у власність або на умовах оренди земельні ділянки для ведення індивідуального або колективного садівництва.

Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону (ч. 1 ст. 116 ЗК України).

Згідно з ч. 2 ст. 116 ЗК України, набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами встановлено статтею 118 Земельного кодексу України.

Відповідно до ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем при зверненні з клопотанням від 07.12.2020 року до відповідача надано всі необхідні документи для розгляду питання щодо надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,12 га у власність з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1 .

Також приписами ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України визначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Отже, якщо особою, яка звернулася до відповідного суб`єкта владних повноважень виконані всі передумови для отримання відповідного дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність, підстави для відмови у наданні такого дозволу відсутні.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Згідно з абз. 3 ч. 7 ст. 118 ЗК України, особа має право замовити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки без згоди уповноваженого органу, якщо уповноважений орган у місячний строк не надав ні дозволу на його розроблення, ні мотивованої відмови у наданні такого дозволу.

Проте, цією нормою закріплено виключно право, а не обов`язок громадянина замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу та жодним чином не позбавляє його права на отримання від уповноваженого органу після спливу місячного строку дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або вмотивованої відмови у його наданні, а також права на судовий захист у випадку неможливості реалізації права на отримання відповідного дозволу (бездіяльності суб`єкта владних повноважень) або відмови у його надані після спливу місячного строку.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 10.07.2018 року у справі №806/3095/17 та підтримана в постанові Верховного Суду від 23.01.2020 року у справі №440/1922/19.

Згідно з пунктом "д" ч. 1 ст. 121 ЗК України, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для будівництва індивідуальних гаражів - не більше 0,01 гектара.

Сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб (ч. 1 ст. 122 Земельного кодексу України).

Отже, відповідач наділений повноваженнями щодо передачі земельної ділянки у власність або у користування, яка знаходиться на території с. Пухівка.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (далі - Закон №280/97-ВР), сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Пунктом 34 частини 1 статті 26 Закону №280/97-ВР передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання, як вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 59 Закону №280/97-ВР, рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Отже, приписами чинного законодавства встановлено, що розгляд клопотання заінтересованої особи у вирішенні зазначеного питання повинно прийматися у формі рішення, що є виключною компетенцією органів місцевого самоврядування.

Частиною сьомою статті 118 ЗК України визначений перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за результатами розгляду належним чином оформлених клопотання та додатків до нього, який є вичерпним, а саме:

- невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів;

- невідповідність місця розташування об`єкта вимогам прийнятих відповідно до цих законів нормативно-правових актів;

- невідповідність місця розташування об`єкта вимогам генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Аналіз цієї норми дає підстави для висновку, що Земельним кодексом України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. З іншого боку, подання зацікавленою особою документів, необхідних для розгляду клопотання, не в повному обсязі або виявлення у документах, поданих замовником, недостовірних відомостей об`єктивно перешкоджають розгляду та винесенню законного рішення про надання дозволу/вмотивованої відмови на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

У разі надання особою пакету документів, необхідних для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, з недоліками щодо комплектності, форми чи змісту, відповідний орган має право звернутися до заявника з пропозицією усунути виявлені недоліки. Така дія є правомірним способом поведінки органу і має на меті створення громадянам умов для реалізації їх прав на землю. Зазначена пропозиція щодо усунення недоліків не може вважатися "відмовою у наданні дозволу" у розумінні частини сьомої статті 118 ЗК України. Проте, звернення з такою пропозицією не звільняє відповідний орган від обов`язку прийняти рішення щодо надання дозволу (або відмову) в межах встановленого законом місячного строку.

Відсутність рішення про надання дозволу або відмову у наданні дозволу в межах встановленого законом місячного строку свідчить про протиправну бездіяльність відповідного органу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17.12.2018 року у справі №509/4156/15-а (провадження №К/9901/7504/18).

В ході розгляду даної справи судом встановлено, а відповідачем не спростовано, що клопотання позивача про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,12 га у власність з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1 у встановлений статтею 118 Земельного кодексу України місячний строк не розглянуто та відповідне рішення за розглядом такої заяви не прийнято, а лише листом відповідача 29.12.2020 за №501/02-21 повідомлено позивача, що його клопотання за вх. №501 від 07.12.2020 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,12 га у власність з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в с. Пухівка, Броварського району, Київської області, по вул. Патріотичній було розглянуто на засіданні постійної комісії ради з питань земельних відносин, агропромислового комплексу, планування території, архітектури та містобудування від 08.12.2020 та 19.12.2020. За рекомендацією комісії було винесено на пленарне засідання сесії та прийнято рішення від 24.12.2020 року №291-03 позачергової VII "Про розроблення детального плану території загальною орієнтовною площею 27 га по вул. Центральна та по вул. Патріотична в с. Пухівка Броварського району Київської області". Також, відповідач рекомендував звернутись з вищезазначеним клопотанням після розробки та затвердження детального плану території відповідно до чинного законодавства.

При цьому встановлено, що у клопотанні позивача від 07.12.2020 року відсутні посилання на положення Закону України "Про звернення громадян", а чинне законодавство не наділяє міську раду в межах своїх повноважень приймати нормативні та інші акти у формі листів. В іншому випадку такі дії ради кваліфікуються, як протиправні щодо неприйняття рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою чи про її відмову.

Частиною 6 статті 118 ЗК України визначено чіткий перелік документів, що має бути поданий до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність, а саме: клопотання, в якому зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри; графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки; погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). Забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені статтею 118 ЗК України.

Оскільки, позивачем при зверненні до відповідного суб`єкта владних повноважень були надані всі документи, що передбачені в ч. 6 ст. 118 ЗК України, відповідач зобов`язаний був прийняти відповідне рішення про надання дозволу або відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою.

Таким чином, відсутність рішення відповідача про надання дозволу або відмову у наданні дозволу в межах встановленого законом місячного строку свідчить про протиправну бездіяльність відповідного органу, у зв`язку з чим, суд дійшов висновку про наявність підстави для задоволення позову в частині визнання протиправною бездіяльність Зазимської сільської ради Броварського району Київської області щодо неприйняття рішення за клопотанням позивача від 07.12.2020 року №501 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою.

Стосовно вимоги про зобов`язання відповідача після набрання рішенням суду законної сили винести на найближчу сесію на розгляд депутатів клопотання позивача від 07.12.2020 вх. №501 та за підсумками розгляду якого прийняти рішення відповідно до вимог ч. 7 ст. 118 Земельного Кодексу України, суд зазначає наступне.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Така правова позиція узгоджується із позицією, висловленою Верховним Судом у постановах від 22.12.2018 у справі №804/1469/17, від 14.08.2019 у справі №0640/4434/18, від 12.09.2019 у справі №0640/4248/18 та від 28.11.2019 року по справі №803/1067/17.

У відповідності до п. 10 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

На думку суду, належним і ефективним способом повного захисту порушених прав позивача є зобов`язання відповідача розглянути в установленому законом порядку (клопотання) ОСОБА_1 від 07.12.2020 №501 з доданими документами про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,12 га у власність з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1 , та відповідно до вимог частини 7 ст. 118 ЗК України прийняти обґрунтоване рішення з урахуванням висновків суду.

У відповідності до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому, в силу ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, вирішуючи спірні правовідносини в межах заявлених позовних вимог, доводів сторін, системного аналізу положень чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено правомірність своїх дій, а тому, позов підлягає задоволенню.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, то такий стягненню не підлягає.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90,143, 242-246, 250,255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Зазимської сільської ради Броварського району Київської області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Зазимської сільської ради Броварського району Київської області щодо неприйняття рішення за клопотанням ОСОБА_1 від 07.12.2020 року №501 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою.

Зобов`язати Зазимську сільську раду Броварського району Київської області (місцезнаходження: Київська область, Броварський район, с. Зазим`я, вул. Широка, буд. 6, ) розглянути в установленому законом порядку клопотання ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) від 07.12.2020 №501 з доданими документами про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0, 12 га у власність з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1 , та відповідно до вимог ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України прийняти обґрунтоване рішення з урахуванням висновків суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України, до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Басай О.В.