Справа № 480/9292/21
Суддя: О.О. Осіпова
Дата ухвалення: 2021-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про забезпечення позову
17 вересня 2021 року Справа № 480/9292/21
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Осіпової О.О., розглянувши в приміщенні суду в м. Суми заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до головного державного ветеринарного інспектора Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області Лазоренка Євгена Анатолійовича, третя особа: старший державний виконавець Краснопільського відділу державної виконавчої служби у Сумському районі Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Смольнякова Людмила Вікторівна, про скасування постанови,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернулася до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до головного державного ветеринарного інспектора Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області Лазоренка Євгена Анатолійовича, третя особа: старший державний виконавець Краснопільського відділу державної виконавчої служби у Сумському районі Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Смольнякова Людмила Вікторівна, в якій просить скасувати постанову Головного державного ветеринарного інспектора Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області Лазоренко Євгена Анатолійовича № 24 від 14 травня 2021 року.
Ухвалою суду від 17 вересня 2021 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін на 17 листопада 2021 року об 11:00 год.
17 вересня 2021 року позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій просить:
1) в порядку забезпечення позову зупинити стягнення на підставі виконавчого документа - постанови про відкриття виконавчого провадження старшого державного виконавця Краснопільського відділу державної виконавчої служби у Сумському районі Сумській області Північно -Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Смольнякової Людмили Вікторівни № 66718813 від 06.09.2021р.;
2) в порядку забезпечення позову зупинити стягнення на підставі виконавчого документа - постанови про стягнення виконавчого збору № 66718812 від 06.09.2021р.
Заяву мотивує тим, що у разі не вжиття заходів забезпечення позову рішення суду, у разі задоволення останнього, неможливо буде виконати, оскільки, незаконна постанова Головного державного ветеринарного інспектора Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області Лазоренко Євгена Анатолійовича № 24 від 14 травня 2021 року вже може бути виконана в примусовому порядку.
Розглянувши вказану заяву, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 1 статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
З урахуванням наведеної норми суд вирішив розгляд заяви про забезпечення позову здійснювати без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.
Розглянувши заяву позивача про забезпечення позову, суд приходить до таких висновків.
Особливості інституту забезпечення позову в адміністративному процесі врегульовані главою 10 розділу 1 КАС України.
Так, частиною 1 статті 150 КАС України передбачено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю (частина 2 статті 150 КАС України).
В свою чергу, частиною 1 статті 151 КАС України передбачено види забезпечення позову, серед яких: зупинення дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; заборона відповідачу вчиняти певні дії; заборона іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупинення стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
За приписами частини 2 статті 151 КАС України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову; заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами; суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що законодавцем визначено чіткі підстави, за наявності яких допустимо вжиття заходів забезпечення позову. Такі підстави є самостійними та не залежать одна від одної.
Водночас, звертаючись до суду із заявою щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, заявник повинен обґрунтувати підстави звернення із такою заявою, а також надати відповідні докази в підтвердження наведених у заяві аргументів.
Необґрунтоване вжиття таких заходів може призвести до значно більших ускладнень, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.
Відтак, під час вирішення питання про вжиття заходів забезпечення позову адміністративний суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності та обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів.
Згідно з Рекомендацією N R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Ради Європи 13 вересня 1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акту; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акту.
Слід наголосити на тому, що при вирішенні питання про забезпечення позову особливого дослідження потребують підстави забезпечення позову, за наявності яких допустимо вжиття заходів забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є підтвердження тих обставин, на які посилається заявник, шляхом надання доказів.
Частиною 15 ст.66 Закону України «Про державний контроль за дотриманням законодавства про харчові продукти, корми, побічні продукти тваринного походження, здоров`я та благополуччя тварин» передбачено, що постанова про накладення штрафу має відповідати вимогам до виконавчого документа, передбаченим Законом України "Про виконавче провадження", а ч. 24 цієї ж статті встановлено, що якщо штраф не сплачено у строк, встановлений частиною двадцять третьою цієї статті, примусове виконання постанови про накладення штрафу здійснюється в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження". Суми штрафів зараховуються до державного бюджету.
Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами.
Відтак, постанова Головного державного ветеринарного інспектора Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області Лазоренко Є.А. №24 від 14 травня 2021 року про стягнення штрафу є виконавчим документом, на підставі якого можуть вчинятися примусові дії щодо його виконання.
Виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону (частина 1 статті 26 Закону України "Про виконавче провадження").
Відтак, органом державної виконавчої служби вчиняються дії щодо примусового виконання постанови №24 від 14 травня 2021 року.
Водночас, слід також врахувати, що відкриття виконавчого провадження з виконання постанови, яка є предметом оскарження в даній справі, зумовлює примусове виконання такої постанови і тягне за собою інші наслідки, передбачені Законом України "Про виконавче провадження", включаючи стягнення не лише суми штрафу, яка вважається спірною, а й витрат виконавчого провадження, а також накладення арешту на майно боржника.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 4 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби; виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України; виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів; державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).
Згідно зі ст.42 Закону України «Про виконавче провадження» кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті. Витрати виконавчого провадження приватних виконавців здійснюються за рахунок авансового внеску стягувача, стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження можуть здійснюватися приватним виконавцем за рахунок власних коштів. Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України. На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.
В силу вимог пункту 2 частини 1 статті 34 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.
На переконання суду, вжиття зазначених вище заходів забезпечення адміністративного позову, обґрунтованість яких була встановлена вище, до вирішення спору по суті відповідають предмету заявленого позову, є співмірними, та, водночас, вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, оскільки вони спрямовані виключно на збереження існуючого становища.
Зупинення стягнення на підставі постанови №24 від 14 травня 2021 року матиме правовим наслідком зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні ВП№66718813, внаслідок чого у задоволенні заяви про забезпечення позову в частині зупинення стягнення на підставі постанови про стягнення виконавчого збору від 06.09.2021р. слід відмовити.
Керуючись статтями 150, 151, 154, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У Х В А Л И В:
Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.
В іншій частині заява задоволенню не підлягає.
Копію ухвали негайно надіслати ОСОБА_1 та Краснопільському відділу ДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми).
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду в п`ятнадцятиденний строк з дня складання ухвали. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.
Ухвала підлягає негайному виконанню, оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя О.О. Осіпова