Справа № 160/16936/20
Суддя: Врона Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2021-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Врони О. В.
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1 , м. Дніпро
до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, м. Дніпро
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -
ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просить:
- визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 , пенсії за вислугу років відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення";
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити і виплачувати ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , пенсію за вислугу років, як працівнику освіти, відповідно до ст.55 п. "е" Закону України "Про пенсійне забезпечення", з 13.10.2020, зарахувавши при призначенні пенсії до стажу ОСОБА_1 по вислузі років періоди роботи:
з 01 січня 1998 року по 01 вересня 2001 року на посаді викладача - керівника по фізичному вихованню у Педагогічному училищі Дніпропетровського державного університету, який згодом було перейменовано у Педагогічне училище Дніпропетровського національного університету, (записи у трудовій книжці №15-19);
з 02 вересня 2001 року по 31 серпня 2006 року на посаді викладача - керівника фізичного виховання у Педагогічному училищі Дніпропетровського національного університету (записи у трудовій книжці №20-21);
з 02 вересня 2006 року по 30 серпня 2018 року на посаді викладача - керівника фізичного вихованню у Педагогічному училищі Дніпропетровського державного університету яке було перейменовано у Дніпропетровський педагогічний коледж Дніпропетровського національного університету імені Олеся Гончара (записи у трудовій книжці №22-32);
з 31 серпня 2018 року по 03 березня 2020 року на посаді керівника фізичного виховання у Комунальному закладі вищої освіти Дніпровський педагогічний коледж Дніпропетровської обласної ради (записи у трудовій книжці №33-35).
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив про безпідставну і неправомірну відмову відповідача у призначенні пенсії за вислугу років як працівнику освіти, яким не враховано факту належності посади позивача до переліку посад педагогічних працівників відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 04.11.1993. №909, а стаж його роботи на вказаній посаді має бути врахований при призначенні їй пенсії за вислугою років на підставі п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.02.2021 року відкрито провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. Визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Відповідно до ч.6 ст.12, ч.1, 2 ст. 257, ч.1 ст. 260 Кодексу адміністративного судочинства України зазначена справа є справою незначної складності та розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження.
Згідно з ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Відповідно до матеріалів справи станом на 09.03.2021 року відзиву на позовну заяву не надходило.
19.08.2021 Дніпропетровським окружним адміністративним судом від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області засобами поштового зв`язку отримано відзив на позовну заяву, в якому відповідач не погоджується із заявленими позовними вимогами та просить суд відмовити в їх задоволенні.
З приводу позовних вимог позивача відповідач вказав, що ОСОБА_1 неможливо призначити пенсію, тому, що його безпосередній стаж по вислузі років складає 10 років 09 місяців 00 днів, що є недостатнім.
За поясненнями відповідача до стажу не були зараховані періоди з 01.01.1998 по 01.09.2001, з 02.09.2001 по 31.08.2006, з 02.09.2006 по 30.08.2018, з 31.08.2018 по 03.03.2020, оскільки посади за ці періоди роботи відсутні в переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909 (зі змінами, внесеними згідно з Постановою КМУ від 26.09.2002 №1436).
06.09.2021 ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду провадження у справі поновлено ( у перший робочий день після відпустки головуючого судді).
Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.
Позивач ОСОБА_1 13.10.2020 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за вислугу років, як працівнику освіти.
Листом №0400-0308-8/100440 від 26.10.2020 Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області відмовило особі в призначенні пенсії по вислузі років, посилаючись на недостатність необхідного спеціального страхового стажу працівника освіти відповідно до ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Пенсійним фондом зазначено, що з 01.04.2015 Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02.03.2015 №213-VІІІ внесені зміни в ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», згідно з яким, право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти за наявності спеціального стажу роботи станом на 01.10.2017 не менше 26 років та 6 місяців.
Не погоджуючись з вказаною відмовою, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Статтею 46 Конституції України гарантовано право громадянам на соціальний захист,
що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Тобто, право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є її конституційним правом.
Відповідно до ст. 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи. Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.
За п. 21 Розділу XV Прикінцеві положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особам, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення".
Пункт «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до внесення змін Законом України № 213-VIII від 02.03.2015 був викладений в наступній редакції: «право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку».
В подальшому змінами, внесеними № 213-VIII від 02.03.2015 р. до положень Закону України «Про пенсійне забезпечення» підвищено спеціальний стаж, необхідний для виходу на пенсію, для категорій працівників, визначених пунктом «е» статті 55 Закону 1788-XII, а Законом України № 911-VIII від 24.12.2015 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» встановлено раніше не передбачений законодавством вік виходу на пенсію для окремих категорій громадян, а саме 55 років - для працівників освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.
Пунктом «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що
право на пенсію за вислугу років мають: працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати:
з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців;
з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років;
з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців;
з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років;
з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців;
Рішенням Конституційного Суду України № 2-р/2019 від 04.06.2019 року визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними законами України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII, «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року № 911-VIII.

Конституційний Суд України у своєму рішенні вказав, зокрема, що положення статті 55 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом № 911-VI у частині встановлення як додаткової умови для призначення пенсії за вислугу років досягнення віку 55 років для осіб, зазначених у пункті «е» статті 55 Закону № 1788-XII, слід визнати такими, що нівелюють сутність права на соціальний захист, не відповідають конституційним принципам соціальної держави та суперечать положенням статей 1,3, частини третьої статті 22, статті 46 Основного Закону України. Також, зазначив, що положення статті 55 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII щодо підвищення на п`ять років віку виходу на пенсію для жінок, а також збільшення на п`ять років загального та спеціального стажу роботи, необхідного для призначення пенсії за вислугу років для окремих категорій працівників, є такими, що позбавляють вказаних осіб права на соціальний захист і не відповідають конституційним принципам прав і свобод людини, соціальної держави.

Таким чином з 04.06.2019 року відновила дію редакція статті 55 Закону № 1788-XII, яка була чинною до 01.04.2015 року (у редакції до внесення змін Законом № 213-VIII від 02.03.2015 р.

Отже, з моменту ухвалення рішення Конституційним Судом України № 2-р/2019 від 04.06.2019 року, відновлено право позивача на призначення пенсії за вислугою років як працівнику освіти при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Згідно ст. 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", страховий стаж це період протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачено страхові внески в сумі, не менший, ніж мінімальний страховий внесок.

Статтею 62 закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що Основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. N 637 затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі по тексту «Порядок»).

Відповідно до п.1 Порядку основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку передбачено, що відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток N 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. (абзац перший пункту 20 із змінами, внесеними згідно з Постановою КМ N 920 ( 920-2006-п ) від 05.07.2006).

В ч. 1 ст. 10 Закону України «Про освіту» визначені невід`ємні складники системи освіти, якими є:

-дошкільна освіта;

-повна загальна середня освіта;

-позашкільна освіта;

- спеціалізована освіта;

-професійна (професійно-технічна) освіта;

-фахова передвища освіта;

-вища освіта;

-освіта дорослих, у тому числі післядипломна освіта

За п.6) ст. 1 Закону України «Про освіту» заклад освіти - юридична особа публічного чи приватного права, основним видом діяльності якої є освітня діяльність.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року № 909 затверджено Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугою років (далі - Перелік №909), до якого включена робота в загальноосвітніх навчальних закладах, військових загальноосвітніх навчальних закладах, музичних і художніх школах, на посадах: учителів, логопедів, вчителів-логопедів, вчителів-дефектологів, викладачів, сурдопедагогів, тифлопедагогів, вихователів, завідуючих та інструкторів слухових кабінетів, директорів, завідуючих, їх заступників з навчально-виховної (навчальної, виховної), навчально-виробничої частини або роботи з виробничого навчання, завідуючих навчальною і навчально-виховною частиною, завідувачів філіями, їх заступників з навчально-виховної (навчальної, виховної) роботи, соціальних педагогів (організаторів позакласної та позашкільної виховної роботи з дітьми), практичних психологів, педагогів-організаторів, майстрів виробничого навчання, керівників гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи; робота в дошкільних навчальних закладах на посадах: директорів (завідуючих), вихователів-методистів, вихователів, асистентів вихователів дошкільних навчальних закладів в інклюзивних групах, музичних керівників, вчителів-дефектологів. вчителів-логопедів, практичних психологів; робота в дитячих клініках, поліклініках, лікарнях, санаторіях, диспансерах, будинки дитини, дитячі відділення в лікарнях, санаторіях, диспансерах і установах для виконання покарань, на посадах учителів, вихователів, логопедів, сурдопедагогів, тифлопедагогів.

Згідно з приміткою 2 Переліку № 909 робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим Переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності та відомчої підпорядкованості закладів і установ.

Вищі навчальні заклади I-II рівнів директори, їх заступники з акредитації, професійно-технічні навчально-виховної навчальні заклади (навчальної, виховної, навчально-виробничої) роботи, старші майстри виробничого навчання, майстри виробничого навчання, викладачі, педагоги професійного навчання, практичні психологи, соціальні педагоги, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи.

Судом виходячи зі змісту трудової книжки і довідки Комунального закладу вищої освіти «Дніпровська академія неперервної освіти» Дніпропетровської обласної ради» №199 від 29.09.2020 (доданої до пенсійної справи особи) встановлено, що ОСОБА_1 з 01.01.1998 по 01.09.2001 працював на посаді викладача керівника по фізичному вихованню у Педагогічному училищі Дніпропетровського державного університету., який було перейменовано у Педагогічне училище Дніпропетровського національного університету (записи у трудовій книжці №15-19):

З 02.09.2001 по 31.08.2006 на посаді викладача-керівника фізичного виховання у Педагогічному училищі Дніпропетровського національного університету (записи у трудовій книжці №20-21);

З 02.09.2006 по 30.08.2018 на посаді викладача-керівника фізичного виховання у Педагогічному училищі Дніпропетровського національного університету, яке було перейменоване у Дніпропетровській педагогічній коледж Дніпропетровського національного університету імені Олеся Гончара (записи у трудовій книжці №22-32);

З 31.08.2018 по 03.03.2020 на посаді керівника фізичного виховання у Комунальному закладі вищої освіти «Дніпровський педагогічний коледж Дніпропетровської обласної ради» (записи у трудовій книжці №33-35).

В матеріалах справи міститься також лист проректора Комунального закладу вищої освіти «Дніпровська академія неперервної освіти» Дніпропетровської обласної ради» про перейменування закладу №199 від 29.09.2020 з якого вбачається, що згідно наказу №813 від 16.10.2000 Дніпропетровського національного університету педагогічне училище Дніпропетровського національного університету було перейменовано у педагогічне училище Дніпропетровського національного університету І рівня акредитації.

Згідно наказу №945 від 26.12.2008 Дніпропетровського національного університету імені Олеся Гончара педагогічне училище Дніпропетровського національного університету перйменовано у Дніпропетровський педагогічний коледж Дніпропетровського національного університету імені Олеся Гончара ІІ рівня акредитації.

Згідно наказу №36 від 02.02.2018 Дніпропетровського національного університету Олеся Гончара Дніпропетровський педагогічний коледж Дніпропетровського національного університету імені Олеся Гончара перейменовано у Дніпровський педагогічний коледж Дніпровського національного університету імені Олеся Гончара І-ІІ рівня акредитації.

Відповідно до нормативних актів Кабінету Міністрів України, Міністерства освіти і науки України, наказами Дніпровського національного університету імені Олеся Гончара від 16.02.2018 №147 і від 12.12.2018 №355 про припинення діяльності Дніпровського педагогічного коледжу Дніпровського національного університету імені Олеся Гончара, а також на підставі рішення Дніпропетровської обласної ради від 12.12.2019 №551/20/VІІ, наказів №366 від 20.12.2019, №373 від 26.12.2019 комунального закладу вищої освіти «Дніпровська академія неперервної освіти» Дніпропетровської обласної ради» про реорганізацію комунального закладу вищої освіти «Дніпровський педагогічний коледж» Дніпропетровської обласної ради шляхом приєднання, як структурний підрозділ, до комунального закладу вищої освіти «Дніпровська академія неперервної освіти» Дніпропетровської обласної ради.

Відповідно до пункту 3 частини 1статті 28 Закону України "Про вищу освіту" в Україні діють заклади вищої освіти, зокрема, коледж - заклад вищої освіти або структурний підрозділ університету, академії чи інституту, що провадить освітню діяльність, пов`язану із здобуттям ступеня бакалавра та/або молодшого бакалавра, проводить прикладні наукові дослідження та/або творчу мистецьку діяльність. Коледж також має право відповідно до ліцензії (ліцензій) забезпечувати здобуття профільної середньої, професійної (професійно-технічної) та/або фахової перед вищої освіти.

Постановою Кабінету Міністрів України від 14 червня 2000 року № 963 затверджено Перелік посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, з ч. 2 якого вбачається, що до цього переліку входить керівник фізичного виховання, а за ч. 3 до цього Переліку відносяться Вчителі, викладачі всіх спеціальностей асистент вчителя загальноосвітнього навчального закладу з інклюзивним та інтегрованим навчанням, асистент вчителя-реабілітолога, старший викладач вищого навчального закладу I і II рівня акредитації. , майстер виробничого навчання, педагог професійного навчання, старший вихователь, вихователь, асистент вихователя дошкільного навчального закладу, соціальний педагог по роботі з дітьми з інвалідністю, логопед закладу охорони здоров`я та соціального забезпечення, методист.

На підставі аналізу вищенаведених правових норм, суд дійшов висновку, що Кабінетом Міністрів України до Переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, як такі, що дають право на зарахування відповідних періодів роботи до вислуги років включені і керівник фізичного виховання і викладач керівник фізичного виховання і методист (присвоєне ОСОБА_1 як підзвання).

Таким чином, період роботи позивача на посаді керівника фізичного виховання або викладача- керівника фізичного виховання, що є тотожними посадами, підлягає зарахуванню до його стажу роботи, що у свою чергу спростовує доводи відповідача про те, що позивач не мав належного страхового стажу на посадах педагогічних працівників.

Зазначена правова позиція узгоджується з висновками викладеними Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13.02.2019 у справі № 233/4308/17 та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 05.03.2019 у справі № 686/9307/17.

Наявними в матеріалах справи документами підтверджується загальний стаж роботи позивача на посаді викладача/керівника фізичного виховання 33 роки 5 місяців, станом на дату звернення позивача до відповідача із заявою про призначення пенсії ОСОБА_2 виповнилося 58 років.

Конституційний Суд України у пункті 3.4 рішення від 18 червня 2007 року № 4-рп/2007 зазначив, що неодноразово розглядав проблему, пов`язану з реалізацією права на соціальний захист, неприпустимістю обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція та закони України виокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, яким пенсія призначається за спеціальними законами.

Згідно з частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, ці норми одночасно покладають обов`язок на сторін доводити суду обґрунтованість своїх тверджень або заперечень.

Належних і достатніх доказів, які б спростовували доводи позивача, відповідач під час розгляду справи не надав.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а позов таким що підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача сплачений ним судовий збір в розмірі 840,80 грн згідно квитанції № 0.0..1 від 15.12.2020.

Керуючись ст.ст. 139,242-246,255,262,295, Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, м. Дніпро про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.

Визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 , пенсії за вислугу років відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити і виплачувати ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , пенсію за вислугу років, як працівнику освіти, відповідно до ст.55 п. "е" Закону України "Про пенсійне забезпечення", з 13.10.2020, зарахувавши при призначенні пенсії до стажу ОСОБА_1 по вислузі років періоди роботи:

з 01 січня 1998 року по 01 вересня 2001 року на посаді викладача - керівника по фізичному вихованню у Педагогічному училищі Дніпропетровського державного університету, який згодом було перейменовано у Педагогічне училище Дніпропетровського національного університету, (записи у трудовій книжці №15-19);

з 02 вересня 2001 року по 31 серпня 2006 року на посаді викладача - керівника фізичного виховання у Педагогічному училищі Дніпропетровського національного університету (записи у трудовій книжці №20-21);

з 02 вересня 2006 року по 30 серпня 2018 року на посаді викладача - керівника фізичного вихованню у Педагогічному училищі Дніпропетровського державного університету яке було перейменовано у Дніпропетровський педагогічний коледж Дніпропетровського національного університету імені Олеся Гончара (записи у трудовій книжці №22-32);

з 31 серпня 2018 року по 03 березня 2020 року на посаді керівника фізичного виховання у Комунальному закладі вищої освіти Дніпровський педагогічний коледж Дніпропетровської обласної ради (записи у трудовій книжці №33-35).

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ) за рахунок бюджетних асигнувань . на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 з, РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати з оплати судового збору у розмірі 840,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Врона