Справа № 160/10902/20
Суддя: Тулянцева Інна Василівна
Дата ухвалення: 2020-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Тулянцевої І.В., розглянувши у м. Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
09 вересня 2020 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду засобами поштового зв`язку надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій просять:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови в призначені пенсії за віком ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» шляхом зарахування періодів роботи з 14.11.1986 року по 24.04.1989 року, з 24.04.1989 року по 22.12.1990 року, з 10.01.1991 року по 26.01.1993 року відповідно до архівної довідки від 23.04.2020 року № 03-44/ш-371т та періодів роботи як фізичної особи- підприємця з 29.03.2000 року по 31.12.2003 року починаючи з моменту досягнення пенсійного віку, а саме з 10.04.2020 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити пенсію за віком ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» шляхом зарахування періодів роботи з 14.11.1986 року по 24.04.1989 року, з 24.04.1989 року по 22.12.1990 року, з 10.01.1991 року по 26.01.1993 року відповідно до архівної довідки від 23.04.2020 року №03-44/ш-371т та періодів роботи як фізичної особи - підприємця з 29.03.2000 року по 31.12.2003 року починаючи з моменту досягнення пенсійного віку, а саме з 10.04.2020 року.
Ухвалою суду від 14.09.2020 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після досягнення 60 річного віку ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) звернувся 23.06.2020 року до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про призначення пенсії за віком на підставі ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Разом з заявою до пенсійного органу були подані:
- трудова книжка НОМЕР_1 від 11.04.1994 року;
- диплом про вищу освіту ЖВ-1 № 036066;
- довідка із СПОВ про заробітну плату з 01.07.2000 року б/н від 23.06.2020;
- довідка про заробітну плату за період страхового стажу до 01.07.2000 року № 1 від 05.04.2018; № 4/0495 від 23.02.2018;
- довідка про прийняття на навчання № Ш-01-09/444 від 10.12.2013; № 10/0484 від 22.02.2018; № 03-44/Ш-371т від 23.04.2020; № 8/1-51 від 04.06.2020;
- довідка про присвоєння ідентифікаційного коду № 6262 від 23.06.2020;
- паспорт.
Позивачем додатково 31.07.2020 року до пенсійного органу було подано архівну довідку від 29.07.2020 року № 8/1-437, копію архівного наказу від 24.04.1989 року та архівну довідку від 04.12.2013 року №21/461, які підтверджували періоди роботи на ВАТ «Дніпропетровський завод шахтної автоматики» та період навчання в Національному гірничому університеті.
В матеріалах пенсійної справи відсутні докази прийняття будь якого рішення пенсійним органом за результатами розгляду додатково поданих 31.07.2020 року позивачем документів.
Згідно з розрахунком страхового стажу, наявним в матеріалах справи, відсутні відомості про зайнятість позивача в період з 26.10.1986 по 10.04.1994 року та з 01.12.1999 по 31.12.2003 року.
Як зазначає позивач у позові, пенсійним органом було відмовлено у зарахуванні до загального страхового стажу наступні періоди роботи:
- з 14.11.1986 по 24.04.1989 року в ВАТ «Дніпропетровський завод шахтної автоматики»;
- з 24.04.1989 по 22.12.1990 року в МЖК «Сокіл»;
- з 10.01.1991 по 26.01.1993 року в ВАТ «Дніпропетровський завод шахтної автоматики».
Крім того, позивач вважає, що пенсійним органом безпідставно не було зараховано до загального стажу період зайняття ним підприємницькою діяльністю з 29.03.2000 року по 31.12.2003 року, хоча Свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи підприємця від 29.03.2000 року (Серія В02 № 153307) та Свідоцтвом про сплату єдиного податку від 01.01.2003 року підтверджено, що в спірний період він здійснював свою діяльність як фізична особа - підприємець.
Не погодившись з відмовою пенсійного органу у призначенні пенсії, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість вказаних висновків відповідача і винесених на підставі висновку спірних актів індивідуальної дії на відповідність вимогам частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, проаналізувавши положення законодавчих актів, якими врегульовані спірні правовідносини, суд при винесенні рішення виходить з наступного.
Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV).
Громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж мають право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи (стаття 8 Закону № 1058-IV).
Абзацем 2 частини 1 статті 26 Закону України № 1058-IV визначено, що починаючи з 1 січня 2020 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу не менше 27 років при призначенні пенсії (період з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року).
Відповідно до ст. 1 Закону №1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.
Згідно з ч.1ст.24 Закону №1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Згідно з частиною другою статті 24 Закону №1058-IV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Частиною четвертою статті 24 Закону №1058-IV встановлено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Згідно з ч.1 ст.56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон №1788-ХІІ) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Відповідно до статті 62 Закону №1788-ХІІ, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пункту 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (далі - Інструкція №58) до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.
На виконання статті 62 Закону №1788-ХІІ Кабінетом Міністрів України прийнято постанову "Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" №637 від 12.08.1993 року (далі - Порядок №637).
Пунктом 1 Порядку №637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи (п. 3 Порядку № 637).
Днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви. У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис (у разі подання заяви через вебпортал таке повідомлення надсилається особі через електронний кабінет користувача вебпорталу). Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви, або дата реєстрації заяви на вебпорталі (п. 1.9 Порядку № 22-1).
Відповідно до підпункту 2 пункту 2.1 Порядку № 22-1, до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637).
Положеннями пунктів 4.1, 4.2, 4.3 Порядку №22-1 визначено, що орган, який призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 2). Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.
При прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі; 4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 3), копія якої зберігається у пенсійній справі.
Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.
Право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження (п.4.7 Порядку №22-1).
Судом встановлено, що записами в трудовій книжці НОМЕР_1 від 11.04.1994 року підтверджено трудову діяльність позивача починаючи з 11.04.1994 року (запис 1) в ТОВ Ареал». При цьому, будь яких записів про спірні періоди роботи позивача в МЖК «Сокіл» (з 24.04.1989 по 22.12.1990 року), в ВАТ «Дніпропетровський завод шахтної автоматики» (з 14.11.1986 по 24.04.1989 року, з 10.01.1991 по 26.01.1993 року) та періоди здійснення підприємницької діяльності (з 29.03.2000 року по 31.12.2003 року), трудова книжка не містить.
Між тим, в матеріалах пенсійної справи містяться:
- архівна довідка Архівного управління департаменту забезпечення діяльності виконавчих органів Дніпровської міської ради від 23.04.2020 року № 03-44/Ш-371т, згідно з якою за даними ВАТ «Дніпропетровський завод шахтної автоматики» є відомості про те, що ОСОБА_1 працював за заводі в період: з 14.11.1986 року по 24.04.1989 року (на посадах «інженер технолог МШЦ» та «старший майстер цеху гальванопокриття»; з 10.01.1991 року по 26.01.1993 року (на посаді «старший майстер дільниці 3 цеху гальванопокриття») разом із відомостями про нараховану заробітну плату за: січень 1987- квітень 1988; січень 1989 травень 1989; грудень 1989; січень 1991 січень 1993;
- архівна довідка Архівного управління департаменту забезпечення діяльності виконавчих органів Дніпровської міської ради від 04.06.2020 № 8/1-51, згідно з якою за даними ВАТ «Дніпропетровський завод шахтної автоматики» ОСОБА_1 був прийнятий на посаду «інженером технологом МШЦ» з 14 жовтня 1986 року (наказ від 14.10.1986 року № 913 а/к) та відомості про нараховану заробітну плату за 1988 рік;
- копія наказу директора Заводу шахтної автоматики від 24.04.1989 № 394/к про звільнення ОСОБА_1 , «старшого майстра цеху гальванопокриття», з 24.04.1989 року по 22.12.1990 року у зв`язку з переводом в МЖК «Сокіл» Жовтневого району по статті 36 КЗпП України, з збереженням місця та стажу роботи;
- архівна довідка Архівного управління департаменту забезпечення діяльності виконавчих органів Дніпровської міської ради від 27.07.2020 № 8/1-437 згідно з якою, за даними ВАТ «Дніпропетровський завод шахтної автоматики» є відомості про звільнення ОСОБА_1 з посади «старшого майстра цеху гальванопокриття» з 24.04.1989 року по 22.12.1990 року у зв`язку з переводом в МЖК «Сокіл» Жовтневого району по статті 36 КЗпП України, зі збереженням місця та стажу роботи (наказ від 24.04.1989 року № 394/к) та прийняття на роботу на посаду «старшого майстра цеху гальванопокриття дільниці 3 групи» по переводу з Центру МЖК Жовтневого району з 10.01.1991 року (наказ від 08.01.1991 № 51/к).
Між тим, суд зазначає, що при розгляді поданої позивачем заяви про призначення пенсії від 23.06.2020 року та додаткових документів по заяві від 31.07.2020 року, відповідачем належна оцінка архівним довідкам Архівного управління департаменту забезпечення діяльності виконавчих органів Дніпровської міської ради від 23.04.2020 року № 03-44/Ш-371т, від 04.06.2020 № 8/1-51 та від 27.07.2020 № 8/1-437, не надана. Рішення про результати розгляду додатково поданих документів відповідачем не прийнято.
Так, з наданих до пенсійного органу архівних довідок Архівного управління департаменту забезпечення діяльності виконавчих органів Дніпровської міської ради від 23.04.2020 року № 03-44/Ш-371т, від 04.06.2020 № 8/1-51 та від 27.07.2020 № 8/1-437, копії наказу директора Заводу шахтної автоматики від 24.04.1989 № 394/к про звільнення ОСОБА_1 , «старшого майстра цеху гальванопокриття» з 24.04.1989 року, разом із відомостями про нараховану заробітну плату за: січень 1987- квітень 1988; січень 1989 травень 1989; грудень 1989; січень 1991 січень 1993, вбачається, що ними частково підтверджені спірні періоди страхового стажу позивача, а саме, з 14.11.1986 по 24.04.1989 та з 10.01.1991 по 26.01.1993 (період роботи на Заводі шахтної автоматики).
За таких обставин, відповідачем безпідставно не зараховано до загального стажу періоди роботи з 14.11.1986 по 24.04.1989 та з 10.01.1991 по 26.01.1993 на Заводі шахтної автоматики.
При цьому, суд погоджується з відповідачем з приводу того, що період роботи позивача з 24.04.1989 по 22.12.1990 року в МЖК «Сокіл» Жовтневого району не може бути зараховано до загального стажу у зв`язку із відсутністю документів, що підтверджують період роботи позивача на даному підприємстві, оскільки ані записами в трудовій книжці, ані будь якими іншими належним доказами (накази про прийняття та звільнення з роботи в МЖК «Сокіл» Жовтневого району, відомості про нарахування та виплату заробітної плати в МЖК «Сокіл» Жовтневого району, архівні довідки та інш.) ОСОБА_1 ані до пенсійного органу, ані до суду надано не було.
Щодо не зарахування до загального стажу періоду здійснення позивачем підприємницької діяльності з 29.03.2000 по 31.12.2003 року, суд зазначає наступне.
Відповідно до абз.3 пп.2 п.2.1 розділу ІІ Порядку №22-1 період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності, крім осіб, які здійснювали підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування, з 01 липня 2000 року підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року підтверджується спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, а з 01 січня 2004 року - довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Для визначення права на призначення пенсії за віком згідно зі статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за період ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку з 01 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно надається довідка про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності.
Відповідно до пункту 3-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно зі статтею 26 цього Закону включаються періоди: ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку: з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності; з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).
Розділ XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV був доповнений пунктом 3-1 згідно із Законом України №2148-VIII від 03 жовтня 2017 року "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", який набрав чинності 11 жовтня 2017 року. Даним пунктом передбачено, що період ведення підприємницької діяльності з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно підтверджуються лише довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності.
Крім того, відповідно до пункту 4 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ від 12.08.1993 року №637, час роботи осіб, які займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на приватній власності та на виключно їхній праці, за період до 1 травня 1993 р., а також час роботи осіб, які займаються веденням особистого селянського господарства зараховується до трудового стажу за наявності довідки Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків. Періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, з 1 січня 1998 р. по 31 грудня 2003 р. зараховуються до трудового стажу фізичних осіб - підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, а з 1 січня 2004 р. по 31 грудня 2017 р. за бажанням особи - за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів.
Як було встановлено судом, з 29.03.2000 року позивач здійснював підприємницьку діяльність на підставі Свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця від 29.03.2000 року серії В02 № 153307.
Матеріалами справи також підтверджено, що згідно із Свідоцтвом про сплату єдиного податку від 01.01.2003 року, ФОП ОСОБА_1 здійснює діяльність протягом 2003 року на спрощеній системі оподаткування.
Також, відповідно до довідки Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Дніпропетровська, ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні з 23.05.2000 року, основний вид діяльності технічне обслуговування та ремонт автомобілів.
Згідно з відомостями з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Форми ОК 5, наявні відомості про сплату страхових внесків позивачем з 2004 року по 2019 рік, як фізичної особи підприємця.
Отже, судом встановлено та матеріалами підтверджено, що з 29.03.2000 по 31.12.2003 року позивач був зареєстрований як фізична особа підприємець, що підтверджується Свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи підприємця від 29.03.2000 року Серії В02 № 153307. В період з 01.01.2003 по 31.12.2003 року перебував на спрощеній системі оподаткування, що підтверджується Свідоцтвом про сплату єдиного податку від 01.01.2003 року та довідкою про перебування на обліку в пенсійному органі з 2000 року.
Як було зазначено раніше, у відповідності до абз.3 пп.2 п.2.1 розділу ІІ Порядку №22-1 період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності, крім осіб, які здійснювали підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування, з 01 липня 2000 року підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. При цьому, згідно з п. 4 Порядку № 21-1, періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, з 1 січня 1998 р. по 31 грудня 2003 р. зараховуються до трудового стажу фізичних осіб - підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності.
Тобто, Свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи підприємця від 29.03.2000 року Серії В02 № 153307, Свідоцтвом про сплату єдиного податку від 01.01.2003 року та довідкою про перебування на обліку в пенсійному органі з 2000 року підтверджено період здійснення позивачем підприємницької діяльності в період з 29.03.2000 по 31.12.2003 року, який підлягає зарахуванню до загального стажу.
Таким чином, з урахуванням встановлених в ході розгляду справи обставин, на момент звернення позивача із заявою від 23.06.2020 року, загальний стаж складав 34 роки 9 місяців 15 днів (26 років 6 місяців 14 днів (визнано пенсійним органом)+4 роки 5 місяців 28 днів (з 14.11.1986 по 24.04.1989 та з 10.01.1991 по 26.01.1993 робота на Заводі шахтної автоматики)+3 роки 9 місяців 3 дні (період зайняття підприємницькою діяльністю з 29.03.2000 по 31.12.2003), що було достатнім для призначення пенсії за віком у відповідності до положень ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Належним способом захисту порушених прав позивача є зобов`язання відповідача зарахувати стаж роботи позивача, який надає право для призначення пенсії за віком на підставі ст. 26 закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
При цьому, суд відмовляє у задоволенні позовної вимоги щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити позивачу пенсію за віком з 10.04.2020 року, оскільки вважає її передчасною, тому, що відсутнє рішення суду, яке б набрало законної сили станом на момент звернення з даним позовом до суду, про підтвердження загального стажу позивача більш ніж 27 років.
За вказаних обставин для захисту прав та законних інтересів позивача, суд вважає за необхідне у відповідності до вимог ч.2 ст.9 КАС України вийти за межі заявлених позовних вимог та зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії.
Відповідно до приписів статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
В ході розгляду справи відповідачем не доведено правомірність дій та прийнятих рішень у спірних відносинах, у зв`язку із чим, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.
Розподіл судових витрат слід здійснити у відповідності до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.
Керуючись статтями 2, 9, 73-78, 90, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до загального стажу період його роботи з 14.11.1986 року по 24.04.1989 року та з 10.01.1991 року по 26.01.1993 року на Заводі шахтної автоматики та період здійснення підприємницької діяльності з 29.03.2000 року по 31.12.2003 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 23.06.2020 року про призначення пенсії за віком з урахуванням висновків суду.
В іншій частині заявлених позовних вимог відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420,40 грн. (чотириста двадцять гривень 40 копійок).
Рішення суду набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені статтями 295 та 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.В. Тулянцева