Справа № 500/4944/21
Суддя: Баб'юк Петро Михайлович
Дата ухвалення: 2021-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/4944/21

20 вересня 2021 рокум. Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Баб`юка П.М. розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, в якому просить:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області з нарахування позивачеві пенсії за вислугу років в невстановленому законом розмірі, невиплату пенсії і компенсації втрати доходу за затримку виплати пенсії, починаючи з 07.10.2009;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області витребувати з Тернопільського обласного військового комісаріату в установленому Постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 №45 порядку довідки про розмір грошового забезпечення позивача за період з 07.10.2009 по день виконання судового рішення та здійснити перерахунки та виплату пенсії за вислугу років, як непрацюючому пенсіонеру, починаючи з 07.10.2009, відповідно до Закону України від 09.04.1992 №2262-XII "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, і деяких інших осіб", Постановою Кабінету Міністрів України № 355 від 23.04.2012 "Про збільшення розмірів пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб", Постановою Кабінету Міністрів України №103 від 21.02.2018 "Про перерахунок пенсій особам, звільненим з військової служби та деяким іншим категоріям осіб", Постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб", з нарахуванням компенсації втрати частини доходу за затримку виплати пенсії за період з 07.10.2009 по день фактичної виплати пенсії у виконання судового рішення, одним платежем, з урахуванням раніше виплачених сум, на певний позивачем банківський рахунок;

стягнути з відповідача на користь позивача 84000,00 грн моральної шкоди, в режимі негайного виконання рішення, одним платежем.

В обґрунтування позову зазначено, що позивачу призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262-ХІІ. В 2000 році виплату пенсії позивачу припинено в зв`язку із виїздом за кордон на постійне місце проживання.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01.07.2020 у справі № 500/2529/19 визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про відмову у поновленні пенсії ОСОБА_1 , викладене в листі від 06 листопада 2018 року № 8654/03; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області провести поновлення та виплату пенсії за вислугою років ОСОБА_1 з 07 жовтня 2009 року з її одночасним перерахунком відповідно до норм Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» і компенсацією втрати частини доходів. Позивач посилається на протокол про перерахунок пенсії від 06.08.2020, який підтверджує те, що перерахунок його пенсії, починаючи з 07.10.2009, відповідачем фактично не проведений.

Позивач посилається на статтю 43 Закону №2262, відповідно до якої у разі, якщо на момент призначення або виплати пенсії відбулася зміна хоча б одного з видів грошового забезпечення та/або були введені для зазначених категорій осіб нові щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії у розмірах, встановлених законодавством, пенсія призначається з урахуванням таких змін та/або нововведень, а призначена пенсія підлягає перерахунку. Підставою для проведення перерахунку пенсії є фактична зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, проведена на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, наділеного правом установлювати чи змінювати види грошового забезпечення військовослужбовців. Також, позивач звертає увагу суду на зразкове рішення Верховного суду від 17.12.2019 у справі №160/8324/19, в якому висловлена позиція, що перерахунок пенсії проводиться відповідно до довідки про розмір грошового забезпечення за формою додатка 2 до Порядку № 45, в редакції, яка діяла до зазначених змін.

Таким чином, позивач вважає, що має право на перерахунок пенсії, призначеної згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", при наявності підстав, передбачених постановою КМУ №355, з 01.01.2018 - постановою КМУ №103, з 01.07.2021 - постановою КМУ №713.

Також, позивач просить зобов`язати головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області в чотирнадцятиденний термін надати суду звіт про виконання судового рішення, зверненого до негайного виконання.

Ухвалою від 16.08.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідач 08.09.2021 подав на адресу суду відзив на позовну заяву (аркуші справи 40-50), в якому просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування, зокрема, вказує, що відповідно до Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, і деяких інших осіб", затвердженого постановою Кабінету Міністрів №45 від 13.02.2008, підставою для перерахунку пенсії є фактична зміна хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, проведена на підставі рішення суб`єкта владних повноважень наділеного повноваженням встановлювати, чи змінювати види грошового забезпечення військовослужбовців, а саме Кабінету Міністрів України.

Також, звертає увагу суду на постанову Верховного Суду України у справі №21-484/а13 від 22.04.2014, в якій зроблено правовий висновок про те, що підставою для вчинення дій, спрямованих на перерахунок раніше призначених пенсій, може бути як відповідна заява пенсіонера та додані до неї документи, так і рішення, прийняте Кабінетом Міністрів України, про що державні органи, визначені Порядком проведення перерахунку, повідомляють орган ПФУ. Таким чином, Верховним Судом України підтверджено обов`язковість долучення заявником додаткових документів, які слугують підставою для перерахунку пенсії чи повідомлення Пенсійного фонду України державними органами, які визначені Порядком проведення перерахунку.

Позивач будь-яких додаткових документів до заяви про переведення перерахунку не долучав, повідомлення про виникнення підстав для проведення перерахунку до Головного управління не надходило.

Наголошує, що Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області не володіє інформацією про розміри грошового забезпечення за посадою яку займав позивач, та не є компетентним та уповноваженим органом виконавчої влади щодо визначення розмірів такого грошового забезпечення. А тому, до моменту отримання належної довідки від Тернопільського обласного військового комісаріату у Головного управлінню Пенсійного фонду України в Тернопільській області не виникає обов`язку у перерахунку пенсії позивача.

Представник позивача 08.09.2021 подав на адресу суду відповідь на відзив, в якому підтримав висловлену у позові позицію.

Відповідно до частини п`ятої статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Дослідивши подані до суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив наступне.

Позивачу 19.12.1994 призначена пенсія за вислугу років, яка виплачувалась йому Тернопільським обласним військовим комісаріатом до виїзду за кордон, що підтверджено відповідним пенсійним посвідченням серії НОМЕР_1 (аркуш справи 18, зворот).

Починаючи з 2000 року позивачу припинено виплату призначеної до закону пенсії, оскільки позивач виїхав з України до Ізраїлю на постійне місце проживання, де був прийнятий на консульський облік в консульському відділі посольства України в Державі Ізраїль.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01.07.2020 у справі №500/2529/19 визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про відмову у поновленні пенсії ОСОБА_1 , викладене в листі від 06 листопада 2018 року № 8654/03; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області провести поновлення та виплату пенсії за вислугою років ОСОБА_1 з 07 жовтня 2009 року з її одночасним перерахунком відповідно до норм Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» і компенсацією втрати частини доходів.

Листом відповідача від 05.10.2020 №1900-0319-8/15804 повідомлено позивача про те, що виплата пенсії за вислугу років йому поновлена з 07.10.2009 з її одночасним перерахунком відповідно до норм Закону України від 09.04.1992 №2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» і нарахована компенсація втрати частини доходів. Зокрема, вказано, що на виконання зазначеного судового рішення позивачу нараховано доплату за період з 07.10.2009 по 30.09.2020 (аркуш справи 19).

Позивач, вважаючи, що відповідач повинен був неодноразово здійснити перерахунок раніше призначеної йому пенсії, звернувся до суду з даним позовом.

Розглядаючи даний спір по суті, суд зазначає, що в даному випадку слід встановити, чи виникає у Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області обов`язок витребовувати з Тернопільського обласного військового комісаріату в установленому Постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 №45 порядку довідку про розмір грошового забезпечення позивача та здійснювати перерахунок та виплату пенсії за вислугу років на підставі зазначеної довідки.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із наступного.

Згідно з ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правовідносини у сфері пенсійного забезпечення осіб, які перебували на військовій службі, та деяких інших осіб, врегульовані Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ від 09.04.1992 (далі - Закон №2262-ХІІ).

Згідно з частиною третьою статті 43 Закону № 2262-ХІІ пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини першої статті 63 Закону №2262-ХІІ перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.

Відповідно до частини четвертої статті 63 Закону №2262-ХІІ усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

30.08.2017 Кабінет Міністрів України прийняв постанову №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", яка набрала чинності 01.03.2018, та якою затверджено тарифні сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів, схеми тарифних розрядів, тарифних коефіцієнтів, додаткові види грошового забезпечення, розміри надбавки за вислугу років, пунктом 2 якої установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Зокрема, постановою № 704 установлено такі додаткові види грошового забезпечення:

- надбавка за особливості проходження служби в розмірі до 100 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням та надбавки за вислугу років, порядок та умови виплати якої визначається керівниками державних органів залежно від якості, складності, обсягу та важливості виконуваних обов`язків за посадою (абзац четвертий підпункту 1 пункту 5 постанови № 704);

- надбавка за службу в умовах режимних обмежень військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) особам рядового і начальницького складу (підпункт 6 пункт 6 постанови № 704).

При цьому, підпунктом 2 пункту 5 постанови № 704 надано право керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання здійснювати преміювання військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу відповідно до їх особистого внеску в загальний результат служби у межах фонду преміювання, утвореного в розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду грошового забезпечення.

Згідно з частиною четвертою статті 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", 21.02.2018 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" (далі - Постанова № 103).

Пунктом 1 Постанови №103 визначено перерахувати пенсії, призначені згідно із Законом № 2262-ХІІ до 1 березня 2018 року (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 1 березня 2018 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб".

Відповідно до пункту 2 Постанови №103 виплату перерахованих відповідно до пункту 1 цієї постанови підвищених пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) проводити з 01.01.2018 у таких розмірах: з 1 січня 2018 року - 50 відсотків; з 01.01.2019 по 31.12.2019 - 75 відсотків; з 01.01.2020 - 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018.

Також, пунктом 6 Постанови №103 внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 № 45 "Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - постанова КМУ №45), а саме, у Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженому постановою КМУ № 45, пункт 5 викладено в наступній редакції: "Під час перерахунку пенсій використовуються такі види грошового забезпечення, як посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням та відсоткова надбавка за вислугу років на момент виникнення права на перерахунок пенсії за відповідною або аналогічною посадою та військовим (спеціальним) званням". Додаток 2 до Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" викладено в новій редакції, в якій відсутні такі складові грошового забезпечення, як щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019, постановою Верховного Суду від 12.11.2019, в адміністративній справі №826/3858/18 визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 "Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Зобов`язано Кабінет Міністрів України невідкладно після набрання рішенням суду законної сили опублікувати резолютивну частину рішення суду про визнання нормативно-правового акта протиправним та нечинним в окремій його частині у виданні, в якому було офіційно оприлюднено нормативно-правовий акт.

Зі змісту вказаного рішення Окружного адміністративного суду м. Києва вбачається, що Постанова №103 в наведеній частині визнана протиправною та нечинною у зв`язку з тим, що відповідач, визначаючи новий порядок перерахунку раніше призначених пенсій, не враховував всі види грошового забезпечення військовослужбовців, вичерпний перелік яких встановлений Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", і які відображають умови, особливості військової служби кожної особи, яка має право на пенсію за Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Відповідно до частини другої статті 255 КАС України рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 набрало законної сили 05.03.2019.

Таким чином, з набрання чинності судовим рішенням у справі №826/3858/18 виникли підстави для перерахунку пенсій, призначених згідно із Законом №2262-ХІІ, з урахуванням розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням та відсоткової надбавки за вислугу років, а також додаткових видів грошового забезпечення, оскільки з цієї дати позивач має право на отримання пенсії, виходячи з розміру складових, розрахованих згідно з постановою № 704 у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону № 2262-ХІІ та статті 9 Закону України № 2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Верховний Суд в рішенні від 17.12.2019 у зразковій справі №160/8324/19 дійшов висновку про те, що дії відповідача щодо відмови позивачу у підготовці та наданні до ГУ ПФУ оновленої довідки про розмір його грошового забезпечення станом на 05.03.2019 є неправомірними, а тому відповідача належить зобов`язати скласти та подати до ГУ ПФУ нову довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_3 станом на 05.03.2019, відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону №2262-ХІ, статті 9 Закону №2011-XII та з врахуванням положень постанови №704, із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для проведення з 01.04.2019 (першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії) перерахунку основного розміру пенсії позивача.

У постанові Верховного Суду від 12.11.2019 у справі №826/3858/18 суд касаційної інстанції серед іншого вказав на те, що до повноважень Кабінету Міністрів України не входить зміна структури грошового забезпечення, а підставою для перерахунку пенсій є підвищення грошового забезпечення відповідних категорій, саме розмір якого, а не складові, можуть змінюватись Кабінетом Міністрів України. Разом з цим, до моменту отримання належної довідки від відповідача у пенсійного органу не виникає обов`язку з перерахунку пенсії позивача.

У позовній заяві зазначено, що Тернопільським обласним військовим комісаріатом відмовлено позивачу у наданні довідки про розмір його грошового забезпечення для перерахунку пенсії.

У зв`язку з цим, належним способом порушеного на думку позивача права на отримання довідки (довідок) для перерахунку пенсії є звернення до суду з позовом до Тернопільського обласного військового комісаріату із вимогою зобов`язати надати позивачу або надіслати до ГУ ПФУ довідку (довідки - множина) про розмір його грошового забезпечення за відповідний період.

Враховуючи наведене, позивач має право на перерахунок та виплату пенсії лише на підставі довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, виданої йому уповноваженим органом, в даному випадку Тернопільським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки.

Власне така довідка і підтверджує факт збільшення розміру грошового забезпечення особи у відповідний період та, відповідно, право на перерахунок його пенсії.

Разом з тим, до моменту отримання належної довідки від Тернопільського обласного військового комісаріату в пенсійного органу не виникає обов`язку з перерахунку пенсії позивача, у зв`язку з цим, позовні вимоги в цій частині є передчасними.

Також норми чинного законодавства не передбачають обов`язку територіального органу Пенсійного фонду України витребовувати з Тернопільського обласного військового комісаріату довідку(и) про розмір грошового забезпечення позивача для здійснення в подальшому перерахунку та виплати пенсії.

Відповідно до частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Здійснюючи передбачене статтею 55 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Вирішуючи спір, суд зобов`язаний надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Більше того, щоб позивачу був наданий судовий захист, суд має встановити наявність порушеного права. При чому обов`язок щодо доказування факту наявності порушеного права покладається саме на позивача. Натомість, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, повинен довести правомірність своїх рішень, дій чи бездіяльності.

Суд також звертає увагу, що право на звернення до адміністративного суду з позовом не завжди співпадає з правом на судовий захист, яке закріплено у статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України. Саме по собі звернення до адміністративного суду ще не означає, що суд зобов`язаний надати такий захист. Адже для того, щоб було надано судовий захист суд повинен встановити, що позивач дійсно має право, свободу та інтерес, про захист яких він просить і це право, свобода чи інтерес порушені у сфері публічно-правових відносин.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

При цьому, суд зазначає, що оскаржуване рішення, дія або бездіяльність суб`єкта владних повноважень повинні бути такими, що породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки позивача.

Суд наголошує, що адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для задоволення позову адміністративний суд повинен установити, що в зв`язку з прийняттям рішенням чи вчиненням дій (допущення бездіяльності) суб`єктом владних повноважень порушуються права, свободи чи охоронювані законом інтереси позивача.

Конституційний Суд України в своєму Рішенні від 30 січня 2003 року №3-рп/2003 зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй Конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13).

Вирішуючи спір, суд перш за все повинен пересвідчитись у наявності у особи, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу, встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення), а також визначити чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим. що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захист) права позивача.

Судом не встановлено а судом не встановлено порушень прав ОСОБА_1 саме Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області.

Тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

У зв`язку з цим, вимоги про стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягають.

Таким чином, в задоволенні позовних вимог слід відмовити у повному обсязі.

Підстави для відшкодування судових витрат у справі відповідно до положень статті 139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 );

відповідач:

- Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження: Майдан Волі, 3, м. Тернопіль, 46001, ).

Головуючий суддя Баб`юк П.М.