Справа № 560/10310/21
Суддя: Салюк П.І.
Дата ухвалення: 2021-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

20 вересня 2021 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Салюка П.І.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просить:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо не зарахування до трудового стажу періоду роботи каменщиком з 27.08.1991 р. по 24.05.1995 р. у Виробничому кооперативі "Витязь", що був 20.10.1992 р. перереєстрований в Приватну комерційну виробничо-будівельну фірму "Мрія";

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до трудового стажу періоду роботи каменщиком з 27.08.1991 р. по 24.05.1995 р. у Виробничому кооперативі "Витязь", що був 20.10.1992 р. перереєстрований в Приватну комерційну виробничо-будівельну фірму "Мрія".

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що при призначенні пенсії йому не було зараховано до стажу період роботи з 27.08.1991 р. по 24.05.1995 р. у Виробничому кооперативі "Витязь", що був 20.10.1992 р. перереєстрований в Приватну комерційну виробничо - будівельну фірму "Мрія".

Вказує, що 12.05.2021 р. звернувся із відповідною завою до ГУ ПФ України в Хмельницькій області з приводу не зарахування до стажу вищезазначеного періоду роботи з 27.08.1991 р. по 24.05.1995 р., проте листом від 27.05.2021 р. Головне управління ПФ України в Хмельницькій області повідомило, що згідно записів трудової книжки з 27.08.1991 по 24.05.1995 позивач працював у виробничому кооперативі "Вітязь" (згодом приватно виробничо-будівельна фірма "Мрія", однак зазначений запис не засвідчений підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої особи, а інші документи, які б підтверджували період роботи у виробничому кооперативі "Вітязь", відсутні.

Позивач вважає, що Головним управлінням Пенсійного фонду України протиправно та безпідставно не зараховано стаж роботи у виробничому кооперативі "Вітязь" (згодом приватно, виробничо-будівельна фірма "Мрія") з 27.08.1991 р. по 24.05.1995 р., тому звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 19 серпня 2021 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

16 вересня 2021 рок відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому заперечує щодо задоволення адміністративного позову та зазначає, що до страхового стажу при призначенні пенсії не враховано період роботи згідно трудової книжки від 17.06.1971, з 27.08.1991 по 24.05.1995 в виробничому кооперативі "Вітязь" (згодом приватна комерційна виробничо-будівельна фірма "Мрія"), оскільки зазначений запис про прийняття та звільнення ОСОБА_1 не засвідчений підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи, що є порушенням пункту 4.1 Інструкції.

Крім того, у відзиві на позов відповідач вказав про необхідність розгляду даної справи з викликом сторін.

Суд зазначає, що частинами п`ятою - шостою статті 262 КАС України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін: 1) у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу; 2) якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Таким чином, зважаючи на те, що дана справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до статті 263 КАС України, відсутня необхідність призначати розгляд справи у судовому засіданні. Тому, клопотання відповідача до задоволення не підлягає.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, з`ясувавши всі обставини справи, перевіривши їх дослідженими доказами, суд дійшов наступних висновків.

Суд встановив, що з 26 червня 2014 року позивач перебуває на обліку в головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV.

Пенсію позивачу обчислено з урахуванням страхового стажу 30 років 10 місяців 13 днів, коефіцієнт страхового стажу - 0,30833.

До страхового стажу при призначенні пенсії не враховано період роботи згідно трудової книжки від 17.06.1971, з 27.08.1991 по 24.05.1995 в виробничому кооперативі "Вітязь" (згодом приватна комерційна виробничо-будівельна фірма "Мрія"), оскільки зазначений запис про прийняття та звільнення ОСОБА_1 не засвідчений підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи, що є порушенням пункту 4.1 Інструкції, про що позивача повідомлено листом від 27 травня 2021 року №4218-3523/С-03/8-2200/21.

Вважаючи дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує таке.

Відповідно до ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року за №637 "Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз наведених норм права дає змогу дійти висновку, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, тоді як підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами можливе лише у випадку її відсутності або відсутності в ній записів.

Не зараховуючи період роботи з 27.08.1991 р. по 24.05.1995 р. у Виробничому кооперативі "Витязь", що був 20.10.1992 р. перереєстрований в Приватну комерційну виробничо - будівельну фірму "Мрія", - відповідач вказує, що зазначений в трудовій книжці запис не засвідчений підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої особи.

Однак слід зазначити, що в трудовій книжці на сторінках 24-25, на момент звільнення позивача з Приватної комерційної виробничо-будівельної фірми "Мрія", міститься печатка Приватної комерційної виробничо-будівельної фірми "Мрія" і вищевказані записи виконано без перекреслень, виправлень, у чіткій послідовності та у відповідності до дати, які належним чином завірені печаткою, проставленою після запису про звільнення.

У період внесення записів про роботу, не зарахованих відповідачем, порядок ведення трудових книжок регулювався Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (далі - Інструкція №58).

Згідно з пунктом 2.4 Інструкції №58, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Відповідно до п.4.1 Інструкції №58, у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

З положень пункту 2.4. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників вбачається, що необхідним реквізитом під відповідним записом у трудовій книжці працівника є печатка.

Разом з тим, обов`язок щодо внесення записів до трудової книжки покладається на роботодавців, що виключає провину особи, яка звертається за призначенням пенсії, у недоліках таких записів.

Таким чином, записи у трудовій книжці позивача щодо спірного періоду роботи, є належними та допустимими доказами підтвердження його трудового стажу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.02.2018 року, справа №275/615/17, провадження №К/9901/768/17.

Вказана позиція кореспондується з нормами Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 року, відповідно до пункту 1 якого основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Крім того, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 року "Про трудові книжки працівників" відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Верховним Судом в постанові від 24.05.2018 року у справі №490/12392/16-а викладено правову позицію, відповідно до якої, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.

З аналізу наведених норм, випливає, що відповідальність за ведення трудової книжки покладається на підприємство, відтак, відсутність підпису у трудовій книжці на записах про звільнення не може бути підставою для виключення певних періодів роботи зі страхового стажу.

Слід зазначити, що не зарахування спірного стажу суперечить принципу правової визначеності, оскільки в п.3.1 Рішення Конституційного Суду України (Справа №1-25/2010 від 29 червня 2010 року) зазначено, що одним з елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.

Тобто право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки, так як на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Відсутність підпису на записах в трудовій книжці не може бути підставою для виключення певних періодів роботи з трудового стажу, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення та належний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства.

Доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці позивача щодо спірного періоду роботи не має, а тому їх безпідставно не взято до уваги відповідачем при обрахуванні стажу роботи.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що з урахуванням висновків викладених вище, позивач довів позовні вимоги, а відповідач не обґрунтував правомірність дій щодо відмови у зарахуванні до трудового стажу ОСОБА_1 періоду роботи каменщиком з 27.08.1991 р. по 24.05.1995 р. у Виробничому кооперативі "Витязь", що був 20.10.1992 р. перереєстрований в Приватну комерційну виробничо-будівельну фірму "Мрія", що підтверджено доказами, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення.

Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов - задоволити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо не зарахування до трудового стажу ОСОБА_1 періоду роботи каменщиком з 27 серпня 1991 року по 24 травня 1995 року у Виробничому кооперативі "Витязь", що був 20 жовтня 1992 року перереєстрований в Приватну комерційну виробничо-будівельну фірму "Мрія".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до трудового стажу ОСОБА_1 період роботи каменщиком з 27 серпня 1991 року по 24 травня 1995 року у Виробничому кооперативі "Витязь", що був 20 жовтня 1992 року перереєстрований в Приватну комерційну виробничо-будівельну фірму "Мрія".

Стягнути на користь ОСОБА_1 908 (дев`ятсот вісім) грн. судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідач:Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Герцена, 10, Хмельницький, Хмельницька область, 29000 , код ЄДРПОУ - 21318350)

Головуючий суддя П.І. Салюк