Справа № 265/4802/21
Суддя: Копилова Л. В.
Дата ухвалення: 2021-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №265/4802/21
Провадження №2-а/265/52/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2021 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді - Копилової Л.В.,

за участю секретаря - Куксенко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним адміністративним позовом.

В обгрунтування поданої позовної заяви посилається на те, що 01 липня 2021 року постановою серії ДП18 № 654234 у справі про адміністративне правопорушення сержанта поліції ОСОБА_2 його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено штраф в сумі 340 грн. за те, що він цього ж дня о 13 год. 40 хв. керуючи автомобілем FORD FUSION, державний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вулиці Кальміуській в напрямку проспекту Металургів в місті Маріуполі Донецької області порушив вимоги дорожнього знаку 3.21 «В`їзд заборонено» здійснивши в`їзд у забороненому напрямку, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП. Із вказаною постановою він не згодний, вважає її незаконною, так як не побачив такого знаку через те, що вулиця Кальміуська перед перехрестям з вулицею Карпінського повертає та має зправа вздовж узбіччя зелені насадження, тому знак на перехресті вчасно побачити неможливо. Дорожні знаки повинні бути видимими на відстані не менш як 100 м. за напрямком руху та розміщеними не вище 6 м. над рівнем проїздної частини, розміщуються таким чином щоб інформацію, яку вони передають, могли сприймати саме ті учасники руху, для яких вона призначена. Однак, ані за 100 м., ані за 90 м., ані за 70 м. такий знак побачити неможливо. Вказаний знак не відповідав зазначеним вимогам, оскільки був закритий гілками дерев, що позбавляло його можливості побачити знак, в іншому випадку він вимогу знаку виконав би. Посилається на те, що відповідно до сайту статті «0629» багато водіїв скаржились на те, що цей знак погано видно. Зазначає про відсутність підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності, але дійсно не заперечує факту проїзду на знак 3.21 «В`їзд заборонено», водночас не бачив вказаного знаку, через зміну напрямку дороги (поворот) та тому, що він був закритий гілками дерев, що порушує вимоги ПДР та ДСТУ.

Просить суд скасувати постановусерії ДП18 № 654234 від 01 липня 2021 року, винесену відносно нього за ч.1 ст.122 КУпАП.

На підставі ухвали судді Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 07 липня 2021 року відкрито спрощене провадження по даній справі.

Відповідачем надано суду відзив, в якому він позовні вимоги не визнає та просить відмовити в їх задоволенні, посилаючись на те, що діяв правомірно.

Дослідивши докази по справі, суд вважає позовні вимоги необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст.9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Судом встановлено, що постановою серії ДП18 № 654234 від 01 липня 2021 року винесеною сержантом поліції Максименко В.І. позивача ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КпАП України, зокрема за те, що він цього ж дня о 13 год. 40 хв. керуючи автомобілем FORD FUSION, державний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вулиці Кальміуській в напрямку проспекту Металургів в місті Маріуполі Донецької області порушив вимоги дорожнього знаку 3.21 «В`їзд заборонено» здійснивши в`їзд у забороненому напрямку, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.

Вказаною постановою до позивача застосовано стягнення у вигляді штрафу на користь держави в сумі 340 грн.

Частиною 1 статті 122 КУпАП передбачена відповідальність, зокрема, за порушення вимог дорожніх знаків.

У відповідності до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог ст.251 КпАП України передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Крім цього, у відповідності до ч.1 ст.69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до ч.1,2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З цієї норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується, - повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

Відповідно до п.33 Правил дорожнього руху України п.п. 33.3 «Заборонні знаки» - знак 3.21«В`їзд заборонено», забороняє в`їзд усіх транспортних засобів з метою:

-запобігання зустрічному руху транспортних засобів на ділянках доріг з одностороннім рухом;

-запобігання виїзду транспортних засобів назустріч загальному потоку на дорогах, позначених знакам 5.8;

-організації відокремленого в`їзду і виїзду на майданчиках, що використовуються для стоянки транспортних засобів, майданчиках відпочинку, автозаправних станцій тощо;

-запобігання в`їзду на окрему смугу руху, при цьому знак 3.21 повинен застосовуватись разом з табличкою 7.9.

Згідно вимог ДСТУ 4100:2014 «Знаки дорожні», п.10.1 Загальні положення: 10.1.1 Дорожні знаки потрібно розташовувати так, щоб їх добре бачили учасники дорожнього руху як у світлий, так і в темний час доби, була забезпечена зручність експлуатування і обслуговування, а також було неможливе їх ненавмисне пошкодження.

При цьому вони не повинні бути затулені від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами (зеленими насадженнями, щоглами зовнішнього освітлення тощо). Під час розташування дорожніх знаків повинна бути забезпечена спрямованість інформації, яку вони передають, тільки до тих учасників руху, для яких її призначено. Дорожні знаки повинні бути видимі на відстані не менше ніж 100 м. за напрямком руху.

Разом з цим, відповідно до п.10.2.3 Знаки, установлені на дорозі послідовно, за винятком знаків, установлених на перехресті та в місцях проведення дорожніх робіт, повинні бути розташовані поза населеними пунктами на відстані не менше ніж 50 м, а в населених пунктах не менше ніж 25 м між поперечними перетинами дороги, в яких встановлені знаки.

Відповідно до п. 10.5 Заборонні знаки:

-10.5.1 Заборонні знаки застосовують, щоб увести обмеження руху або їх скасувати;

-10.5.2 Заборонні знаки, крім спеціально обумовлених цим стандартом випадків, потрібно встановлювати безпосередньо перед ділянками доріг, на яких необхідно ввести відповідне обмеження:

-10.5.20 Знак 3.21 «В`їзд заборонено» потрібно застосовувати, щоб заборонити в`їзд усіх транспортних засобів у випадках, коли треба: запобігти зустрічному руху транспортних засобів на ділянках доріг з одностороннім рухом, при цьому на дорогах із кількома проїзними частинами, відокремленими одна від одної бульваром або підійнятою розділювальною смугою, знак 3.21 допускають установлювати для кожної проїзної частини з одностороннім рухом.

Як вбачається з матеріалів справи, в місці правопорушення, під`їзд до складного перехрестя (5 доріг) зі сторони руху позивача є ускладненим, крутий поворот з уклоном.

Відповідно до приписів п.10.5.2 дорожній знак 3.21 встановлюється безпосередньо перед ділянкою з зустрічним одностороннім рухом, разом з цим, даний знак заборонено застосовувати з табличками 7.1.4 «Відстань до об`єкта». Таким чином за даних обставин вимоги п.10.1.1 ДСТУ 4100 при встановленні знаку 3.21 дотримано.

Як вбачається з безперервного відеозапису, наданого відповідачем з розташуванням дорожніх знаків на ділянці місцевості з вулиці Кальміуської в напрямку проспекту Металургів в місті Маріуполі, де рухався позивач, вулиця Кальміуська перед перехрестям з вулицею Карпінського дійсно має зправа вздовж узбіччя зелені насадження, однак по ходу руху автомобіля такі насадження не перешкоджають видимості встановлених перед перехрестям знаків. Більш того, спочатку встановлений інформаційно вказівний знак 5.64 червоного кольору з написом про те, що попереду зміна схеми руху та позначає, що за цим знаком тимчасово або постійно змінено схему руху та (або) встановлено нові дорожні знаки.

Також суд зауважає, що позивач повинен був виконати вимогу наказового знаку 4.6 «Рух праворуч або ліворуч».

Даний факт спростовує доводи позивача про погану оглядовість встановленого знаку 3.21.

Враховуючи наведені вище обставини, суд приходить до висновку про те, що відповідачем в ході судового розгляду даної справи належними та допустимими доказами доведено перед судом факт скоєння позивачем зазначеного в оскаржуваній постанові адміністративного правопорушення, тому підстави для скасування оскаржуваної постанови відсутні.

Керуючись ст. ст.257-263 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 20 вересня 2021 року.

Суддя ___________________ Копилова Л.В.