Справа № 460/4126/19
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2021 рокуЛьвівСправа № 460/4126/19 пров. № СК-А/857/10985/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача: Гінди О.М.

суддів: Ніколіна В.В., Пліша М.А.,

за участю секретаря судових засідань Михальської М.Р.,

розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу Національної поліції України на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2020 року (головуючий суддя: Друзенко Н.В., місце ухвалення - м. Рівне, дата складення повного тексту судового рішення 05.03.2020) та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10 червня 2020 (головуючий суддя: Макарик В.Я. судді Матковська З.М., Шавель Р.М., місце ухвалення - м. Львів, дата складення повного тексту судового рішення 12.06.2020) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Рівненській області, Ліквідаційної комісії УМВС в Рівненській області про стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу,

встановив:

ОСОБА_1 , 23.04.2021 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути солідарно з УМВС України в Рівненській області та ГУНП у Рівненській області середній заробіток за час вимушеного прогулу з 06.11.2015 по 23.04.2019.

Обґрунтовує позов тим, що рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 17.04.2019 в справі № 817/16/16 його поновлено на посаді старшого оперуповноваженого відділу боротьби з незаконним обігом наркотиків Управління МВС України в Рівненській області. Разом з тим, всупереч вимог частини 2 статті 235 Кодексу законів про працю України, грошового забезпечення за час вимушеного прогулу йому не виплатили. Покликаючись на правову позицію Верховного Суду України в постановах від 04.03.2014 (справа № 21-8а14), від 27.05.2014 (справа № 21-108а14) від 28.10.2014 (справа № 21-484а14), згідно з якою ліквідація юридичної особи публічного права має місце у випадку, якщо в розпорядчому акті органу державної влади або органу місцевого самоврядування наведено обґрунтування доцільності відмови держави від виконання завдань та функцій такої відмови, а у разі покладення виконання завдань і функцій ліквідованого органу на інший орган, мова йде фактично про реорганізацію, доводив, що було б справедливим виплатити йому заробітну плату за час вимушеного прогулу, яку він мав би отримувати згідно грошового забезпечення, яке підпадає під рівнозначну посаду в поліції тій, яку він займав в УМВС. З огляду на це позивач просив визначити розмір його середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнути солідарно з УМВС України в Рівненській області та ГУНП у Рівненській області середній заробіток за час вимушеного прогулу з 06.11.2015 по 23.04.2019.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2020 року позов задоволено частково. Стягнуто з Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Рівненській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 06.11.2015 по 23.04.2019 в сумі 97831 грн 98 коп. В задоволенні позовних вимог до Головного управління Національної поліції в Рівненській області відмовлено.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10 червня 2020 року, апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Рівненській області залишено без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2020 року у справі № 460/4126/19 без змін.

Із цими судовими рішеннями суду першої інстанції та апеляційної інстанції не погодилася Національна поліція України та подала апеляційну скаргу в порядку передбаченому ст. 323 КАС України.

Вважає такі судові рішення необґрунтованим, такими, що прийняті з порушеннями норм матеріального права, а тому просить їх скасувати та ухвалити нове, яким стягнути з Ліквідаційної комісії УМВС в Рівненській області на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 06.11.2015 по 23.04.2019 в сумі 29805,10 грн.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, апелянт покликається на те, що оскаржуваними судовими рішенням, про яке НПУ стало відомо лише 13 липня 2020 року, вирішено питання матеріального права, що безпосередньо стосується прав, інтересів та обов`язків НПУ, як центрального органу управління поліції, оскільки саме НПУ є відповідальним виконавцем бюджетних програм у системі МВС України відповідно до положень статей 20, 22, 51 Бюджетного кодексу України, Інструкції про статус відповідальних виконавців бюджетних програм та особливості їх участі у бюджетному процесі, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 14 грудня 2001 року № 574, наказу МВС України від 13 січня 2017 року № 10 «Про фінансування відповідальних виконавців бюджетних програм», пункту 6 розділу III Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України 06 квітня 2016 року № 260, та Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 і здійснює забезпечення фінансування ліквідаційної комісії УМВС, у даному випадку у розмірі 97 831,98 грн для виконання оскаржуваних судових рішень.

Національна поліція України в апеляційній скарзі не погоджувалась з рішенням суду першої інстанції в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 97831,98 грн. На переконання НПУ, суд першої інстанції, ухвалюючи рішення у справі, при обрахунку розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу неправильно застосував до спірних правовідносин норми Порядку № 260 замість приписів постанови КМУ № 100 і суд апеляційної інстанції вказаної помилки не виправив.

На переконання НПУ, розрахунок середньої заробітної плати необхідно проводити, виходячи з посадового (місячного окладу) позивача, оскільки позивач на момент звільнення перебував у відпустці по догляду за дитиною і не працював більше 4 місяців до свого звільнення 06 листопада 2015 року. Зазначив, що середньоденний розмір грошового забезпечення позивача станом на 06 листопада 2015 року становив 29,51 грн, тому розмір грошового забезпечення за час вимушеного прогулу складає 29805,10 грн (29,51*1010 днів).

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 323 КАС України, якщо апеляційна скарга надійшла до суду апеляційної інстанції після закінчення апеляційного розгляду справи і особа, яка подала скаргу, не була присутня під час апеляційного розгляду справи, суд розглядає її за правилами цієї глави.

За результатами розгляду апеляційної скарги, зазначеної в частині першій цієї статті, суд приймає постанову відповідно до статті 315 цього Кодексу. При цьому за наявності підстав може бути скасовано раніше прийняту постанову суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28.09.2020 відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Національної поліції України на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 27.02.2020 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10.06.2020 у справі № 460/4126/19.

Однак, постановою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 29.06.2021 касаційну скаргу Національної поліції України задоволено, ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28.09.2020 скасовано, а справу направлено до Восьмого апеляційного адміністративного суду для продовження розгляду.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 323 КАС України, якщо апеляційна скарга надійшла до суду апеляційної інстанції після закінчення апеляційного розгляду справи і особа, яка подала скаргу, не була присутня під час апеляційного розгляду справи, суд розглядає її за правилами цієї глави.

За результатами розгляду апеляційної скарги, зазначеної в частині першій цієї статті, суд приймає постанову відповідно до статті 315 цього Кодексу. При цьому за наявності підстав може бути скасовано раніше прийняту постанову суду апеляційної інстанції.

Ухвалами Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30.08.2021 та 31.08.2021 відповідно, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Національної поліції України на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2020 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10 червня 2020 року у справі № 460/4126/19 та призначено справу до апеляційного розгляду у судовому засіданні.

Представник Національної поліції України Невелич Ю.В., у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримала, пояснення надала аналогічні викладеним в апеляційній скарзі. Просить апеляційну скаргу задовольнити, а судові рішення скасувати.

Позивач, представники Головного управління Національної поліції в Рівненській області, Ліквідаційної комісії УМВС в Рівненській області, у судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, їх участь в судовому засіданні обов`язковою не визнавалась. Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, їхня неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких мотивів.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до запису у трудовій книжці ОСОБА_1 прийнятий на службу в органи внутрішніх справ 19.09.2005, наказ Управління МВС України в Рівненській області № 244щ/с від 19.09.2005 (а. с. 53-59).

Наказом УМВС України в Рівненській області № 152 о/с від 12.07.2012 старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1 призначено старшим оперуповноваженим відділу боротьби з незаконним обігом наркотиків УМВС, із посадовим окладом 900 гривень, із надбавкою за виконання особливо важливих завдань у розмірі 50%, із надбавкою за оперативно-розшукову, розвідувальну діяльність та оперативно-службову діяльність у розмірі 50%, звільнивши із посади оперуповноваженого відділу боротьби з незаконним обігом наркотиків УМВС (а. с. 77).

Наказом УМВС України в Рівненській області № 213 о/с від 03.07.2015 капітану міліції ОСОБА_1 старшому оперуповноваженому відділу боротьби з незаконним обігом наркотиків УМВС України в Рівненській області у відповідності до п. 3 ст. 25 Закону України «Про відпустки» надано відпустку без збереження заробітної плати (по догляду за дитиною) з 26.07.2015 по 26.07.2016 (а. с. 78-79).

Наказом начальника управління Міністерства внутрішніх справ України у Рівненській області № 348 о/с від 06.11.2015 відповідно до пунктів 10 та 11 розділу ХІ Закону України «Про Національну поліцію» та Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, капітана міліції ОСОБА_1 старшого оперуповноваженого відділу боротьби з незаконним обігом наркотиків УМВС України в Рівненській області звільнено з 06.11.2015 у запас Збройних Сил України (з постановкою на військовий облік) за пунктом 64 «г» (через скорочення штатів). Вислуга років на день звільнення в календарному обчисленні становить 11 років 07 місяців 15 днів, у пільговому обчислені - 14 років 04 місяці 29 днів (а. с .78, 80).

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 17.04.2019 в справі № 817/16/16 було повнію задоволено позов ОСОБА_1 . Визнано протиправним та скасовано наказ начальника Управління МВС України в Рівненській області № 348 о/с від 06.11.2015 в частині звільнення капітана міліції ОСОБА_1 з 06.11.2015 з посади старшого оперуповноваженого відділу боротьби з незаконним обігом наркотиків Управління МВС України в Рівненській області у запас Збройних Сил за пунктом 64 «г» (через скорочення штатів). Поновлено ОСОБА_1 на посаді старшого оперуповноваженого відділу боротьби з незаконним обігом наркотиків Управління МВС України в Рівненській області з 06.11.2015 (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/81428171).

В резолютивній частині вказано, що рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді старшого оперуповноваженого відділу боротьби з незаконним обігом наркотиків Управління МВС України в Рівненській області з 06.11.2015 - виконується негайно (а .с. 84-86).

Наказом Управління МВС України в Рівненській області №1 о/с від 23.04.2019 капітана міліції ОСОБА_1 поновлено на службі з 06.11.2015, а запис в трудовій книжці про звільнення визначено як недійсний (а. с. 58).

Сторонами не заперечується, що грошове забезпечення за час вимушеного прогулу, тобто з 06.11.2015 по 23.04.2019 ОСОБА_1 нараховано та виплачено не було.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11.09.2019 апеляційну скаргу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Рівненській області залишено без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 17.04.2019 у справі № 817/16/16 без змін.

ОСОБА_1 , 29.11.2019 звертався із письмовою заявою до Голови Ліквідаційної комісії УМВС в Рівненській області, в якій поміж інших питань вказував і про не нарахування і неоплату вимушеного прогулу у зв`язку з поновленням його на службі за рішенням суду від 17.04.2019 у справі № 817/16/16 (а. с. 8-9).

В позасудовому порядку вказане питання залишилося не вирішеним.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої та апеляційної інстанції, виходили з того, що з урахуванням кількості днів вимушеного прогулу за період з 06.11.2015 по 23.04.2019, розмір грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, що підлягає виплаті позивачу складає: 77,46 грн./день х 1263 дні = 97831,98 грн. Крім цього, оскільки ОСОБА_1 до його незаконного звільнення з 06.11.2015, з посади старшого оперуповноваженого відділу боротьби з незаконним обігом наркотиків Управління МВС України в Рівненській області, протягом останніх чотирьох календарних місяців не працював, то його середню заробітну плату слід обчислювати з усіх видів грошового забезпечення, які були йому визначені на день звільнення, а при визначенні середньоденного заробітку слід використовувати календарні дні, а не робочі дні.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу за загальним правилом обчислюється відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995.

Відповідно до пункту 2 цього Порядку, обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. Працівникові, який пропрацював на підприємстві, в установі, організації менше року, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактичний час роботи, тобто з першого числа місяця після оформлення на роботу до першого числа місяця, в якому надається відпустка або виплачується компенсація за невикористану відпустку. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку.

Однак, останнім абзацом пункту 4 цього Порядку передбачено, що в інших випадках, коли нарахування проводяться виходячи із середньої заробітної плати, працівник не мав заробітку, не з вини працівника, розрахунки проводяться виходячи з установлених йому в трудовому договорі тарифної ставки, посадового (місячного) окладу.

За пунктом 8 Порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Натомість, Інструкція про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затверджена наказом МВС України № 499 від 31.12.2007, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 12.03.2008 за № 205/14896 (тут і надалі в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, Інструкція), визначає порядок та умови виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ.

Відповідно до п. 3.5.2. розділу III Інструкції, особам рядового і начальницького складу, звільненим з органів внутрішніх справ, а потім поновленим на службі у зв`язку з визнанням звільнення незаконним, грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з дня звільнення виплачується за посадою, з якої вони були звільнені, але не більше як за один рік.

Пунктом 3 наказу МВС України № 499 від 31.12.2007 установлено, що грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Відповідно до пункту 1.7 розділу I Інструкції, при виплаті особі рядового чи начальницького складу грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата.

Крім цього, Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затверджений наказом МВС України № 260 від 06.04.2016 (тут і надалі, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, Порядок).

Відповідно до п. 6 вказаного Порядку, поліцейським, звільненим зі служби в поліції, а потім поновленим на службі у зв`язку з визнанням звільнення незаконним, за час вимушеного прогулу з дня звільнення виплачуються всі види грошового забезпечення (в тому числі премія), які були їм визначені на день звільнення.

Згідно п. 9 цього Порядку, при виплаті поліцейським грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата.

В ході розгляду справи судом апеляційної інстанції було здійснено порівняльний аналіз загального (постанова Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995) і спеціального законодавства (наказ МВС України № 499, наказ МВС України № 260 від 06.04.2016), що регулює спірні правовідносини та дійшов висновку, що з огляду на те, що позивача незаконно звільнено з 06.11.2015 з посади старшого оперуповноваженого відділу боротьби з незаконним обігом наркотиків Управління МВС України в Рівненській області, то його середню заробітну плату слід обраховувати, відповідно до наказу МВС України № 499 та наказ МВС України № 260 від 06.04.2016, з усіх видів грошового забезпечення, які були йому визначені на день звільнення.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції не бере до уваги покликання апелянта, що розмір середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу необхідно розраховувати лише з окладу позивача.

Так, судом апеляційної інстанції встановлено, що згідно довідки Управління МВС України в Рівненській області № 5/26 від 20.02.2020, місячне грошове забезпечення ОСОБА_1 станом на 06.11.2015 визначено в сумі 2362,50 грн. та складалося з таких видів: посадовий оклад - 900,00 грн; оклад за спеціальним званням (капітан) - 120,00 грн; надбавки за вислугу років (25%) - 255,00 грн; надбавки за виконання особливо важливих завдань (50%) - 637,50 грн; надбавки за оперативно-розшукову діяльність (50%) - 450,00 грн. Середньоденний розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 06.11.2015 визначений в сумі 77,46 грн. (2362,5х2 /61 (30 календарних дні вересня +31 календарний день жовтня) = 77,46) (а. с.74).

Таким чином, календарна кількість днів вимушеного прогулу з 06.11.2015 по 23.04.2019 (55+366+365+365+112) становить 1263.

Отже, з урахуванням кількості днів вимушеного прогулу за період з 06.11.2015 по 23.04.2019, розмір грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, що підлягає виплаті позивачу складає: 77,46 грн./день х 1263 дні = 97831,98 грн.

Щодо покликання скаржника, що не має підстав виплати грошового забезпечення за період з 06.11.2015 по 26.07.2016 (253 календарні дні), оскільки позивач у цей період перебував у відпустці по догляду за дитиною, то суд апеляційної інстанції вважає такі безпідставними. Оскільки, не зважаючи на те, що позивачу за час перебування у відпустці для догляду за дитиною грошове забезпечення не виплачувалося, однак, у вказаний період, ОСОБА_2 , продовжував проходити службу в органах МВС України.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає, що розмір грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, що підлягає виплаті позивачу складає 97831,98 грн, а тому підстав для скасування рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2020 року та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10 червня 2020 року не має.

Згідно приписів ст. 139 КАС України підстав для стягнення судових витрат не має.

Таким чином, апеляційна скарга Національної поліції України не спростовує правильність доводів, яким мотивовано судові рішення та не дає підстав вважати висновки суду першої та апеляційної інстанції помилковими.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції та апеляційної інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалили судові рішення з додержанням норм матеріального права, тому відповідно до ст. ст. 316, 323 КАС України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення і постанову суду без змін.

Керуючись ст. ст. 310, 315, 316, 321, 322, 323, 325, 328, КАС України, суд

постановив:

апеляційну скаргу Національної поліції України залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2020 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10 червня 2020 року у справі № 460/4126/19 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя О. М. Гінда
судді В. В. Ніколін
М. А. Пліш
Повне судове рішення складено 16.09.2021.