Справа № 560/8722/20
Суддя: Боровицький О. А.
Дата ухвалення: 2021-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/8722/20

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Тарновецький І.І.

Суддя-доповідач - Боровицький О. А.

14 вересня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Боровицького О. А.

суддів: Матохнюка Д.Б. Шидловського В.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 06 травня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання дій, рішень протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в грудні 2020 ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області визнання дій, рішень протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 06.05.2021 адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, викладене у листі від 23.10.2020 № 5318-4548/С-03/8-22000/20.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 25.06.1986 по 21.08.1989 на посаді лікаря дермато-венеролога в Хмельницькому шкірно-венерологічному диспансері, з 01.09.1989 по 31.08.1991 на посаді лікаря-клінординатора в Харківському науково-дослідному інституті дерматології та венерології, з 02.09.1991 по 14.12.1998 на посаді лікаря-дерматовенеролога диспансерного відділення Хмельницького обласного шкірно-венерологічного диспансеру та з 15.12.1998 по 31.05.2020 на посаді лікаря-дерматовенеролога поліклініки лікарні на 90 ліжок (з поліклінікою) відділу охорони здоров`я УМВС Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Хмельницькій області", в подвійному розмірі відповідно до ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та провести перерахунок пенсії із врахуванням виплачених сум, починаючи з 10.05.2020.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 06.05.2021 скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.

На підставі ст. 311 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 з 10.05.2020 призначено пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІV від 09.07.2003.

25.09.2020 позивач звернувся до відповідача із заявою в якій просив пенсійний орган надати офіційно завірене рішення про призначення йому пенсії, оскільки нарахування пенсії було здійснено не компетентно із порушенням прав, зокрема, неправильно обраховано стаж трудової діяльності позивача та не нараховано грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі 10 місячних пенсій.

На звернення позивача Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області листом від 23.10.2020 №5318-4548/С-03/8-2200/20 повідомило, що період роботи у шкірно-венерологічних диспансерах, відділеннях, кабінетах, палатах в пільговому обчисленні до страхового стажу зараховується лише по 31.12.2003. Підстави для врахування періодів роботи у вказаних вище закладах охорони здоров`я до страхового стажу в подвійному розмірі з 01.01.2004 року відсутні. Пенсію призначено з урахуванням страхового стажу 42 роки 7 місяців 12 днів (зараховано по 31.05.2020), коефіцієнт страхового стажу - 0,42583. Обчислення тривалості страхового стажу по 31.12.2003 проведено згідно диплому, записів трудової книжки, а з 01.01.2004 - індивідуальних відомостей про застраховану особу відповідно до сплати страхових внесків. Згідно трудової книжки позивач працював лікарем-дерматовенерологом: з 25.06.1986 по 21.08.1989 та з 02.09.1991 по 14.12.1998 в Хмельницькому обласному шкірно-венерологічному диспансері; з 15.12.1998 по дату звернення - в поліклініці лікарні Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Хмельницькій області", з 01.08.1985 по 24.06.1986 проходив інтернатуру по дерматовенерології в Хмельницькому обласному шкірно-венерологічному диспансері.

Однак, при зверненні за призначенням пенсії довідок, які б підтверджували право на пільгове обчислення періодів роботи лікарем-дерматовенерологом позивач не надав. Відповідно, зазначені періоди роботи до страхового стажу зараховано за фактичною тривалістю. 14.07.2020 позивач надав довідки про підтвердження роботи з особами, які є носіями захворювань, вказаних у наказі №133: від 28.07.2020 №499, видану комунальним некомерційним підприємством "Хмельницький обласний дерматовенерологічний центр", за періоди з 01.08.1985 по 25.06.1986 на посаді лікаря-інтерна; від 30.07.2020 №33/43-1031, видану Державною установою "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Хмельницькій області", за період з 15.12.1998 на посаді лікаря - дерматовенеролога кабінету поліклініки лікарні. З 01.08.2020 пенсію перераховано з урахуванням довідки від 28.07.2020 №499: період роботи лікарем -інтерном з 01.08.1985 по 25.06.1986 враховано в пільговому (подвійному) розмірі. Тривалість страхового стажу з 01.08.2020 склала 43 роки 6 місяців 6 днів, коефіцієнт страхового стажу 0,43500. Оскільки позивач не надав документів, які б підтверджували наявність в штатному розкладі поліклініки Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Хмельницькій області" за період з 15.12.1998 по 31.12.2003 дерматовенерологічного кабінету та встановлення йому до заробітної плати надбавки за роботу з особливо небезпечними збудниками хвороб, зазначеними у наказі №133, права на пільгове обчислення страхового стажу за періоди роботи по 31.12.2003 в даній медичній установі позивач не має. Зазначений період може бути врахований до страхового стажу в пільговому обчисленні за умови надання позивачем підтверджуючих документів результатами додатково проведеної головним управлінням перевірки первинних документів. Для можливості врахування в пільговому обчисленні періоду роботи лікарем-дерматовенерологом Хмельницького обласного шкірно-венерологічного диспансеру з 25.06.1986 по 21.08.1989 та з 02.09.1991 по 14.12.1998 позивачу необхідно надати уточнюючу довідку на підтвердження факту роботи з особами, які є носіями захворювань, вказаних у наказі №133.

Щодо права на призначення грошової допомоги відповідач повідомив, що відповідно до пункту 7-1 розділу XV Закону особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право і призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж - чоловіки 35 років на таких посада також, якою вони до цього не отримували будь - яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги та її виплату, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1191. Пунктом 4 Порядку визначено, що страховий стаж для визначення права на призначення грошової допомоги враховується в календарному обчисленні. Згідно записів трудової книжки та додатково наданих документів медичний стаж, який давав би позивачу право на призначення пенсії за вислугу років як працівнику охорони здоров`я, становить 32 роки 9 місяців 21 день. До спеціального стажу враховуються наступні періоди роботи: з 01.08.1985 по 24.06.1986 - лікарем - інтерном Хмельницького обласного шкірно-венерологічного диспансеру, 10 місяців 24 дні; з 25.06.1986 по 21.08.1989 - лікарем-дерматовенерологом Хмельницького обласного шкірно-венерологічного диспансеру, 3 роки 1 місяць 27 днів; з 02.09.1991 по 14.12.1998 лікарем-дерматовенерологом диспансерного відділення Хмельницького обласного шкірно-венерологічного диспансеру, 7 років 3 місяців 13 днів; з 15.12.1998 по 31.05.2020 - лікарем-дерматовенерологом державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Хмельницькій області", 21 рік 5 місяців 17 днів. Враховуючи, що у позивача відсутні 35 років спеціального стажу роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії за вислугу років як працівнику охорони здоров`я, підстави для призначення грошової допомоги відсутні.

Не погоджуючись з такою відмовою відповідача за захистом своїх прав позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Суд першої інстанції при ухваленні оскарженого рішення виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а відтак наявності підстав для задоволення адміністративного позову.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Закон України "Про пенсійне забезпечення", відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій. Закон спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих. Закон гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

Згідно ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон № 1788-ХІІ) робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Відповідно до ст. 62 Закону № 1788-XII та ч. 1 ст. 48 Кодексу Законів про працю України основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами (п.1 Порядку).

Записами в трудовій книжці позивача встановлено, що позивач:

- в період з 25.06.1986 по 03.05.1988 працював на посаді лікаря дермаговенеролога амбулаторного прийому Хмельницького облшкірвендиспансера;

- в період з 03.05.1988 по 21.08.1989 працював на посаді лікаря дерматовенеролога стаціонару хмельницького облшкірвендиспансера;

- в період з 01.09.1989 по 31.08.1991 зарахований до клінічної ординатури по спеціальності "шкірні та венеричні хвороби" .

- в період з 02.09.1991 по 14.12.1998 працював на посаді лікаря-дерматовенеролога диспансерного відділення Хмельницького обласного шкірно-венерологічного диспансеру.

- в період з 15.12.1998 по 06.11.2015 працював на 0,5 ставки лікаря-дерматовенеролога поліклініки лікарні на 90 ліжок (з поліклінікою) відділу охорони здоров`я УМВС Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Хмельницькій області";

- з 07.11.2015 по сьогодні працює на 0,5 ставки лікаря-дерматовенеролога поліклініки лікарні на 90 ліжок (з поліклінікою) відділу охорони здоров`я УМВС Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Хмельницькій області".

Згідно наявної в матеріалах справи довідки № 961 від 13.10.2020 позивач зарахований з 01.09.1989 по 31.08.1991 до клінічної ординатури в Харківський науково-дослідний інститут дерматології та венерології за фахом "шкірні та венеричні хвороби" на посаду лікаря-клінординатора. Зі змісту даної довідки вбачається, що знаходячись в клінічній ординатурі позивач мав постійний контакт із хворими на інфекційні, паразитарні та венеричні захворювання (сифіліс, гонорея, трихомоніаз, мікоплазмоз, мікози, акарози), які вказані в "Переліку особливо небезпечних, небезпечних інфекційних та паразитарних хвороб людини", що затверджено наказом Міністерства охорони здоров`я України від 19.07.1995 року № 133.

Відповідно до п. 1.1. Положення про клінічну ординатуру, затвердженого Наказом Міністерства охорони здоров`я України № 12 від 29.01.1998 року клінічна ординатура є вищою формою підвищення кваліфікації лікарів-спеціалістів з певного фаху у вищих медичних закладах освіти III- IV рівнів акредитації, закладах післядипломної освіти та клінічних науково-дослідних інститутах, центрах.

Згідно п. 3.10. даного Положення клінічні ординатори в межах робочого часу виконують лікувально-діагностичну роботу в профільних відділеннях, на яких базується клініка.

Пунктом 4.12. даного Положення передбачено, що термін навчання в клінічній ординатурі зараховується лікарю до його загального трудового стажу та стажу роботи за фахом.

В матеріалах справи наявна довідка № 684 від 28.10.2020 Комунального некомерційного підприємства "Хмельницький обласний дерматовенерологічний центр" Хмельницької обласної ради, згідно якої також вбачається, що позивач працюючи з 01.08.1985 по 14.12.1998 у Хмельницькому обласному шкірно-венерологічному диспансері на посаді лікаря-дерматовенеролога, мав постійний контакт з інфекційними, паразитарними та венеричними захворюваннями, які вказані в "Переліку особливо небезпечних, небезпечних інфекційних та паразитарних хвороб людини і носіїв збудників цих хвороб", що затверджено наказом МОЗ України від 19.07.1995 № 113 (сифіліс, гонорея, трихомоніаз, трихофітія, мікроспорія, фавус, лейшманіоз, акарози (короста, демодекоз, борельоз, кліщові алергії) та проводив забір біологічного матеріалу (слиз, виділення) у хворих з вищевказаними захворюваннями.

Позивачем на підтвердження обставин справи надано до суду відповідь ДУ "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Хмельницькій області" № 33/43-1599 від 23.11.2020, з якої судом встановлено, що позивач з 15.12.1998 по 31.12.2003 працював на посаді лікаря-дерматовенеролога та отримував надбавку до заробітної плати у розмірі 15% у зв`язку зі шкідливими і важкими умовами праці.

Крім того, відповідно до Положення про кабінет дерматовенеролога поліклініки лікарні (з поліклінікою) ДУ "ТМО МВС України по Хмельницькій області" кабінет дерматовенеролога функціонує в структурі поліклініки лікарні (з поліклінікою) ДУ "ТМО МВС України по Хмельницькій області".

Розділом III даного Положення передбачено, що в завдання лікаря входить прийом хворих з захворюванням шкіри, урогенітальних органів та пов`язаних з ними інфекціями.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" від 06.04.2000 року інфекційні хвороби це розлади здоров`я людей, що викликаються живими збудниками (вірусами, бактеріями, рикетсіями, найпростішими, грибками, гельмінтами, кліщами, іншими патогенними паразитами), продуктами їх життєдіяльності (токсинами), патогенними білками (пріонами), передаються від заражених осіб здоровим і схильні до масового поширення.

За приписами ст. 7 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" лікування хворих на інфекційні хвороби може проводитися в акредитованих у встановленому законодавством порядку державних і комунальних спеціалізованих закладах (відділеннях) охорони здоров`я та клініках наукових установ, а також в акредитованих закладах охорони здоров`я, заснованих у встановленому законодавством порядку на приватній формі власності. Лікуванням хворих на інфекційні хвороби можуть займатися особи, які мають, медичну освіту та відповідають кваліфікаційним вимогам, установленим центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, у тому числі особи, які в установленому порядку займаються медичною практикою.

Відповідно до наказу Міністерства охорони здоров`я України від 19.07.1995 року № 133 "Про затвердження Переліку особливо небезпечних, небезпечних та паразитарних хвороб людини і носійства збудників цих хвороб" сифіліс, гонорея, трихофітія, мікроспорія, фавус відноситься до небезпечних інфекційних хвороб, короста та демодекс до групи: акарози, паразитарних хвороб.

Спільним листом від 29.12.2005 № 625/0/15-05/039-6, № 10.01.2009/2606, № 16918/02-20 Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства охорони здоров`я України та Пенсійного фонду України надано роз`яснення, що інфекційними закладами є, в тому числі, кабінети інфекційних захворювань, час роботи в яких зараховується до стажу роботи в подвійному розмірі.

Згідно листа Міністерства охорони здоров`я України від 15.02.2006 за № 10.03.68/286 робота медичних працівників у шкірно-венерологічних диспансерах, відділеннях, кабінетах, палатах, які працюють з хворими на визначену наказом Міністерства охорони здоров`я України № 133 патологію повинна зараховуватись до стажу їх роботи у подвійному розмірі.

В даному випадку, виходячи з вищевказаних норм чинного законодавства, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що дермаговенерологічний кабінет є інфекційним закладом охорони здоров`я.

Таким чином, позивачем надано достатню кількість документів (довідки, трудову книжку, тощо), якими підтверджується факт роботи на посаді лікаря-дерматовенеролога, що за посадовою діяльністю дає право на зарахування стажу роботи у подвійному розмірі.

Відтак, під час обчислення стажу роботи для призначення пенсії час роботи в позивача в період з 25.06.1986 по 21.08.1989 на посаді лікаря дермато-венеролога в Хмельницькому шкірно-венерологічному диспансері, з 01.09.1989 по 31.08.1991 на посаді лікаря-клінординатора в Харківському науково-дослідному інституті дерматології та венерології, з 02.09.1991 по 14.12.1998 на посаді лікаря-дерматовенеролога диспансерного відділення Хмельницького обласного шкірно-венерологічного диспансеру та з 15.12.1998 по 31.05.2020 на посаді лікаря-дерматовенеролога поліклініки лікарні на 90 ліжок (з поліклінікою) відділу охорони здоров`я УМВС Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Хмельницькій області", в подвійному розмірі відповідно до ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" зараховується в подвійному розмірі.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, викладене у листі від 23.10.2020 №5318-4548/С-03/8-22000/20 є протиправним.

При цьому, колегія суддів критично оцінює твердження відповідача про те, що пільговий стаж позивача за період після 01.01.2004 року не підлягає врахуванню в подвійному розмірі з підстав набрання чинності Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", згідно ст. 24 якого страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.

За змістом п. 2 розділу XV прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

Згідно з п. 3 ст. 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, то провадиться перерахунок пенсії з врахуванням страхового стажу після призначення пенсії.

Прикінцевими положеннями Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах за списками № 1 і 2, а також за вислугу років, здійснюється за названим Законом у разі досягнення пенсійного віку та за наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Вимогами п. 4 ст. 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених Законом.

Крім того, редакція статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення» є чинною на теперішній час. Стаття 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" не скасовує ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та не зупиняє її дію.

Водночас, нормами ст. 16 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років.

Відповідно до ст. 22 Конституції України, конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Так, належним захистом прав позивача в даному випадку є зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії, зарахувавши до його страхового стажу в подвійному розмірі періоди роботи з 25.06.1986 по 21.08.1989 на посаді лікаря дермато-венеролога в Хмельницькому шкірно-венерологічному диспансері, з 01.09.1989 по 31.08.1991 на посаді лікаря-клінординатора в Харківському науково-дослідному інституті дерматології та венерології, з 02.09.1991 по 14.12.1998 на посаді лікаря-дерматовенеролога диспансерного відділення Хмельницького обласного шкірно-венерологічного диспансеру та з 15.12.1998 по 31.05.2020 на посаді лікаря-дерматовенеролога поліклініки лікарні на 90 ліжок (з поліклінікою) відділу охорони здоров`я УМВС Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Хмельницькій області".

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 та наявність правових підстав для їх задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 06 травня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Боровицький О. А.

Судді Матохнюк Д.Б. Шидловський В.Б.