Справа № 200/8864/21
Суддя: Кониченко О.М.
Дата ухвалення: 2021-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2021 р. Справа№200/8864/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Кониченка Олега Миколайовича, розглянувши за участю секретаря судвого засідання Трушиної Д.В. в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до Управління Державної казначейської служби України у м. Селидовому Донецької області (84500, Донецька область, м. Селидове, вул. Карла Маркса, буд. 41А),

третя особа: Державне підприємство «Селидіввугілля» (85400, Донецька область, м. Селидове, вул. Карла Маркса, буд. 41)

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Управління Державної казначейської служби України у м. Селидовому Донецької області, третя особа: Державне підприємство «Селидіввугілля», в якому просив суд: визнати дії Управління Державної казначейської служби України у м. Селидовому Донецької області щодо зупинення здійснення безспірного списання коштів з рахунку боржника за виконавчим листом у справі №242/1529/20 виданого 28.08.2020 Селидівським міським судом Донецької області щодо стягнення з Державного підприємства «Селидіввугілля» на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування моральної шкоди у розмірі 65000 (шістдесят п`ять тисяч) гривень 00 копійок неправомірними; зобов`язати Управління Державної казначейської служби України у м. Селидовому Донецької області поновити безспірне списання коштів з рахунку боржника за виконавчим листом №242/1529/20 виданого 28.08.2020 Селидівським міським судом Донецької області щодо стягнення з Державного підприємства «Селидіввугілля» на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування моральної шкоди у розмірі 65000 (шістдесят п`ять тисяч) гривень 00 копійок.

Ухвалою суду від 19 липня 2021 року суд відкрив провадження у справі, призначивши до розгляду на 09 серпня 2021 року за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

03 серпня 2021 року до суду засобами поштового зв`язку від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити в задоволенні адміністративного позову.

09 серпня 2021 року до суду від третьої особи надійшли письмові пояснення щодо позовної заяви.

09 серпня 2021 року розгляд справи відкладено на 13 вересня 2021 року.

13 вересня 2021 року сторони та третя особа повідомлені належним чином в судове засідання не з`явились, строни просили розгляд справи провести без їх участі.

Дослідивши матеріали адміністративного позову та відзиву на позовну заяву, суд дійшов висновку про їх достатність для вирішення адміністративного спору.

Суд дослідивши подані матеріали справи встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, про що свідчить паспорт громадянина України НОМЕР_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 , місце реєстрації, згідно паспортних даних: АДРЕСА_2 .

Згідно довідки МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги Серія 12 ААА № 088140 від 17.03.2020 року, позивач має статус особи з інвалідністю третьої групи, ступінь втрати працездатності 65 %.

02 червня 2020 року рішенням Селидівського міського суду Донецької області по справі №242/1529/20 позов ОСОБА_1 до Державного підприємства «Селидіввугілля», третя особа: Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області задоволено частково та стягнуто з Державного підприємства «Селидіввугілля» на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування моральної шкоди 65000,00 грн, в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вказане рішення суду набрало законної сили 07.08.2020 року, виконавчий лист видано 28.08.2020 року.

В обґрунтування адміністративного позову позивач зазначив, що 27 квітня 2021 року позивачем направлена заява до Управління Державної казначейської служби України у м.Селидовому Донецької області про виконання рішення про стягнення коштів відповідно до якого просив прийняти до виконання виконавчий лист №242/1529/20 виданий 28.08.2020 Селидівським міським судом Донецької області про стягнення з ДП «Селидіввугілля» на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у рахунок відшкодування моральної шкоди 65000 (шістдесят п`ять тисяч) грн 00 коп.

Листом Управління Державної казначейської служби України у м.Селидовому Донецької області від 05.05.2021 №04-24/540 «Про надання повідомлення» було повідомлено про те, що на підставі п/п 4 п. 13 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року №845, Управлінням було зупинено безспірне списання коштів до 1 січня 2022 року по виконавчому листу виданому 28.08.2020 р. Селидівським міським судом Донецької області по справі №242/1529/20 щодо стягнення з Державного підприємства «Селидіввугілля» на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди у розмірі 65000 (шістдесят п`ять тисяч) грн. 00 копійок.

Не погодившись із зазначеними діями Управління Державної казначейської служби України у м.Селидовому Донецької області позивач звернувся зі скаргою до Державної казначейської служби України, в якій просив зобов`язати відповідача здійснити безспірне списання коштів згідно до виконавчого листа.

Листом від 23.06.2021 №5-11-11/12680 Державна казначейська служба України «Про надання інформації» позивачу в задоволенні його скарги відмовлено з тих сами підстав, що викладені в листі відповідача від 05.05.2021 №04-24/540.

Позивач вважає дії Управління Державної казначейської служби України у м.Селидовому Донецької області щодо зупинення безспірного списання коштів по виконавчому листу №242/1529/20, виданому 28.08.2020 Селидівським міським судом Донецької області про відшкодування моральної шкоди у розмірі 65000 (шістдесят п`ять тисяч) грн. 00 коп. протиправними, оскільки на його думку, дії, що вчиняються відповідачем на виконання рішення суду не є виконавчими.

Крім того, позивач вважає, що в контексті приписів ст. 237-1 Кодексу законів про працю Україн, ст.ст. 1, 2 Закону України «Про заробітну плату», моральна шкода відноситься до інших компенсаційних виплат, які відноситься до трудових правовідносин, тобто на неї не поширюються приписи статті 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств» від 13 квітня 2017 року №2021-VIII.

Відповідач - Управління Державної казначейської служби України у м. Селидовому Донецької області, зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань за кодом , адреса зареєстрованого місцезнаходження: 85400, Донецька обл., м. Селидове, вул. Карла Маркса, буд. 41А, організаційно-правова форма орган державної влади.

Відповідач з позовом не погоджуються та просить відмовити в його задоволенні мотивуючи це тим, що 27.04.2021 року до нього надійшла заява та виконавчий лист, виданий 28.08.2020 року Селидівським міським судом Донецької області по справі № 242/1529/20.

Оскільки боржник має відкриті рахунки в органах Казначейства та є одержувачем бюджетних коштів, то він відповідає визначенню боржника, відповідно до вимог Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 року №845 (далі Порядок №845).

28.04.2021 року відповідачем до Державного підприємства «Селидіввугілля» направлено запит щодо визначення коду тимчасової класифікації видатків, та рахунку, з якого необхідно здійснювати безспірне стягнення та інформації щодо підстав, які унеможливлюють виконання вищезазначеного виконавчого листа.

05.05.2021 року ОСОБА_1 надано повідомлення щодо зупинення безспірного списання за виконавим листом на підставі ч. 1 ст. 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств» від 13.04.2017 №2021-VIII.

Відповідач зазначає, що станом на 14.07.2021 р ДП «Селидіввугілля» обслуговується лише за рахунком UА0012728 за бюджетною програмою по КПКВ 2401590 «Реструктуризація вугільної галузі», на якому відповідно до плану використання заплановано кошти на оплату праці та нарахування на заробітну плату, тож відповідач поновив безспірне списання коштів та здійснило заходи відповідно до вимог Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 року №845 (зі змінами), а саме 13.07.2021 року направив запит до Державного підприємства «Селидіввугілля» щодо визначення коду тимчасової класифікації видатків, та рахунку, з якого необхідно здійснювати безспірне стягнення та інформації щодо підстав, які унеможливлюють виконання вищезазначеного виконавчого листа. Відповідь на запит отримано 16.07.2021 року.

16.07.2021 року на підставі п/п 10 п. 9 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 року №845 (зі змінами) відповідач повернув стягувачу виконавчий документ в зв`язку з тим, що рішення про стягнення коштів з одержувача бюджетних коштів не відповідає заходам, передбаченим бюджетною програмою по КПКВ 2401590 «Реструктуризація вугільної галузі» для стягнення таких коштів через органи виконавчої служби.

Щодо віднесення позивачем відшкодування моральної шкоди до інших компенсаційних виплат, що належать працівнику у зв`язку з трудовими відносинами відовідач зазначив, що відповідно до п. 3.13 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13.01.2004р № 5, компенсація моральної шкоди працівникам за рахунок коштів підприємства, що виплачується за рішенням суду віднесено до інших виплат, що не належать до фонду оплати праці, а відповідно не відносяться до таких, що належать працівнику у зв`язку з трудовими відносинами.

Третя особа Державне підприємство «Селидіввугілля» зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань за кодом , адреса зареєстрованого місцезнаходження: 85400, Донецька обл., м. Селидове, вул. Карла Маркса, буд. 41, організаційно-правова форма державне підприємство.

По суті адміністративного спору Державне підприємство «Селидіввугілля» надано письмові пояснення, згідно яких боржник має організаційно-правову форму державне підприємство, тому виконання рішення суду відносно нього має відбуватись в поряду визначеному Законом України «Про виконавче провадження» та ст. 4 Закону України «Про грантії держави щодо виконання судових рішень».

Крім того, третя особа зазначила, що на виконанні Селидівського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) перебувало виконавче провадження ВП № 63040999 з примусового виконання виконавчого листа №242/1529/20, виданого 28.08.2020 Селидівським міським судом Донецької області, про стягнення з ДП «Селидіввугілля» на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у рахунок відшкодування моральної шкоди 65000 (шістдесят п`ять тисяч) грн 00 коп, проте 09.12.2020 постановою державного виконавця відділу виконавчий документ повернуто стягувачу без виконання на підставі його заяви №1603/17.34/23/20 від 01.12.2020 року. Копія вказаної постанови міститься в матеріалах справи.

Поряд з цим, Державне підприємство «Селидіввугілля» зазначає, що в рішенні, що підлягає виконанню не зазначено, що воно підлягає виконанню за рахунок бюджетних коштів, то воно не підлягає виконанню органом державної казначейської служби.

Згідно ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства, кожна сторона повинна довести тіобставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Отже, обставини справи щодо вчинення оскаржуваних дій визнаються відповідачем і підтверджуються відповідними доказами, а тому не викликають у суду обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання, що відповідно до ч. 1 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства, є підставою для звільнення від доказування.

Вирішуючи спірні правовідносини суд виходив з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтєю 129-1 Конституції України встановлює, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

За змістом ст. 13 Закону України Про судоустрій та статус суддів від 02 червня 2016 року № 1402-VIII, судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Виконання рішень судів, боржниками, за якими виступають державні підприємства має певні особливості, визначені Законом України «Про гарантій держави щодо виконання судових рішень» від 05 червня 2012 року № 4901-VI (далі Закон № 4901-VI) та Законом України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (далі Закон № 1404-VIII).

Відтак, Закон № 4901-VI встановлює гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України "Про виконавче провадження" (далі - рішення суду), та особливості їх виконання.

Статтею 2 Закону № 4901-VI, держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є державні підприємства.

Стаття 4 вказаного Закону визначає, особливості виконання рішень суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи.

Виконання рішень суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи здійснюється в порядку, визначеному Законом України "Про виконавче провадження", з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.

У разі якщо рішення суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи не виконано протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, його виконання здійснюється за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Протягом десяти днів з дня встановлення державним виконавцем факту наявності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до пунктів 2-4, 9 частини першої статті 37 Закону України "Про виконавче провадження", крім випадків, коли стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій, але не пізніше строку, встановленого частиною другою цієї статті, керівник відповідного органу державної виконавчої служби подає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування стягувачу коштів, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України, про що повідомляє в установленому порядку стягувача.

У разі відсутності необхідних документів та відомостей кошти перераховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, про порядок виплати коштів з якого державний виконавець повідомляє в установленому порядку стягувача не пізніше наступного дня після перерахування коштів.

Кошти, що надійшли на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, перераховуються стягувачу протягом десяти днів з дня надходження всіх необхідних для цього документів та відомостей.

Перерахування коштів за рішенням суду здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у тримісячний строк з дня надходження документів та відомостей, необхідних для цього, з одночасним направленням повідомлення про виплату коштів державному виконавцю, державному підприємству або юридичній особі.

Державний виконавець протягом десяти днів з дня отримання такого повідомлення виносить постанову про заміну стягувача на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, з одночасним направленням повідомлення такому органу.

Державне підприємство або юридична особа, які визнані боржниками за рішеннями суду, зобов`язані протягом десяти днів з дня перерахування коштів відкрити рахунки в органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, та проводити розрахунки виключно з цих рахунків. Положення цієї частини не поширюються на банки, сто відсотків або частка статутного капіталу яких належить державі.

Стаття 1 Закону № 1404-VIII визначає, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно приписів ч. 1 ст. 5, ст. 6 Закону № 1404-VIII, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

У випадках, передбачених законом, рішення щодо стягнення майна та коштів виконуються податковими органами, а рішення щодо стягнення коштів - банками та іншими фінансовими установами.

Рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

У випадках, передбачених законом, рішення можуть виконуватися іншими органами.

Органи та установи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, не є органами примусового виконання.

З матеріалів справи судом встановлено, що виконавчий документ перебував на виконанні органу ДВС та був повернутий позивачу за його заявою та в подальшому був надісланий ним на виконання до відповідча.

Відповідач в свою чергу прийняв виконавчий документ на виконання та зупинив безспірне списання на підставі ч. 1 ст. 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств» від 13.04.2017 №2021-VIII.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що виконавчий документ був прийнятий відповідачем без дотримання порядку, встановленого ст. 4 Закону № 4901-VI, проте учасниками справи до суду не надано будь-яких доказів оскарження таких дій відповідача.

Крім того, правомірність прийняття виконавчого документа на виконання відповідачем не є спірною в правовідносинах, що є предметом розгляду в даній справі та не впливає на вирішення спору по суті.

Даний адміністративний спір виник виходячи з проблематики тлумачення сторонами терміну «безспірне списання коштів» та віднесення його відповідачем до заходів примусового виконання рішень при застосуванні положень ч. 1 ст. 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств» від 13.04.2017 №2021-VIII.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово вказував на те, що закон повинен відповідати принципу верховенства права (Malon v. The United Kingdom). У справі «Hashman and Harrup v. The United Kingdom» (рішення від 25.11.1999) ЄСПЛ вказав, що однією з вимог, яка випливає зі словосполучення «встановлений законом», є передбачуваність. Норму не можна вважати «законом», якщо вона не сформульована з достатньою чіткістю, що дає особі можливість керуватися цією нормою у своїх діях. Ці вимоги мають на меті, зокрема, гарантувати особі щодо якої застосовується правова норма адекватний юридичний захист від свавільних посягань з боку публічної влади на те чи інше основоположне право людини у випадках, коли закон передбачає свободу правозастосовного розсуду.

Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 р. № 845 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 30 січня 2013 р. № 45) (далі Порядок №845), визначає механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (далі - рішення про стягнення коштів), прийнятих судами, а також іншими органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення.

Вказний Порядок визначає безспірне списання як операції з коштами державного та місцевих бюджетів, що здійснюються з метою виконання Казначейством та його територіальними органами (далі - органи Казначейства) рішень про стягнення коштів без згоди (подання) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, боржників, органів місцевого самоврядування та/або державних органів на підставі виконавчих документів.

Боржниками в розумінні вказаного Порядку є визначені в рішенні про стягнення коштів державні органи, розпорядники бюджетних коштів (бюджетні установи), а також одержувачі бюджетних коштів в частині здійснення передбачених бюджетною програмою заходів, на які їх уповноважено, які мають відкриті рахунки в органах Казначейства, крім рахунків із спеціальним режимом використання.

Згідно п.п. 13, 14 Порядку № 845, зупинення безспірного списання коштів здійснюється у разі: зупинення судом виконання рішення про стягнення коштів; звернення до суду із заявою про заміну особи (боржника, стягувача) правонаступником; наявності інших передбачених законом обставин.

Після усунення обставин, що були підставою для зупинення безспірного списання коштів і їх перерахування стягувачам, виконавчий документ виконується відповідно до цього Порядку в порядку черговості, що утворилася на момент усунення таких обставин.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств» від 13 квітня 2017 року № 2021-VIII, тимчасово, до 1 січня 2022 року, підлягають зупиненню виконавчі провадження та заходи примусового виконання рішень щодо державних вугледобувних підприємств, які підлягають виконанню в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження", знімаються арешти та заборони відчуження майна у таких виконавчих провадженнях, крім рішень про виплату заробітної плати, вихідної допомоги, інших виплат (компенсацій), що належать працівнику у зв`язку з трудовими відносинами, відшкодування матеріальної (майнової) шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, стягнення аліментів та рішень про стягнення заборгованості із сплати внесків до фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, заборгованості із сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Вказана норма передбачає зупинення саме виконавчих проваджень та заходів примусового виконання рішень.

В розумінні ст. 10 Закону № 1404-VIII заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Вказані заходи за своєю суттю не є тотожними безспірному списанню коштів, визначення якого вже надано вище.

Крім того, термін «інші заходи примусового характеру» хоча і підлягає розширеному тлумаченню, проте, обмежується заходами визначеними Законом № 1404-VIII, тобто заходи примусвого виконання визначені виключно Законом № 1404-VIII.

Термін «безспірне списання коштів», в контексті спірних правовідносин, визначений Порядком № 845, отже такий захід забезпечення виконання рішення суду не може бути віднесений до заходів примусового виконання.

Поряд, з цим Велика Палата Верховного Суду в поставнові від 05 травня 2020 року по справі № 200/7261/13-ц зазначила, що ДКС України не є ані органом примусового виконання судових рішень, ані учасником, зокрема стороною виконавчого провадження і відповідно не здійснює заходів з примусового виконання рішень в порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження», а є встановленою Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» особою, уповноваженою здійснювати гарантоване державою забезпечення виконання рішень суду способом безспірного списання коштів з рахунку боржника (державного органу, державного підприємства або підприємства, примусова реалізація майна якого забороняється) у визначених Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» випадках та з урахуванням установлених ним особливостей за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Враховуючи викладене, безспірне списання коштів є специфічним заходом забезпечення державою гарантій виконання своїх зобов`язань перед особами, які в розумінні Закону № 4901-VI та Порядку № 845 є стягувачами за виконавчими документами, таким чином, приписи ч. 1 ст. 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств» від 13 квітня 2017 року № 2021-VIII не можуть бути застосовані до спірних правовідносин.

Також, суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Тож, суд дійшов висновку, що дослідження питання віднесення позивачем моральної шкоди до компенсаційних виплат, які відносяться до трудових правовідносин, не впливає на вирішення спору по суті.

З огляду на вищезазначене, суд дійшов висновку про протиправність дій відповідача щодо зупинення здійснення безспірного списання коштів з рахунку боржника за виконавчим листом у справі №242/1529/20 виданого 28.08.2020 Селидівським міським судом Донецької області щодо стягнення з Державного підприємства «Селидіввугілля» на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування моральної шкоди у розмірі 65000 (шістдесят п`ять тисяч) гривень 00 копійок.

Поряд з цим, суд враховує, те що станом на момент надходження адміністративного позову до суду 16.07.2021 року виконавчий документ був повернутий позивачу листом №04-24-08/841 від 16.07.2021 року, копія якого міститься в матеріалах справи.

Доказів повторного звернення позивача до відповідача з заявою про виконання рішення суду або оскарження дій відповідача щодо повернення виконавчого документа позивачу в судовому або адміністративному порядку сторонами до суду не надано.

Вказане унеможливлює зобов`язання судом відповідача поновити безспірне списання коштів за рішенням суду, оскільки вчинення таких дій можливе виключно в Порядку №845 на підставі заяви позивача та виконавчого документа, пред`явлення яких до органу ДКСУ є правом позивача.

Прийняття виконавчого документа до виконання в такому випадку віднесене до дискреційних повноважень відповідача, оскільки надає йому право прийняти або не прийняти виконавчий документ до виконання за наявності визначених законодавством умов.

Враховуючи викладене, адміністративний позов в цій частині задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч.ч. 3, 8 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

У випадку якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Позивачем при зверненні до суду з позовною заявою сплачено судовй збір у розмірі 908,00 грн, згідно квитанції №0.0..1 від 12.07.2021 року.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про стягення судового збору з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача у повному обсязі.

Керуючись Конституцією України та Кодексом адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 , місце реєстрації, згідно паспортних даних: АДРЕСА_2 ) до Управління Державної казначейської служби України у м. Селидовому Донецької області (84500, Донецька область, м. Селидове, вул. Карла Маркса, буд. 41А, ), третя особа: Державне підприємство «Селидіввугілля» (85400, Донецька область, м. Селидове, вул. Карла Маркса, буд. 41, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати дії Управління Державної казначейської служби України у м. Селидовому Донецької області щодо зупинення здійснення безспірного списання коштів з рахунку боржника за виконавчим листом у справі №242/1529/20 виданого 28.08.2020 Селидівським міським судом Донецької області щодо стягнення з Державного підприємства «Селидіввугілля» на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування моральної шкоди у розмірі 65000 (шістдесят п`ять тисяч) гривень 00 копійок протиправними.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Вступну та резолютивну частини рішення складено та підписано 13 вересня 2021 року.

Повний текст рішення складено та підписано 20 вересня 2021 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя О.М. Кониченко