Справа № 480/9222/20
Суддя: Рєзнікова С.С.
Дата ухвалення: 2021-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 вересня 2021 р. Справа № 480/9222/20
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Рєзнікової С.С.,

Суддів: Мельнікової Л.В. , Бегунца А.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 09.04.2021, головуючий суддя І інстанції: Шаповал М.М., вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40021, повний текст складено 09.04.21 по справі № 480/9222/20

за позовом ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, встановленої ч. 4 ст. 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», за період з 2014 року до 26.09.2017 року, за 29 календарних днів, в сумі 13142,57 грн. (тринадцять тисяч сто сорок дві гривні 57 коп);

- зобов`язано військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки, встановленої ч.4 ст. 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», за період з 2014р. до 26.09.2017 р., за 29 календарних днів, в сумі 13142,57 грн. (тринадцять тисяч сто сорок дві гривні 57 коп).

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено про протиправність бездіяльності відповідача стосовно не виплати відповідачем грошової компенсації позивачу за невикористані календарні дні додаткової відпустки за виконання обов`язків військової служби, пов`язаних з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я за період з 2014 року по 26.09.2017 року, за 29 календарних дня на день прийняття наказу про виключення позивача зі списків особового складу.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 09.04.2021 позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, встановленої ч. 4 ст. 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», за період з 2014р. до 26.09.2017 р., за 29 календарних днів, в сумі 13 142,57 грн. (тринадцять тисяч сто сорок дві гривні 57 коп).

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки, встановленої ч. 4 ст. 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», за період з 2014р. до 26.09.2017 р., за 29 календарних днів, в сумі 13 142,57 грн. (тринадцять тисяч сто сорок дві гривні 57 коп).

Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України суму судового збору в розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень 80 коп.).

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, згідно з якою апелянт просить суд скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Позивач не скористався своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративно судочинства України справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що наказом командира Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (по стройовій частині) від 05.04.2019 № 75, старшого прапорщика ОСОБА_1 (Г-024453), сержанта з матеріального забезпечення 6-ї стрілецької роти, звільненого у запас з військової служби за контрактом відповідно до підпункту «а» пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» наказом командувача Національної гвардії України від 29.03.2019 № 46 о/с (у зв`язку з закінченням строку контракту), 05.04.2019 виключено зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення (а.с. 11).

09.11.2020 ОСОБА_1 звернувся з заявою до відповідача, в якій просив вирішити питання про нарахування та виплату йому грошової компенсації за не використані додаткові відпустки протягом 2014-2019 років у кількості 8 днів щороку відповідно до постанови КМУ № 702 від 01.08.2012 року (а.с. 12).

За результатами розгляду заяви позивача, листом від 07.12.2020 № 2/22/7-2060 Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України, зокрема, повідомила заявнику, що за 2014-2017 роки ним дійсно не було використано 29 днів додаткової відпустки, а саме за 2014-2016 роки по 8 днів (всього 24 дні) та за 2017 рік 5 днів (відповідно до пункту 11 Порядку надання та визначення тривалості щорічної додаткової відпустки залежно від часу проходження служби в зазначених умовах, в інших випадках щорічна додаткова відпустка надається в календарних днях пропорційно фактичному часу виконання обов`язків військової служби в зазначених умовах та (або) на посадах). У зв`язку з тим, що посада сержанта з матеріального забезпечення відсутня в Переліку посад (додаток № 3 до постанови КМУ від 01.08.2012 № 702), то починаючи з 26.09.2017 та до моменту звільнення додаткова відпустка позивачу не надається (а.с.13).

Разом з даним листом, Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України надано позивачу розрахунок компенсації за додаткову відпустку № 2060, відповідно до якого, компенсація за додаткову відпустку 29 календарних днів за 2014-2017 рік становить 13 342,71 грн. (а.с. 14).

Проте, під час звільнення позивача з військової служби виплата грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки за виконання обов`язків військової служби, пов`язаних з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я за 2014-2017 рік відповідачем виплачена не була, що слугувало підставою для звернення позивача до суду з вказаним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України від 25.03.1992 № 2232-ХІІ "Про військовий обов`язок і військову службу" (надалі - Закон № 2232-XII), військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Згідно з ст. 4 Закону України "Про відпустки" передбачено такі види щорічних відпусток: основна відпустка (стаття 6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу зі шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 цього Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством.

Відповідно до абз.абз. 1-2 ч. 4 ст. 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", військовослужбовцям, виконання обов`язків військової служби яких пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням або здійснюється в особливих природних географічних, геологічних, кліматичних і екологічних умовах та умовах підвищеного ризику для життя і здоров`я, крім військовослужбовців строкової військової служби, надається щорічна додаткова відпустка із збереженням грошового та матеріального забезпечення. Тривалість такої щорічної додаткової відпустки визначається залежно від часу проходження служби в цих умовах та не може перевищувати 15 календарних днів.

Перелік місцевостей з особливими природними географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами, військових посад, виконання обов`язків військової служби яких пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я, а також порядок надання та тривалість щорічної додаткової відпустки залежно від часу проходження служби в зазначених умовах визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.п 1, 11 Порядку надання та визначення тривалості щорічної додаткової відпустки залежно від часу проходження служби в місцевостях з особливими природними, географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами та на посадах, виконання обов`язків військової служби за якими пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2012 № 702, щорічні додаткові відпустки із збереженням грошового та матеріального забезпечення за виконання обов`язків військової служби в місцевостях з особливими природними, географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами, пов`язане з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я (далі - додаткова відпустка), надаються військовослужбовцям у році, що настає після календарного року, під час якого військовослужбовці проходили військову службу в умовах та (або) на посадах, виконання обов`язків військової служби за якими надає право на зазначену додаткову відпустку (крім військовослужбовців строкової служби), і можуть бути використані за їх бажанням одночасно із щорічною основною відпусткою або окремо.

Щорічна додаткова відпустка надається в календарних днях пропорційно фактичному часу виконання обов`язків військової служби в зазначених умовах та (або) на посадах.

Зі змісту листа Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 07.12.2020 №2/22/7-2060 встановлено, що позивач до 26.09.2017 проходив військову службу за контрактом на посаді старшого контролера-старшини у Військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України, яка здійснює охорону та оборону Шосткинського казенного заводу "Зірка та Шосткинського казенного заводу Імпульс, про що зазначено відповідачем у відзиві на позовну заяву (а.с. 13, 37).

Відповідно до Переліку військових посад Національної гвардії, виконання обов`язків військової служби за якими пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я (додаток № 3 до постанови Кабінету Міністрів України від 01.08.2012 № 702, далі - Перелік), посади військовослужбовців, які здійснюють охорону державних підприємств "Горлівський хімічний завод", "Павлоградський хімічний завод", Шосткинського казенного заводу "Зірка" та Шосткинського казенного заводу "Імпульс", Донецького казенного заводу хімічних виробів, Рубіжанського казенного хімічного заводу "Зоря", зокрема, старшини та старшого контролера (п. 87. 91 Переліку) відносяться до посад, виконання обов`язків військової служби за якими пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я. Максимальна тривалість щорічної додаткової відпустки складає 8 календарних днів.

Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи відповідача, стосовно того, що посада старшого контролера-старшини, яку обіймав позивач в оскаржуваний період відсутня в Переліку посад, згідно Постанови № 702, тому позивач перебуваючи на даній посаді не набув право на додаткову відпустку відповідно Постанови № 702, оскільки відповідачем фактично було об`єднано дві різні посади в одну, які, як зазначено вище, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 01.08.2012 № 702 відносяться до посад, виконання обов`язків військової служби за якими пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я.

З урахуванням вказаного вище, позивач має право на щорічну додаткову відпустку пов`язану з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я.

Невиплата відповідачем ОСОБА_1 компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки за виконання обов`язків військової служби, пов`язаних з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я з вище зазначених підстав, свідчить про надмірний формалізм відповідача в спірних правовідносинах, і як наслідок порушує права та інтереси позивача.

Відповідно до абз. 3 ч. 14 ст. 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", у рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей.

Крім того, п. 3 розділу XXXI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України 07.06.2018 № 260 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за № 745/32197, встановлено, що у рік звільнення військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), звільненим з військової служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, які не використали щорічну основну відпустку або використали частково, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини та виплачується грошове забезпечення у розмірі відповідно до кількості наданих днів відпустки або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.

Отже, норми Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам не обмежують та не припиняють право військовослужбовця на отримання у рік звільнення виплати грошової компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки, право на яку набуто під час проходження військової служби, у т.ч. в особливий період з моменту оголошення мобілізації.

З урахуванням встановлених по справі обставин, що підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що відповідачем протиправно не виплачено позивачу компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки за виконання обов`язків військової служби, пов`язаних з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я за період з 2014 по 2017 рік, виходячи із грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби, а відтак, наявні підстави для задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що задовольняючи позовні вимоги в частині зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України виплатити позивачу грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки, встановленої ч. 4 ст. 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», за період з 2014 року до 26.09.2017, за 29 календарних днів, в сумі 13142,57 грн. (тринадцять тисяч сто сорок дві гривні 57 коп), судом враховано той факт, що відповідачем самостійно визначено кількість невикористаних позивачем календарних днів додаткової відпустки за 2014-2017 роки та суму її компенсації, що підтверджується розрахунком Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України № 2060, який міститься в матеріалах справи.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 09.04.2021 по справі №480/9222/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя С.С. Рєзнікова
Судді Л.В. Мельнікова А.О. Бегунц