Справа № 345/3717/21
Суддя: Онушканич В. В.
Дата ухвалення: 2021-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №345/3717/21
Провадження № 2-а/345/48/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.09.2021 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області у складі

головуючого судді Онушканича В.В.,

з участю: секретаря судового засідання Пукіш В.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача Іваніва О.Б.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського СРПП Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області Багранівського І.Є. та Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАБ № 962673 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 126 КУпАП у розмірі 425,00 грн., а провадження у справі закрити.

Позов мотивований тим,що 17.07.2021року у період часу, зазначений в оскаржуваній Постанові о 14.35год. позивач взагалі не здійснював керування транспортним засобом ДАФ р.н. НОМЕР_1 в м. Калуші по вул. Промислова. Більше того, відповідач перед накладенням адміністративного стягнення не вимагав у позивача пред`явити посвідчення водія, чи будь-які інші документи. Фактично ніякого порушення приписів п. 2.1.а Правил дорожнього руху не мало місця.

Позивач наголошує, що насправді 17.07.2021року мало місце конфлікт між власником транспортного засобу ДАФ р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_2 керівником ПП «Енергобудпостач» у якому працював водієм Позивач. Конфлікт мав місце з причин ненадання відпустки позивачу керівником ОСОБА_2 , зокрема: останній зобов`язував позивача здійснити загрузку на виробництві етилену і поліетилену ТОВ "Карпатнафтохім", що на вул. Промислова, 4, м. Калуш, і в подальшому здійснити доставку товару в м. Київ. На такі вказівки керівника позивач заперечував і повідомляв про домовленість між ними відпустити його у відпустку. Єдине, на що позивач погодився це доставити транспортний засіб ДАФ р.н. НОМЕР_1 на погрузку на виробництво етилену і поліетилену ТОВ "Карпатнафтохім", що на вул. Промислова, 4, м. Калуш.

Близько 12.00 год. Позивач приїхав до території виробництва етилену і поліетилену ТОВ "Карпатнафтохім", що на вул. Промислова, 4, м.Калуш, де і залишив транспортний засіб ДАФ р.н. НОМЕР_1 , про що повідомив керівника ПП «Енергобудпостач» ОСОБА_2 . В подальшому позивач очікував приїзду іншого водія, який мав його замінити, щоб їхати на вищевказану погрузку з подальшим виїздом в м. Київ.

Після приїзду керівника ОСОБА_2 , конфлікт між останнім і позивачем продовжився і ОСОБА_2 сказав позивачу звільнятися з роботи (що і було здійснено в подальшому). Також ОСОБА_2 викликав працівників поліції з причин нібито скоєння дорожньо-транспортної пригоди позивачем. Проте обставини ДТП не підтвердилися.

Також за проханням позивача по нього приїхала дружина і вони поїхали з м. Калуша. В присутності позивача ніхто при жодних обставинах не приймав щодо нього ніяких постанов, ніяких процесуальних документів не складав, тощо. Вважає, що відповідач неправомірно наклав на позивача адміністративне стягнення, так як останній не керував транспортним засобом, а отже не є суб`єктом адміністративного правопорушення.

Ухвалою суду від 30.08.2021 відкрито спрощене провадження по справі. Запропоновано відповідачам протягом 5 днів з дня вручення їм ухвали про відкриття провадження у справі подати до суду відзив на позовну заяву, а також витребувано з Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області відеозапис з нагрудної камери поліцейського за 17.07.2021 року, в якому зафіксовано обставини скоєння адміністративного правопорушення, вказаного у протоколі серії БАБ № 962673 від 17.07.2021 року.

Копія зазначеної ухвали разом з копією позову була отримана відповідачами 02.09.2021, що підтверджується світлокопією розносної книги для місцевої кореспонденції Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 31.08.2021 р. (а.с. 16), проте відповідачі не скористались своїм правом подати відзив на позов. Також на вимогу суду відповідачами не було надано для дослідження витребовуваний відеозапис, який стосувався обставин щодо винесення відповідачем оскаржуваної постанови відносно позивача.

З урахуванням зазначеного і положень ч. 3 ст. 205 КАС України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, поданих стороною позивача.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позов.

Позивач ОСОБА_1 пояснив, що на той час він працював водієм на підприємстві. 17.07.2021 р. близько 10-ї години ранку він підігнав тягач з причіпом для погрузки на підприємство в м. Калуші по вул. Промислова. Оскільки, того дня він не міг їхати в далекий рейс, то чекав біля автомобіля, коли прибуде інший водій, щоб його замінити. Близько 13-ї години до нього прибув директор ОСОБА_2 з іншим водієм. В них з роботодавцем виник конфлікт через те, що він не хоче далі їхати в рейс до м. Києва. Також директор висловлював йому безпідставні претензії, в тому числі щодо того, що він перебуває в нетверезому стані. В подальшому приїхали поліцейські і почали розпитувати за ДТП, але жодного ДТП за його участю не було, що і підтвердили записи з камер відео спостереження підприємства. Він забрав свої речі з тягача і близько 16- години його з того місця забрала жінка зі своєю подругою, які приїхали по нього на легковому автомобілі. Маючи при собі посвідчення водія, автомобілем подруги керував він. Поліцейські не вимагали пред`явити їм будь-які документи, жодного протоколу чи постанови в його присутності не складали. Близько 17-ї години він вже був дома в с. Підліссі.

Пояснив, що про винесення відносно нього оскаржуваної постанови дізнався під час розгляду судом справи про адміправопорушення за протоколом складеним відносно нього ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Представник позивача наголосив, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а не підтвердження здійснення водієм правопорушення відповідними доказами, не породжує правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності. Оскільки відповідачами не містять жодних належних, допустимих, об`єктивних і переконливих доказів того, що 17.07.2021 р. о 14 год. 35 хв. в м. Калуш по вул. Промислова, позивач керував транспортним засобом то, з огляду на положення ст.62 Конституції України, прецедентної практики Європейського суду з прав людини, представник позивача просить скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі.

Відповідач поліцейський ОСОБА_3 прибув в судове засідання 07.09.2021 р. і ствердив, що він не має можливості надати відеозаписи, які витребовувались ухвалою суду. Також цього дня він отримав повістку про виклик в судове засідання на 16.09.2021 р. (а.с. 18) Проте в судове засідання 16.09.2021 р. відповідач поліцейський ОСОБА_3 не прибув і будь-яких заяв чи клопотань не подав.

Також в судове засідання 16.09.2021 р. з невідомих суду причин не прибув представник відповідача Калуського РВП ГУНП, хоча повістка була отримана завчасно ще 10.09.2021 р. (а.с. 20).

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що вона працює разом з дружиною ОСОБА_1 17.07.2021 р. близько 12-ї годин ОСОБА_1 подзвонив дружині і попросив забрати його з м. Калуша. Оскільки, вона мала машину, то вони разом поїхали по ОСОБА_1 . Близько 16 години вони прибули в м. Калуш, де біля вантажного автомобіля їх чекав ОСОБА_1 зі своїми речами. ОСОБА_1 завантажив в її легковий автомобіль свої речі, сів за кермо її автомобіля і вони поїхали в сторону міста Івано-Франківська. Спершу заїхали в село Підлісся, де живуть Небивалови, а вже близько 17 години вона була в себе вдома в м. Івано-Франківську. На той час ОСОБА_1 мав при собі посвідчення водія. Коли забирали його з м. Калуша, то поліцейських біля вантажного автомобіля вона не бачила.

Щодо свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , то сторона позивача, яка попередньо заявляла клопотання про їхній допит в судовому засіданні, відмовилась від виклику і допиту цих осіб.

Заслухавши пояснення сторони позивача, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ст.5КАС України кожному гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів незалежним та неупередженим судом.

Одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, що визначено ст. 245 КУпАП.

За вимогами ст. 280 КУпАП, посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, діючим законодавством про адміністративні правопорушення передбачена певна процедура притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 2 ст.19Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п. 4.1 Рішення Конституційного Суду України від 22грудня 2010№ 23-рп/2010 (справа про адміністративну відповідальність у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. Конституція України має найвищу юридичну силу, закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (частина друга статті 8 Конституції України).

Відповідно до ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ПДР його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно змісту оскаржуваної постанови вбачається, що позивач 17.07.2021 р. о 14.35 год. в м. Калуш по вул. Промислова керував ТЗ DAF д.н.з. НОМЕР_1 без посвідчення водія, чим порушив п. 2.1.а ПДР та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП. На ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 гривень.

Підпунктом 1.3 пункту 1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно із п.2.1а ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Ч.1 ст.126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством

Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, фактичні дані, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, іншими визначеними законодавством доказами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративне правопорушення на транспорті» роз`яснено судам, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Незважаючи на викладену норму закону, жодного належно та допустимого доказу, який підтверджував би вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, відповідачами до матеріалів справи не долучено.

Так, згідно зі статтею 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Суд звертає увагу, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути підставою притягнення до адміністративної відповідальності лише у тому випадку, коли обставини, встановлені під час такого спостереження зафіксовані у встановленому законом порядку (постанова Верховного Суду від 26.04.2018 у справі № 338/1/17).

Працівники патрульної поліції наділені повноваженнями щодо фіксування події адміністративного правопорушення, мають відповідні технічні засоби та спеціальні знання, відтак, враховуючи те, що відповідач мав можливість для формування доказової бази щодо правопорушення, яке описане в оскаржуваній постанові, однак суду належних доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення надано не було.

Отже, відповідачами жодним чином не спростовано доводів позивача щодо того, що у вказаний в постанові час та у вказаному місці транспортним засобом DAF д.н.з. НОМЕР_1 він взагалі не керував, а отже не міг порушити вимоги п. 2.1.а ПДР України.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість, а тому, з урахуванням принципів і загальних засад Кодексу України про адміністративні правопорушення, практики Європейського Суду з прав людини, передбачається принцип презумпції невинності особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

Згідно із ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З огляду на вимоги чинного законодавства, суд вважає, що порушення вимог закону щодо порядку і підстав притягнення особи до відповідальності за адміністративне правопорушення посадовими особами поліції, які зобов`язані діяти виключно в межах і в порядку, визначених законом, є підставою для захисту прав фізичних осіб, одним із способів якого є скасування рішення у відношенні цієї особи, прийнятого всупереч вимогам закону.

Наявність порушення з боку позивача Правил дорожнього руху не підтверджується жодним допустимим доказом.

Разом з тим, постанова про адміністративне правопорушення, складена відповідачем з численними порушеннями, не може оцінюватися судом як належний та допустимий доказ в розумінні ст. 72 КАС України, оскільки заперечується позивачем, а інші докази, які б обґрунтовували вину позивача в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити провадження у справі.

У зв`язку з тим, що оскаржену постанову винесено з порушенням вимог закону, безпідставним притягненням позивача до адміністративної відповідальності порушено його права, постанова є протиправною, тому підлягає скасуванню.

Справу про адміністративне правопорушення відносно позивача слід закрити, оскільки немає доказів події адміністративного правопорушення, а відсутність події адміністративного правопорушення у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП виступає обставиною, що виключає провадження в справі про адміністративне правопорушення.

З огляду на вище наведене, суд прийшов до висновку, що постанова серії БАБ № 962673 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 126 КУпАП у розмірі 425,00 грн., підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.

На підставі ст. 19, 62 Конституції України, ст. ст. 126, 245, 258, 268, 280, 286 КУпАП, керуючись статтями ст.ст. 139, 241-246, 286 КАС України,

у х в а л и в:

Адміністративний позов задоволити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАБ № 962673 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 126 КУпАП у розмірі 425,00 грн. скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 КУпАП - закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 20.09.2021 р.

Суддя