Справа № 580/5696/21
Суддя: С.М. Гарань
Дата ухвалення: 2021-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2021 року справа № 580/5696/21

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гараня С.М., розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду адміністративну справу за позовом Городищенської міської ради до Городищенського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду надійшов позов Городищенської міської ради (далі позивач) до Городищенського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі відповідач), в якому з урахуванням заяви від 25.08.2021 просить:

- зобов`язати Городищенський відділ державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зняти арешт з нежитлової будівлі готелю Україна, що розташований по вул. 1 Травня 18 в м. Городище Черкаської області, який було накладено на підставі постанови б/н від 08.12.2003 Про арешт майна і коштів боржника та оголошення заборони на його відчуження;

- скасувати (виключити) з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про обтяження нежитлової будівлі готелю Україна (реєстраційний номер обтяження: 4985967, зареєстровано 21.05.2007).

В обґрунтування заявленого позову позивач зазначає, що державним виконавцем 08.12.2003 винесено постанову про арешт майна і коштів боржника та оголошення заборони на його відчуження, яку внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Відповідно до вказаної постанови накладено арешт на все майно та рахунки в банках, що належать Городищенському ВУЖКГ приміщення готелю Україна, що розташований по вул. 1 Травня 18 в м. Городище Черкаської області та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна. В подальшому виконавчий документ було повернуто стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (чинного на момент здійснення виконавчих дій), оскільки у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Проте, арешт з майна позивача при поверненні виконавчого документа стягувачу, знято не було. Разом з тим, наявність такого арешту у виконавчому провадженні, у якому виконавчий документ повернуто стягувачу, перешкоджає позивачу у володінні і розпорядженні майном на яке накладено арешт.

Розгляд справи призначено на 14 год. 30 хв. 16.09.2021.

Представники позивача належним чином повідомлені про дату та час розгляду справи, у судове засідання не прибули, надіслали на адресу суду клопотання про розгляд справи за їх відсутності.

Представник відповідача в судове засідання також не прибув, письмового відзиву на позов не надав, надіслав на адресу суду клопотання про розгляд справи за його відсутності та зазначив, що покладається на розсуд суду щодо задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З урахуванням частини 3 статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку здійснювати розгляд справи за відсутності сторін у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає таке.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що на примусовому виконанні в Городищенському РВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області в період з 2003 по 2004 рік перебували виконавчі провадження про стягнення заборгованості з Городищенського виробничого управління житлово-комунального господарства.

В рамках виконавчого провадження державним виконавцем 08.12.2003 винесено постанову про арешт майна і коштів боржника та оголошення заборони на його відчуження, яку внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

Відповідно до вказаної постанови накладено арешт на все майно та рахунки в банках, що належать Городищенському ВУЖКГ приміщення готелю Україна, що розташований по вул. 1 Травня 18 в м. Городище Черкаської області та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна.

В подальшому виконавчий документ було повернуто стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (чинного на момент здійснення виконавчих дій), оскільки у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

З матеріалів справи судом також встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 24.06.2005 нежитлова будівля готель Україна загальною площею 4416,7 кв.м., що розташований по вул. 1 Травня 18 в м. Городище Черкаської області належить територіальній громаді м. Городище в особі Городищенської міської ради.

Відповідно до ухвали Господарського суду Черкаської області від 27.08.2007 у справі № 10/2175 Городищенське ВУЖКГ ліквідовано як юридичну особу, у зв`язку із банкрутством.

Крім того, відповідно листа від 11.06.2021 № 4674/5/23-00-13-0409 Головного управління ДПС у Черкаській області станом на 10.06.2021 податковий борг, недоїмка зі сплати єдиного внеску, інша заборгованість з платежів у Городищенського ВУЖКГ відсутня.

Позивач звернувся до відповідача з проханням зняти арешт з вказаного майна.

Листом від 22.07.2021 відповідач повідомив про неможливість зняття арешту з майна.

Вважаючи дії відповідача протиправними, позивач звернувся в суд з даним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Спеціальним законом, що визначав умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку на час вчинення виконавчих дій був Закон України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року №606-ХІV.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини другої статті 2 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу».

Частиною першою статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно з положеннями статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виходячи зі змісту статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» за заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Положеннями статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець виносить постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання рішення, якщо така постанова не виносилася під час відкриття виконавчого провадження, та не пізніше наступного робочого дня із дня виявлення майна.

Відповідно до частин третьої, четвертої і п`ятої статті 60 Закону України «Про виконавче провадження» з майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту.

У разі наявності письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зносу, пошкодженням або в разі якщо витрати, пов`язані із зверненням на таке майно стягнення, перевищують грошову суму, за яку воно може бути реалізовано, арешт з майна боржника може бути знято за постановою державного виконавця, що затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копії постанови державного виконавця про зняття арешту з майна надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту.

У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

До підстав зняття арешту також належать закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом (частина перша статті 50 Закону України «Про виконавче провадження»).

Частиною другою статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо: 2) у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а, здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Положення ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року №606-ХІV кореспондуються зі ст. 40 Закону України №1404-VIII «Про виконавче провадження» (чинного на час розгляду справи), відповідно якої у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 1).

Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна (ч. 2).

Відповідно до статті 30 Закону України «Про виконавче провадження» №606 державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме:

закінчення виконавчого провадження - згідно із статтею 49 цього Закону;

повернення виконавчого документа стягувачу - згідно із статтею 47 цього Закону;

повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, - згідно із статтею 48 цього Закону.

Отже, як закінчення виконавчого провадження, так і повернення виконавчих документів з різних підстав, законодавцем визначено як стадію завершення виконавчого провадження, за яким ніякі інші дії державного виконавця не проводяться.

Наказом Міністерства юстиції України №74/5 від 15.12.1999 «Про затвердження Інструкції про проведення виконавчих дій», що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 15.12.1999 за № 865/4158 та чинного на момент вчинення виконавчих дій (далі - Інструкція) визначено наслідки завершення виконавчого провадження.

Якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження (окрім випадків направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби), повернення виконавчого документа стягувачу або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадової особи), який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника (п. 4.10.2. Інструкції).

Разом з тим, арешт з майна позивача при поверненні виконавчого документа стягувачу, знято не було.

Під час розгляду справи, судом встановлено, що у Городищенського ВУЖКГ відсутня заборгованості щодо податкового боргу, недоїмки зі сплати єдиного внеску, інша заборгованість з платежів.

Відповідач також не надав суду доказів наявності будь-яких відкритих виконавчих проваджень, за якими Городищенське ВУЖКГ є боржником.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно зі ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Також, за ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Отже, наявність арешту у виконавчому провадженні, у якому виконавчий документ повернуто стягувачу, перешкоджає позивачу у володінні і розпорядженні майном на яке накладено арешт.

На підставі вищевикладеного, суд зазначає, що незняття відповідачем арешту з майна боржника у виконавчому провадженні, при поверненні виконавчого документа стягувачу є протиправними діями органу державної виконавчої служби і порушене право позивача підлягає захисту шляхом зобов`язання відповідача зняти арешт з нерухомого майна позивача.

З урахуванням зазначеного, позовні вимоги в частині зобов`язання Городищенського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зняти арешт з нежитлової будівлі готелю Україна, що розташований по вул. 1 Травня 18 в м. Городище Черкаської області, який було накладено на підставі постанови б/н від 08.12.2003 «Про арешт майна і коштів боржника та оголошення заборони на його відчуження», суд вважає обгрунтованими.

Згідно ст. 10 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державним реєстратором є зокрема державний, приватний виконавець - у разі накладення/зняття таким виконавцем арешту на нерухоме майно під час примусового виконання рішень відповідно до закону.

Державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі зокрема судового рішення щодо набуття, зміни або припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили та рішення державного виконавця, приватного виконавця щодо обтяження речових прав на нерухоме майно. (ч. 2 ст. 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

З урахуванням викладеного, вимога позивача щодо скасування (виключення) з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису про обтяження нежитлової будівлі готелю Україна (реєстраційний номер обтяження: 4985967, зареєстровано 21.05.2007) є необгрунтованою, а тому у задоволенні даної частини позовних вимог слід відмовити.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому, понесені позивачем витрати зі сплати судового збору частково підлягають стягненню з відповідача у відповідності до ст. 139 КАС України.

Керуючись статтями 6, 14, 139, 242-245, 255, 287, 295, 370 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Зобов`язати Городищенський відділ державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) () зняти арешт з нежитлової будівлі готелю Україна, що розташований по вул. 1 Травня 18 в м. Городище Черкаської області, який було накладено на підставі постанови б/н від 08.12.2003 «Про арешт майна і коштів боржника та оголошення заборони на його відчуження».

У задоволенні іншої частини позову відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Городищенського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) () на користь Городищенської міської ради () судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1 135 (одна тисяча сто тридцять п`ять) грн 00 коп.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня його підписання.

Суддя С.М. Гарань