Справа № 380/15411/21
Суддя: Потабенко Варвара Анатоліївна
Дата ухвалення: 2021-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

з питань забезпечення позову

20 вересня 2021 року

Львівський окружний адміністративний суд в складі головуючої судді Потабенко В.А., розглянувши в письмовому провадженні заяву ОСОБА_1 про забезпечення її позову до приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького Ігоря Мироновича про визнання протиправними дій та скасування постанови приватного виконавця,-

в с т а н о в и в:

17.09.2021 ОСОБА_1 звернулася із заявою про забезпечення позову (вх. №67593), в якій просить зупинити стягнення у виконавчому провадженні №66496673 від 12 серпня 2021 року, яке відкрито приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Білецьким Ігорем Мироновичем до набрання законної сили судовим рішенням, ухваленим за наслідками розгляду справи № 380/15411/21 за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького Ігоря Мироновича про визнання дій, визнання протиправною та скасування постанови.

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що 30.08.2021 за місцем роботи заявника надійшла постанова приватного виконавця Білецького Ігоря Мироновича про накладення арешту на мої кошти, що знаходяться на картковому рахунку (зарплатна карточка). З цієї постанови стало відомо, що нібито постановою приватного виконавця Білецького Ігоря Мироновича відкрито виконавче провадження про стягнення з мене на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики. Вказану постанову не отримувала та про існування виконавчого провадження жодним чином не була повідомлена. Зазначає, що в подальшому 14.09.2021 нею отримано смс-повідомлення про те, що рахунок заблоковано, про що долучено відповідний знімок з мобільного телефону. Із наведеного вбачається, що відповідач діє недобросовісно, а саме свідомо порушує вимоги законодавства щодо належного повідомлення. Окрім того, в подальшому існують реальні підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення може унеможливити виконання рішення суду, ефективний захист або поновлення порушення чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Невжиття заходів забезпечення позову неминуче призведуть до списання з рахунку позивача коштів на підставі платіжної вимоги, що навіть у випадку задоволення позовних вимог призведе до необхідності докладання позивачем значних зусиль і втрат для повернення списаних коштів, або повернення таких коштів взагалі буде неможливим.

Згідно ч.1 ст. 154 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Вирішуючи заву позивача про забезпечення позову, суддя зазначає наступне.

Забезпечення позову згідно ч.2 ст. 150 КАС України допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання судового рішення в разі задоволення позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співрозмірними заявленим позовним вимогам, мають бути безпосередньо пов`язаними з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

Згідно ч.1 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

При розгляді заяви про вжиття заходів забезпечення позову суд оцінює обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості й адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу;

- наявності зв`язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову, і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення;

- імовірності виникнення утруднень для виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів;

- необхідності у зв`язку із вжиттям заходів запобігти порушенню прав та інтересів інших осіб, в тому числі, й осіб, які не приймають участь у розгляді справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд згідно ч. 1 ст. 90 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Суд згідно ч. 2 ст. 151 КАС України може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що заходи забезпечення позову можуть вживатися виключно у випадках, коли невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

За своїм змістом забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог, яке допускається, якщо не вжиття цих заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Заявник обов`язково повинен обґрунтувати своє клопотання і з цією метою подати докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язує застосування певного заходу забезпечення позову. Доказами у даному випадку вважатимуться будь-які відомості, що вказують на ймовірне порушення чиїхось прав (свобод, інтересів) під час провадження у справі. При цьому тягар доказування при розгляді клопотання покладається виключно на заявника.

У свою чергу суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно з Рекомендацією № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятою Комітетом Ради Європи 13.09.1989, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При цьому заходи забезпечення мають вживатись лише в межах позовних вимог, бути співмірними з ними, а необхідність їх застосування повинна обґрунтовуватись поважними підставами й підтверджуватись належними доказами.

Також, співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд в ухвалі про забезпечення позову повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Також суд має вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними.

Так само суд повинен вказати підстави, з яких він дійшов висновку про існування очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, цим рішенням, дією або бездіяльністю до ухвалення рішення у справі.

Слід зазначити, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не можуть вирішуватись ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Як вбачається з заяви про забезпечення позову та долучених до неї матеріалів, позивач у поданій заяві просить зупинити стягнення у виконавчому провадженні ВП №66496673.

Разом з тим, суд зазначає, що дії щодо примусового стягнення вчиняються державним виконавцем за наслідками відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 463/3330/16, виданого Личаківським районним судом м. Львова 14.07.2020. Таким чином, зупинення стягнення у виконавчому провадженні ВП №66496673 є фактично зупиненням дії постанови про відкриття виконавчого провадження у ВП № 66496673.

Суд звертає увагу позивача, що заявлений захід забезпечення позову у вигляді зупинення стягнення у виконавчому провадженні ВП №59837973 не пов`язаний із предметом поданого позивачем позову, оскільки за таких умов пов`язаність мала б місце у разі оскарження в межах даного позову постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, а не постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 66496673 від 12.08.2021.

Враховуючи викладене, суд також звертає увагу, що інститут забезпечення позову покликаний захистити права та інтереси особи, в разі, зокрема, наявності очевидних ознак протиправності оскаржуваного рішення. Натомість суд зазначає, що правова оцінка протиправності постанови про відкриття виконавчого провадження у ВП №66496673 від 12.08.2021 має досліджуватися судом в ході судового розгляду адміністративної справи щодо її оскарження.

Також суд зазначає, що станом на момент розгляду заяви про забезпечення позову провадження у справі 380/15411/21 ще не відкрито, ухвалою судді від 17.09.2021 позовну заяву ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького Ігоря Мироновича про визнання протиправними дій, визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження залишено без руху.

Як вказано Верховним Судом у постанові від 03.10.2019 року №640/497/19, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Таким чином, суд не вбачає підстав для відступу від правової позиції Верховного Суду у постанові від 03.10.2019 року №640/497/19, відповідно до якої, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Здійснивши оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, з урахуванням розумності та обґрунтованості таких вимог, забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між заходами забезпечення позову і предметом позовних вимог, адекватності та співмірності, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає до задоволення.

Водночас, суд вбачає за необхідне наголосити на тому, що порушене право заявника/позивача може буде відновлене з моменту його порушення, якщо таке буде судом встановлено при прийнятті рішення у даній справі.

Доказів іншого суду ОСОБА_1 не надано.

Як не надано і доказів очевидності ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю, на вимогу п. 2 ч. 1 ст. 150 КАС України.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність передбачених ч. 2 ст. 150 КАС України обставин для вжиття заходів забезпечення позову, що має наслідком відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Разом з тим, суд зазначає, що заявник вправі повторно подати заяву про вжиття заходів забезпечення позову, із врахуванням висновків суду, викладених в цій ухвалі.

У відповідності до Закону України «Про судовий збір» підстави для повернення судового збору відсутні.

Керуючись ст.ст. 150-154, 256, 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в:

у задоволенні заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького Ігоря Мироновича про визнання протиправними дій, визнання протиправною та скасування постанови приватного виконавця відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд у п`ятнадцятиденний строк з дня її складення.

Повний текст ухвали складений 20.09.2021.

Суддя Потабенко В.А.