Справа № 420/11410/21
Суддя: Бжассо Н.В.
Дата ухвалення: 2021-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 вересня 2021 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Бжассо Н.В.,

розглянув у письмовому провадженні в м. Одеса за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 , за результатом розгляду якого, позивач просить суд:

Визнати протиправною бездіяльність військової часини НОМЕР_1 щодо проведення не в повному обсязі нарахування та невиплату ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.08.2008 року по 31.12.2015 року включно;

Зобов`язати військову частину НОМЕР_2 перерахувати та виплатити ОСОБА_1 в повному обсязі індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2008 року по 31.12.2015 року включно із застосуванням базового місяця січень 2008 року;

Визнати протиправною бездіяльність військової часини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року включно;

Зобов`язати військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 в повному обсязі індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року включно із застосуванням базового місяця січень 2008 року

В обґрунтування адміністративного позову позивач зазначає, що у період проходження ним військової служби, нарахування грошового забезпечення відповідачем здійснювалося не в повному обсязі, а саме у період з 01.08.2008 року по 28.02.2018 року індексація грошового забезпечення нараховувалася та виплачувалася не в повному обсязі та взагалі не нараховувалася та не виплачувалася.

Ухвалою суду від 19.07.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

04.08.2021 року від представника ВЧ НОМЕР_1 надійшли письмові пояснення.

Суд розглянув матеріали справи, всебічно і повно з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінив надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності та робить наступні висновки.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 проходив військову службу у Збройних Силах України у військовій частині НОМЕР_1 .

Відповідно до Витягу із Наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 01.04.2021 року № 62, полковника ОСОБА_1 визначено, вважати таким, що з 01.04.2021 року вибув для зарахування на військовий облік до Приморського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, у зв`язку із звільненням з військової служби. З 01.04.2021 року позивача виключено із списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення.

Суд встановив, що згідно з довідкою № 182/3/427 від 30.03.2021 року, що видана Національним університетом оборони України імені Івана Черняховського, ОСОБА_1 у період з 01.01.2008 року по 31.07.2008 року здійснювалося нарахування та виплата індексації грошового забезпечення з урахуванням базового місяця січень 2008 року.

Згідно з архівною довідкою Галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 04.03.2021 року № 12-15-03, відсутні відомості щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення у період 2009-2012 роки.

Згідно з архівною довідкою Одеського територіального архівного відділу Галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 29.06.2021 року № Г-872/828, індексація грошового забезпечення ОСОБА_1 у період з квітня по грудень 2014 року не нараховувалася та не виплачувалася.

Згідно з довідкою ВЧ НОМЕР_2 від 20.04.2021 року № 248, позивачу у березні-грудні 2015 року нараховувалася та виплачувалася індексація грошового забезпечення, а у період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року не нараховувався та не виплачувалася.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індексація грошових доходів населення це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Приписами ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Положеннями ч. ч. 1 та 2 ст. 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» передбачено, що підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів. Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України. Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік (ч. 6 ст. 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення»).

Згідно з п. 1-1 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. № 1078 (далі - Порядок № 1078), підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Приписами п. 2 Порядку № 1078 передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру: грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

Пунктом 11 Порядку № 1078 встановлено, що підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 року місяця опублікування Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

У разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян проводиться їх компенсація відповідно до законодавства (абзац 7 пункту 4 Порядку № 1078).

Пунктом 6 Порядку № 1078 визначено, що виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

У рішенні Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року у справі № 9-рп/2013 за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положення ч. 2 ст. 233 Кодексу законів про працю України зазначено, що індексація заробітної плати як складова належної працівникові заробітної плати спрямована на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги. Тому системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що індексація грошового забезпечення, як складова грошового забезпечення військовослужбовців, є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а отже підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.

З урахуванням вищевикладеного, суд робить висновок, що індексація грошового забезпечення як складова грошового забезпечення військовослужбовців є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, тому підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.

Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 20 листопада 2019 року по справі № 620/1892/19.

Обов`язок здійснення індексації грошових коштів (грошового забезпечення) населення визначений Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Законом України «Про індексацію грошових доходів населення». В свою чергу, роз`яснення Департаменту фінансів Міністерства оборони України мають лише рекомендаційний характер, а тому не можуть бути підставою для не нарахування та не виплати позивачу індексації.

З огляду на матеріали справи, предметом спору є встановлення наявності підстав щодо застосування «січня 2008 року» у якості базового місяця для обрахунку індексації грошового забезпечення та правильності розрахунку індексації грошового забезпечення за періоди з 01.08.2008 року по 31.12.2015 року та з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року.

На момент початку невиплати позивачу індексації грошового забезпечення, пункт 5 Порядку № 1078 передбачав, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.

Враховуючи вищенаведене вбачається, що підставою для встановлення базового місяця індексації є підвищення, зокрема, посадових окладів особи. Зміна розміру доплат, надбавок та премій не випливає на встановлення базового місяця індексації для початку обчислення індексу споживчих цін при нарахуванні індексації.

Разом з цим, суд зазначає, що відповідачами на момент розгляду даної справи не здійснено будь-якого розрахунку суми індексації грошового забезпечення позивача, в тому числі і встановлення базового місяця для її здійснення.

При цьому, як встановив суд, у березні-грудні 2015 році позивачу нараховувалася та виплачувалася індексація грошового забезпечення. Доказів щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення позивачу у вказаний період із застосуванням базового місяця, інакшого, аніж січень 2008 року позивач суду не надав.

За таких умов відсутні підстави вважати, що відбулося порушення прав позивача щодо застосування відповідачем базового місяця, який на думку позивача не повинен застосовуватись.

Згідно зі ст. 5 КАС України захисту підлягає вже порушене право, а не те, яке може бути порушено у майбутньому.

Оскільки виплату та розрахунок індексації за період з 01.08.2008 року по 28.02.2015 року та з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року відповідачем проведено не було, тому в даному випадку право позивача щодо застосування певного базового місяця, з яким він не погоджується, не є порушеним.

Таким чином, оскільки відповідачем на час виникнення спірних правовідносин не вчинялося будь-яких дій по визначенню базового місяця для проведення індексації грошового забезпечення позивачу, тому наразі відсутні підстави для висновку, що має місце порушення прав позивача, пов`язаних з визначенням базового місяця для проведення індексації за період з 01.08.2008 року по 28.02.2015 року та з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року.

До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 15 жовтня 2020 року у справі № 240/11882/19.

Таким чином, суд робить висновок про наявність підстав щодо визнання протиправною бездіяльності військової часини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за періоди період з 01.08.2008 року по 28.02.2015 року включно та з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року включно.

Разом з тим, щодо вимог позивача до Військової частини НОМЕР_2 , суд зазначає, що виплата зазначеним відповідачем на користь позивача сум грошового забезпечення відбувається після нарахування таких сум Військовою частиною НОМЕР_1 , у зв`язку із чим, до прийняття ВЧ НОМЕР_1 рішення про нарахування та виплату позивачу індексації грошового забезпечення за періоди період з 01.08.2008 року по 28.02.2015 року включно та з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року включно, відсутні підстави для зобов`язання військової частини НОМЕР_2 перерахувати та виплатити ОСОБА_1 відповідні суми індексації грошового забезпечення.

Таким чином, суд робить висновок про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 .

Разом з тим, суд робить висновок, про наявність підстав для виходу, відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України, за межі позовних вимог ОСОБА_1 та зобов`язання ВЧ НОМЕР_1 прийняти рішення про нарахування та виплату позивачу індексації грошового забезпечення за періоди період з 01.08.2008 року по 28.02.2015 року включно та з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року включно.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Враховуючи вищевикладене, суд робить висновок про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст.2, 3, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 205, 243, 245, 246, 250, 257-262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити частково адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії.

Визнати протиправною бездіяльність військової часини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за періоди період з 01.08.2008 року по 28.02.2015 року включно та з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року включно.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 прийняти рішення про нарахування та виплату ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за періоди період з 01.08.2008 року по 28.02.2015 року включно та з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року включно.

В іншій частині позову відмовити.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до п.15.5 ч.1 розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України через Одеський окружний адміністративний суд до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_3 ).

Відповідач Військова часина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_4 ).

Відповідач Військова часина НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_5 ).

Повний текст рішення складений та підписаний судом 17 вересня 2021 року.

Суддя Н.В.Бжассо