Справа № 160/6660/20
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2021-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

16 вересня 2021 року

м. Київ

справа № 160/6660/20

адміністративне провадження № К/9901/32256/21

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Губської О.А., перевіривши касаційну скаргу Державної екологічної інспекції України на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2021 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 28 липня 2021 року у справі №160/6660/20 за позовом ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції України та Державної Азовської морської екологічної інспекції, третя особа на стороні позивача: Національне агентство з питань запобігання корупції, треті особи на стороні відповідачів: Державна екологічна інспекція України у Донецькій області, Державна екологічна інспекція України у Запорізькій області, Державна екологічна інспекція України у Херсонській області про скасування наказів та поновлення на посаді, визнання протиправною бездіяльності,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної екологічної інспекції України, Державної Азовської морської екологічної інспекції, третя особа з боку позивача - Національне агентство з питань запобігання корупції, треті особа на стороні відповідача: Державна екологічна служба України у Донецькій області, Державна екологічна служба України у Запорізькій області та Державна екологічна служба України у Херсонській області, з урахуванням уточнених позовних вимог, про скасування наказу ДЕІ № 114-о від 28.04.2020 року "Про звільнення ОСОБА_1 "; скасування наказу ДЕІ № 371-о від 19.10.2020 року "Про звільнення ОСОБА_1 "; скасування наказу ДАМЕІ № 199/к від 19.10.2020 року "Про звільнення та проведення остаточного розрахунку ОСОБА_1 "; поновлення на рівнозначній посаді начальника Державної екологічної інспекції Південного округу, що відповідає його освіті, кваліфікації і досвіду роботи; визнання протиправною та такою, що порушує трудові права та право на проходження державної служби викривача корупційного правопорушення бездіяльність до Державної екологічної інспекції України щодо нерозгляду заяви ОСОБА_1 на переведення від 10.03.2020 року за вх№ 993/20; визнання протиправною та такою, що порушує трудові права та право на проходження державної служби викривача корупційного правопорушення бездіяльність до Державної екологічної інспекції України щодо нерозгляду заяви ОСОБА_1 на переведення до ДЕІ Південного округу (Запорізька та Херсонська області) від 10.09.2020 року; визнання протиправною та такою, що порушує трудові права та право на проходження державної служби викривача корупційного правопорушення бездіяльність до Державної екологічної інспекції України щодо нерозгляду заяви на переведення до ДЕІ Харківської області від 06.10.2020 року.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2021 року, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 28 липня 2021 року, позов задоволено частково.

Визнаний протиправним та скасовано наказ Державної екологічної інспекції України №371-о від 19.10.2020 року "Про звільнення ОСОБА_1 ".

Визнаний протиправним та скасовано наказ Державної екологічної інспекції України №199/к від 19.10.2020 року "Про звільнення та проведення остаточного розрахунку ОСОБА_1 ".

Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника Державної Азовської морської екологічної інспекції - Головного державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Азовського моря з 19.10.2020 року.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеними судовими рішеннями, відповідачем 28 серпня 2021 року засобами поштового зв`язку подано касаційну скаргу, яка надійшла до суду касаційної інстанції 30 серпня 2021 року.

Під час перевірки зазначеної касаційної скарги на предмет дотримання вимог статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено, що у касаційній скарзі не викладені передбачені КАС України, в редакції яка діє з 08 лютого 2020 року, підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.

Відповідно до частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах) скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 4 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається в чому полягає порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень). Зокрема, якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо недослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому, на думку скаржника, останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Отже, системний аналіз наведених положень КАС України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

При цьому, варто зауважити, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України недостатньо самого лише зазначення постанови Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права, обов`язковою умовою є те, що правовідносини у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга) мають бути подібними.

У касаційній скарзі заявником зазначено, що судами попередніх інстанцій не взято до уваги висновку Верховного Суду, викладеного у постановах Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, що за своїм змістом відповідає підставі касаційного оскарження, передбаченій пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України.

Так, скаржником зазначено, що судами проігноровано абзац 3 пункту 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06 листопада 1992 року, вказано постанову Верховного Суду від 04 березня 2020 року у справі №815/2215/15.

Водночас, обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі: 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; 2) постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; 3) висновок судів, який суперечить позиції Верховного Суду; 4) в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга).

Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи.

Крім того, при поданні касаційної скарги на підставі пунктів 1-3 частини четвертої статті 328 КАС України зазначені скаржником норми права, які на його переконання неправильно застосовано судами, повинні врегульовувати спірні правовідносини, а питання щодо їх застосування ставилося перед судами попередніх інстанції в межах підстав позову та/або заперечень сторін (наприклад, з точки зору порушення їх позивачем/відповідачем).

Однак, скаржник посилаючись на постанову Верховного Суду не обґрунтував, що ця постанова ухвалена у справі з подібними правовідносинами із цією справою. Не зазначено скаржником і норми матеріального права, яку, на думку скаржника, неправильно застосовано судами та висновок судів, який суперечить позиції Верховного Суду.

Суд касаційної інстанції позбавлений можливості самостійно визначати підстави касаційного оскарження, такий обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судові рішення, оскільки, в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина третя статті 334 КАС України).

Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

При цьому, з урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 08 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Варто зазначити, що відповідно до приписів статті 44 КАС України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.

У касаційній скарзі скаржник повинен навести мотиви незгоди з судовим рішенням із урахуванням передбачених КАС України підстав для його скасування або зміни (статті 351-354 Кодексу) з вказівкою на конкретні висновки суду (судів), рішення якого (яких) оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом. Скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та/або апеляційної інстанцій застосовано без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку, або обґрунтувати необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.

При цьому, з урахуванням змін до КАС України, внесених Законом України від 15 січня 2020 року № 460-IX і які набрали чинності 8 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття до розгляду і відкриття касаційного провадження.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей 328, 330, 332, 359 КАС України,

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Державної екологічної інспекції України на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2021 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 28 липня 2021 року у справі №160/6660/20 за позовом ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції України та Державної Азовської морської екологічної інспекції, третя особа на стороні позивача: Національне агентство з питань запобігання корупції, треті особи на стороні відповідачів: Державна екологічна інспекція України у Донецькій області, Державна екологічна інспекція України у Запорізькій області, Державна екологічна інспекція України у Херсонській області про скасування наказів та поновлення на посаді, визнання протиправною бездіяльності повернути скаржнику.

Копію даної ухвали надіслати учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 КАС України.

Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє його права повторного звернення до Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

Суддя О. А. Губська