Справа № 540/2394/21
Суддя: Пекний А.С.
Дата ухвалення: 2021-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2021 р.м. ХерсонСправа № 540/2394/21
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Пекного А.С., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі-позивач) звернувся до суду з позовом до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області (далі-відповідач, Управління, УМВС), в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність УМВС України в Херсонській області щодо не нарахування та не виплати на користь ОСОБА_1 матеріальної допомоги за 1997,2001,2004,2005,2006 роки

- стягнути з УМВС України в Херсонській області на користь ОСОБА_1 матеріальну допомогу за 1997 рік в сумі 143 грн., за 2001 рік в сумі 568,80 грн., за 2004 рік в сумі 592,25 грн., за 2005 рік в сумі 1041,30 грн., за 2006 рік в сумі 1301,63 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на звернення позивача УМВС України в Херсонській області надало документи про розмір його грошового забезпечення за час служби в ОВС, зокрема, довідки про розмір грошового забезпечення № 349 від 08.04.2021 року за 1997 рік, довідку № 353 від 08.04.2021 року за 2001 рік, довідку № 356 від 08.04.2021 року за 2004 рік, довідку № 357 від 08.04.2021 року за 2005 рік, довідку № 358 від 08.04.2021 року за 2006 рік. З вказаних документів позивач дізнався, що йому не нараховано та не сплачено передбачені Указом Президента України №296/96 від 04.10.1996 року «Про умови грошового забезпечення осіб рядового та начальницького складу та оплати праці працівників органів внутрішніх справ» абзацами 4 ст. 2, матеріальна допомога в розмірі місячного грошового забезпечення на рік. Вказане стало підставою для звернення до суду з цим позовом.

Ухвалою від 02.06.2021 вказаний позов залишений без руху, позивачу наданий строк для усунення недоліків.

Ухвалою від 14.06.2021 провадження у справі відкрите, розгляд справи призначений за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

01.07.2021 відповідачем наданий відзив на позовну заяву, зі змісту якого убачається, що Управління позов не визнає. Зокрема, свою позицію обґрунтовує тим, що позивачем не обґрунтовано, з яких підстав ним заявлено до стягнення саме у такому розмірі, а не в розмірі середнього місячного грошового забезпечення на рік.

Також Управління вказує на те, що матеріальна допомога надається підлеглому на підставі його рапорту. Разом з тим, з відповіді архівного підрозділу УМВС та кадрового підрозділу УМВС в України в Херсонській області вбачається, що в архіві та в особовій справі рапорти про виплату допомоги ОСОБА_1 за 2008-2015 роки та накази по особовому складу відсутні, зазначені документи не надані суду і позивачем, тобто не доведено обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

З огляду на вищевикладене відповідач просить відмовити у задоволенні позову.

У період з 29.06.2021 по 10.08.2021 та з 13.08.2021 по 20.08.2021 головуючий суддя перебував у щорічній відпустці.

Розглянувши надані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 з 1994 року по 2015 рік проходив службу в ОВС.

Наказом УМВС України в Херсонській області від 06.11.2015 № 391о/с ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ у відставку Збройних Сил України за ст.65 п."з" (у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади (установи, організації) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ.

На звернення позивача УМВС України в Херсонській області надано документи про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 за час служби в ОВС.

На звернення позивача до УМВС останній надав йому лист з довідками про розмір його грошового забезпечення, зокрема, № 349 від 08.04.2021 року за 1997 рік, довідку № 353 від 08.04.2021 року за 2001 рік, довідку № 356 від 08.04.2021 року за 2004 рік, довідку № 357 від 08.04.2021 року за 2005 рік, довідку № 358 від 08.04.2021 року за 2006 рік. З казаних довідок позивач встановив, що йому не нараховано та не сплачено передбачені Указом Президента України №296/96 від 04.10.1996 року «Про умови грошового забезпечення осіб рядового та начальницького складу та оплати праці працівників органів внутрішніх справ» абзацами 4 ст. 2, матеріальна допомога в розмірі місячного грошового забезпечення на рік.

Позивач вважаючи таку бездіяльність відповідача протиправною, звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд враховує наступні обставини та приписи законодавства.

Відповідно до частини першої ст. 19 Закону України "Про міліцію" форми і розміри грошового утримання працівників міліції встановлюються Кабінетом Міністрів України і повинні забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування якісного особового складу міліції, диференційовано враховувати характер і умови роботи, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності і компенсувати їх фізичні та інтелектуальні затрати.

Пунктом 2 Указу Президента України від 04 жовтня 1996 року № 926/26 "Про умови грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників органів внутрішніх справ" (далі - Указ № 926/26) з метою впорядкування грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ постановлено: виплачувати особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ матеріальну допомогу в розмірі місячного грошового забезпечення на рік (цей Указ набирав чинності з 1 грудня 1996 року, втратив чинність 01 січня 2008 року).

Зазначеним нормативно-правовим актом виплати, визначені п. 2., на відміну від виплат, передбачених п. 3 цього Указу, не обмежувались розміром асигнувань, що виділяються на утримання цих органів та їх проведення було не правом, а обов`язком керівників органів внутрішніх справ.

Проте, порядку виплати матеріальної допомоги зазначений указ не передбачав.

Разом з тим, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 30.06.2005 № 501 затверджені Методичні рекомендації про порядок застосування нормативно - правових актів з питань грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ та умов оплати праці працівників, які не мають спеціальних звань рядового і начальницького складу.

Пункт 60 зазначених рекомендацій передбачав, що матеріальна допомога виплачується у розмірі місячного грошового забезпечення на рік, а для працівників юридичних служб (передбачених п. 29.) розміри матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та допомоги для оздоровлення у розмірі двомісячного грошового забезпечення. Фактичні витрати на матеріальну допомогу, відповідно до вимог бюджетного законодавства, проводяться тільки в межах затвердженого фонду оплати праці. Преміювання осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ провадиться відповідно до їх особистого внеску в загальні результати роботи у відсотках до місячного грошового забезпечення в межах фонду преміювання, створеного в розмірі чотиримісячного фонду грошового забезпечення, без обмеження індивідуальних премій максимальними розмірами. Місячний фонд преміювання становить 33,3% грошового забезпечення.

Зазначене свідчить, що питання виплати матеріальної допомоги та її розмір у спірний період були правом керівника, а не його обов`язком, оскільки, як і премія обмежувалося розміром фонду оплати праці.

Крім того, відповідно до п. 3 методичних рекомендацій, підставою для виплати грошового забезпечення є наказ про встановлення відповідних окладів, надбавок, доплат тощо.

Аналізуючи спеціальне законодавство, яке регулює порядок проходження служби в міліції, слід прийти до висновку, що формою звернення з підлеглого до керівника був і залишається рапорт. Таким чином, для включення керівником до наказу про отримання матеріальної допомоги, підлеглий повинен був повідомити керівника про необхідність у матеріальній допомозі шляхом подання рапорту.

Разом з тим, у матеріалах справи відсутні докази звернення позивача з рапортами про виплату йому матеріальної допомоги за 1997, 2001, 2004, 2005 та 2006 роки, тому суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не нарахування та невиплати на користь позивача матеріальної допомоги за 1997, 2001, 2004, 2005 та 2006 роки та стягнення з відповідача матеріальної допомоги за ці ж роки.

Аналогічна правова позиція з вказаних питань викладена в постанові П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09.06.2021 р. у справі № 540/1057/21.

Крім того, суд зауважує, що Інструкцією №499 не передбачено можливість здійснення цих виплат поза межами періоду, в якому особа перебувала в щорічній основній відпустці та/або подавала рапорт, а також після звільнення особи зі служби в органах внутрішніх справ.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 10.05.2019р. по справі № 815/714/16.

Слід також зауважити, що відповідач не може надати докази перебування позивача у відпустках за спірний період, оскільки ст.195 Переліку документів, що утворюються в процесі діяльності органів внутрішніх справ, навчальних закладів, підприємств, установ, організацій системи МВС України, строк зберігання наказів щодо надання щорічних оплачуваних відпусток встановлено 3 роки.

При вирішенні даного спору суд враховує, що відповідно до вимог ст.77 КАС України обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень.

Проте, у разі відсутності (у зв`язку із закінченням терміну зберігання) у відповідача доказів, які можуть підтвердити правомірність позовних вимог, позивач має самостійно надати докази на обґрунтування позову. Наведене випливає зі змісту ч.1 ст.77 КАС України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

При цьому, статтею 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 статті 76 КАС України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Зважаючи на викладене та приймаючи до уваги, що в матеріалах справи відсутні докази звернення позивача з рапортом про виплату йому матеріальної допомоги за спірний період, позивачем не доведена протиправна бездіяльність відповідача щодо виплати йому матеріальної допомоги у цей період, а отже відсутні підстави для її стягнення.

Згідно вимогам частин першої - четвертої статті 242 КАС рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог, відсутність доказів на підтвердження обставин, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги, а отже і відсутність підстав для задоволення такого позову.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя А.С. Пекний

кат. 106030000