Справа № 308/9363/21
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2021-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2021 рокуЛьвівСправа № 308/9363/21 пров. № А/857/15550/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Носа С. П.,

суддів Кухтея Р. В., Шевчук С. М.;

за участю секретаря судового засідання Кахнич Г. П.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу громадянина Республіки Непал ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 липня 2021 року у справі № 308/9363/21 (головуючий суддя Шумило Н. Б., м. Ужгород, повний текст судового рішення складено 21 липня 2021 року) за позовом військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 до громадянина Республіки Непал ОСОБА_1 про затримання з метою ідентифікації,-

ВСТАНОВИВ:

21 липня 2021 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області зареєстровано позовну заяву військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 до громадянина Республіки Непал ОСОБА_1 про затримання відповідача з метою його ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України.

В обґрунтування вимог позовної заяви вказано, що 19 липня 2021 року о 14:45 год. в порядку Угоди між Україною та Європейським Співтовариством про реадмісію осіб, у встановленому порядку був прийнятий на територію України з Республіки Польща громадянина Республіки Непал ОСОБА_1 , який 14 липня 2021 року був виявлений та затриманий прикордонною поліцією Республіки Польща в районі м. Чарна Гурна за незаконне перетинання державного кордону з України в Республіку Польща, на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби «Великий Березний», поза встановленими пунктами пропуску, в складі групи осіб. Громадянин Республіки Непал ОСОБА_1 вчинив порушення законодавства України з прикордонних питань та про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, що виразилось у незаконному перетині державного кордону з України в Республіку Польща, поза встановленими пунктами пропуску, в складі групи осіб, з метою потрапити до країн Європейського Союзу, оригінали документів, що посвідчують особу, підтверджують законність перебування на території України, дають право перетинати державний кордон у нього відсутні. Україну відповідач використав як транзитну країну, будь які законні підстави перебувати на території України у нього відсутні.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 липня 2021 року позов задоволено. Затримано громадянина Республіки Непал ОСОБА_1 (зі слів), з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України, з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, на строк який не може перевищувати шість місяців, починаючи з часу фактичного затримання.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідачем громадянином Республіки Непал ОСОБА_1 , подано апеляційну скаргу, в якій висловлено прохання скасувати оскаржене рішення суду першої інстанції та прийняти рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що судом першої інстанції не встановлено чи громадянин Республіки Непал ОСОБА_1 відноситься до осіб, яким надано статус біженця. В апелянта наявний паспорт, однак він не зміг надати його при затриманні, адже віддав його на зберігання іншій особі. В Україні відповідач перебував на законних підставах. Крім того, апелянт вказує, що позов про затримання може бути подано виключно щодо особи, щодо якої подано позов про видворення.

Позивачем в суді апеляційної інстанції подано відзив на апеляційну скаргу, в якому висловлено прохання залишити апеляційну скаргу без задоволення, оскаржуване рішення суду без змін.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, тому відповідно до ч.4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, проаналізувавши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення залишити без змін з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом першої інстанції встановлено, що 19 липня 2021 року о 14:45 год. в порядку Угоди між Україною та Європейським Співтовариством про реадмісію осіб, у встановленому порядку був прийнятий на територію України з Республіки Польща громадянина Республіки Непал ОСОБА_1 , який 14 липня 2021 року був виявлений та затриманий прикордонною поліцією Республіки Польща в районі м. Чарна Гурна за незаконне перетинання державного кордону з України в Республіку Польща, на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби «Великий Березний», поза встановленими пунктами пропуску, в складі групи осіб. Документів, що посвідчують особу та підтверджують законність перебування на території України у відповідача при затриманні не було. Вказане підтверджується протоколом особистого огляду речей та вилучення речей і документів від 19.07.2021.

19 липня 2021 року громадянин Республіки Непал ОСОБА_1 був затриманий на термін до трьох діб з метою встановлення особи та з`ясування обставин правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП. Вказане підтверджується протоколом про адміністративне затримання від 19.07.2021.

21 липня 2021 року було уточнено анкетні дані відповідача Тензін Доджрі що відображено в протоколі уточнення анкетних даних затриманого. Зазначено, що правильними вважати установчі дані: громадянин Непалу ОСОБА_1 .

Згідно із ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом апеляційної інстанції здійснено перевірку висновків суду першої інстанції щодо відповідності дій відповідача вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України, внаслідок чого суд апеляційної інстанції погоджується з такими та вважає за необхідне зазначити наступне.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначається Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Відповідно до ч.1 ст.289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: 1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України; 2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації; 4) зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Із змісту наведеної норми слідує, що законодавцем фактично виділено окремий випадок звернення із позовною заявою про затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації; фактичною підставою для такого звернення є відсутність в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України.

Отож, звернення із таким позовом не пов`язано законодавцем саме із процедурами видворення іноземця чи особи без громадянства або передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію.

Відповідно до п.1 розділу VI Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України № 353/271/150 від 23.04.2012 (із змінами і доповненнями) якщо іноземець не має документів, що посвідчують особу, орган ДМС, орган охорони державного кордону України або орган СБУ вживають заходів щодо його ідентифікації та документування.

Відповідно до пункту 12 розділу 2 Інструкції про порядок утримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, затвердженої наказом МВС України № 748/288781 від 29 лютого 2016 року, іноземці та особи без громадянства утримуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства протягом строку, необхідного для виконання постанови суду, зокрема про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення з України.

Згідно з ч. ч.2, 3 ст.25 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування в Україні або які не можуть виконати обов`язок виїзду з України, не пізніше дня закінчення відповідного строку їх перебування у зв`язку з відсутністю коштів або втратою паспортного документа можуть добровільно повернутися в країну походження або третю країну, у тому числі за сприяння міжнародних організацій.

Згідно з нормами ч.1 ст.15 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» в`їзд в Україну та виїзд з України здійснюється, зокрема: іноземцями та особами без громадянства - за паспортним документом за наявності відповідної візи, якщо інший порядок в`їзду та виїзду не встановлено законодавством чи міжнародним договором України.

Частина 13 ст.289 КАС України передбачає, що умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є: 1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації; 2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Судом апеляційної інстанції не здобуто доказів, а відповідачем в ході подання апеляційної скарги не приведено жодної фактичної інформації яка могла б бути використана судом для витребування відповідних доказів з метою ідентифікації відповідача та підтвердження обставин з приводу існування у відповідача передбачених ст.4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» підстав для його перебування на території України.

Повідомляючи суду обставини щодо наявності у відповідача документу, що посвідчує особу та дає право на перебування на території України, відповідач не повідомив суду ідентифікаційні дані особи та адресу її перебування у якої знаходяться такі документи. Як наслідок, приведені в апеляційній скарзі доводи відповідача не дають можливості ні позивачу, ні суду встановити ідентифікаційні дані відповідача та наявність у нього підстав для перебування на території України.

На час розгляду апеляційної скарги ідентифікувати відповідача не є можливим. Із матеріалів справи вбачається, що відповідач ідентифікований «зі слів».

Статтею 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено випадки, коли іноземець та особа без громадянства можуть бути примусово видворені за межі України. Зокрема, передбачено, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Згідно із ч. 4 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач був переданий на території України прикордонним органом суміжної держави в порядку Угоди про реадмісію, за незаконне перетинання державного кордону з України в Республіку Польща та згідно положень ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» може бути примусово повернутий або видворений. Між Україною та Республіка Непал угода про реадмісію відсутня.

Неможливість ідентифікації відповідача є перешкодою для початку процедури його примусового повернення чи видворення, оскільки питання країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства залишається не з`ясованим.

Враховуючи що відповідач був затриманий без документів, що посвідчують особу, при спробі незаконного перетину державного кордону з України в Республіку Польща, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позов є обґрунтований та підлягає задоволенню.

Приведені в апеляційній скарзі доводи, висновку суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 229, 241, 250, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу громадянина Республіки Непал ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 липня 2021 року у справі № 308/9363/21 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя С. П. Нос
судді Р. В. Кухтей
С. М. Шевчук
Повне судове рішення складено 16.09.2021