Справа № 640/25710/21
Суддя: Гарник К.Ю.
Дата ухвалення: 2021-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

15 вересня 2021 року м. Київ № 640/25710/21

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Гарник К.Ю., розглянувши матеріали позовної заяви та додані до неї документи

ОСОБА_1

до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошевич Віри Леонідівни

про визнання протиправними дій, скасування постанови

ВСТАНОВИВ :

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 (надалі - позивач), адреса: АДРЕСА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошевич Віри Леонідівни (надалі - відповідач), адреса: 02002, місто Київ, вулиця Окіпної Раїси, будинок 4а, офіс 71а, в якій позивач просить

- визнати протиправними дії приватного виконавця виконавчого округу міста києва Дорошевич Віри Леонідівни щодо накладення арешту на соціальний рахунок, відкритий в АТ «Ощадбанк» НОМЕР_1 та скасувати арешт на цей рахунок;

- скасувати постанову приватного виконавця Дорошевич Віри Леонідівни від 05 лютого 2020 року про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні №60940622 в частині накладення арешту на кошти, які знаходяться на соціальному рахунку, відкритому в АТ «Ощадбанк» НОМЕР_1 .

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При цьому, частиною 3 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Так, у відповідності до приписів статті 287 Кодексу адміністративна судочинства України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Тобто, статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України встановлений спеціальний десятиденний строк для оскарження до суду рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби.

В той же час, згідно з частиною 1 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Частиною 6 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Позивачем у позовній заяві зазначено клопотання про поновлення пропущеного строку для звернення до адміністративного суду з вказаною позовною заявою, в обгрунтування якого вона зазначає, що у зв`язку з тим, що вона здійснює догляд за дитиною інвалідом І групи, яка потребує стороннього догляду, позивач ніде не працює, відповідно, не має інших доходів, окрім соціальних виплат, які надходять на арештований рахунок.

Також, у позовній заяві позивач вказує, що дізналась про накладення арешту на рахунок ще у березні 2020 року, проте, оскільки постійно доглядає за дитиною, не має інших доходів, не має можливості звертатись до фахівців права, у зв`язку з чим пропустила строк.

Також, позивач вказує, що вона вимушена була звернутись до громади з проханням допомогти у вирішенні цієї проблеми.

Розглянувши вказане клопотання, слід зазначити те, що до позовної заяви не додано жодних документів щодо звернення позивача до громади, як і не зазначено у самій позовній заяві, в чому саме виникли труднощі для звернення до цієї громади у строки, встановлені законом, тобто, більше ніж півтора роки тому.

Слід також зауважити, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини набувають ознак стабільності.

Вирішення судом питання про наявність або відсутність підстав для визначення причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними в конкретній справі залежить від вказаних у заяві про поновлення строку звернення до суду причин, підтверджених відповідними засобами доказування та доданими до них матеріалами.

Поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

Крім того, у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, Європейський суд з прав людини виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак, у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних, об`єктивних, непереборних, не залежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

З урахуванням викладених вище обставин, судом не визнаються поважними підстави, з яких позивач просить поновити пропущений строк, оскільки, як вже було зазначено вище, позивачем не надано вмотивованих пояснень, які саме труднощі виникли у позивача півтора роки тому, щоб звернутись до громади з проханням надати допомогу у оформленні позовної заяви, як і не додано доказів того, що позивач вчиняла будь-які активні дії задля отримання такої допомоги.

Відповідно до частини 1 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Вказані недоліки з урахуванням статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України можуть бути усунені у десятиденний строк з дня вручення даної ухвали для усунення недоліків шляхом подання до суду:

- заяви про поновлення пропущеного строку для звернення до адміністративного суду з вказаною позовною заявою, в якій вказати інші підстави для поновлення цього строку, а також разом з доказами поважності причин пропуску строку.

Керуючись статтями 160-162, частиною 1, 2 статті 169, статтями 241-243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 залишити без руху.

2. Встановити позивачу десятиденний строк з дня вручення даної ухвали для усунення недоліків.

3. Попередити позивача про те, що у випадку неусунення недоліків позовної заяви позовна заява буде повернута йому відповідно до пункту 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

4. Копію ухвали невідкладно надіслати особі, що звернулась із позовною заявою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя К.Ю. Гарник