Справа № 280/531/20
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2021-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

17 вересня 2021 року

Київ

справа №280/531/20

адміністративне провадження №К/9901/32234/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Губської О.А.,

суддів: Білак М.В., Калашнікової О.В.,

перевіривши касаційну скаргу Міністерства юстиції України на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 25 січня 2021 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 23 червня 2021 року у справі №280/531/20 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору з боку відповідача: Головне територіальне управління юстиції у Запорізькій області, Південно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства юстиції України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору з боку відповідача: Головне територіальне управління юстиції у Запорізькій області, Південно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ Про звільнення №4151/к від 23.12.2019 року Міністерства юстиції України з посади начальника Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області;

- поновити ОСОБА_1 на посаді начальника Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області або перевести на рівнозначну посаду до державного органа, якому передаються повноваження та функції такого органу за правонаступництвом;

- стягнути на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 25 грудня 2019 року до моменту фактичного поновлення на посаді або на рівнозначній посаді.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 25 січня 2021 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства юстиції України №4151/к від 23.12.2019 року Про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області. Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області з 25 грудня 2019 року. Зобов`язано Міністерство юстиції України нарахувати та виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 25 грудня 2019 року по 25 січня 2021 року, з урахуванням раніше виплачених сум під час звільнення. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 840 гривень 80 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства юстиції України.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 23 червня 2021 року апеляційну скаргу Міністерства юстиції України на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 25.01.2021 року в адміністративній справі №280/531/20 задоволено частково.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 25 січня 2021 року змінено в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, пункт чотири резолютивної частини рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 25 січня 2021 року викладено у наступній редакції: «Стягнути з бюджетних асигнувань Міністерства юстиції України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 25 грудня 2019 року по 25 січня 2021 року у сумі 261948,60рн. (двісті шістдесят одну тисячу дев`ятсот сорок вісім грн 60 коп).

В іншій частині рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 25 січня 2021 року залишено без змін.

Не погодившись із прийнятими рішеннями, відповідачем подано касаційну скаргу, яка надійшла до суду касаційної інстанції 30 серпня 2021 року.

Аналіз матеріалів касаційної скарги свідчить про її невідповідність вимогам статті 330 КАС України.

Пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України встановлено, що у касаційній скарзі зазначається підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Відповідно до частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Отже, системний аналіз наведених положень КАС України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

У касаційній скарзі, як на підставу для відкриття касаційного провадження, позивач посилається на пункт 2 частини четвертої статті 328 КАС України, наводить постанови Верховного Суду та зазначає про наявність необхідності для відступу від правових висновків, викладених у них.

Суд звертає увагу скаржника, що обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення норми матеріального права, яку неправильно застосовано судом апеляційної інстанції; постанови Верховного Суду, у якій викладено висновок щодо правильного застосування норми права, від якого належить відступити; вмотивоване обґрунтування необхідності такого відступу.

При цьому, Суд зауважує, що можливо відступити від висновку щодо затосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.

Отже, у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 КАС України, скаржнику необхідно конкретно зазначити постанови Верховного Суду, застосовані апеляційним судом, у яких викладено висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, вказати таку норму права, а також висновок, викладений Верховним Судом.

Крім того, зі змісту касаційної скарги вбачається, що скаржник підставою касаційного оскарження зазначає пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

Верховний Суд зауважує, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини 4 статті 328 КАС України, заявник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій застосовано неправильно, а також обґрунтувати, у чому полягає помилка судів під час застосування відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися.

Верховний Суд наголошує заявнику, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини 4 статті 328 КАС України треба зазначати, щодо яких саме правовідносин Верховний Суд ще не сформував правового висновку.

Водночас скаржнику необхідно врахувати, що підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 2, 3 частини четвертої статті 328 КАС України щодо одних і тих самих норм права є взаємовиключними підставами.

З огляду на викладене, скаржнику необхідно розмежувати підстави касаційного оскарження, чітко зазначивши щодо яких норм права відсутній висновок Верховного Суду та від висновку щодо застосування яких норм права необхідно відступити.

Верховний Суд не має самостійно визначати підставу для касаційного оскарження судових рішень, а таку підставу має вказувати заявник касаційної скарги з одночасним наведенням підстави касаційного оскарження з огляду на обставини справи та висновки судів попередніх інстанцій.

Згідно з вимогами частини третьої статті 334 КАС України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження, а за змістом частини першої статті 341 КАС України, за винятком частини третьої цієї статті КАС України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.

Таким чином межі касаційного перегляду судових рішень обмежено підставами, на яких подається касаційна скарга, зазначеними скаржником, та викладеними в ухвалі суду підставами для відкриття касаційного провадження.

Разом з тим, всупереч вимогам частини четвертої статті 330 КАС України, до касаційної скарги не додано документ про сплату судового збору у повному обсязі.

Так, скаржником сплачено судовий збір у розмірі 1681,60 грн.

За приписами частини другої статті 132 КАС України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України від 8 липня 2011 року №3674-VI "Про судовий збір".

За змістом підпункту 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання адміністративного позову майнового характеру, який подано фізичною особою, становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а немайнового характеру - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до підпункту 3 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до адміністративного суду касаційної скарги на рішення суду сума судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Згідно з абзацом 2 частини третьої статті 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» установлено, що з 01 січня 2020 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу становить 2102,00 грн.

Із текстів рішень судів попередніх інстанцій встановлено, що за наслідками розгляду позовної заяви у цій справі, задоволено майнову вимогу позивача у розмірі 261948,60 грн, одну позовну вимогу немайнового характеру та одну похідну від неї вимогу.

Отже, судовий збір, який підлягає сплаті, становить 6920,58 грн (2102х0,4)+ 2619,49) х 200%).

Таким чином, скаржнику необхідно доплатити судовий збір у розмірі 5238,98 грн (6920,58-1681,60).

Реквізити для сплати судового збору: отримувач коштів - ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/ 22030102; код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача - UA0026007; код класифікації доходів бюджету: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)»; призначення платежу - *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб, реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та має відповідну відмітку у паспорті); Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), на рішення від ______ (Дата оскаржуваного рішення) по справі _________ (Номер справи), ВЕРХОВНИЙ СУД (Касаційний адміністративний суд) (назва суду, де розглядається справа).

Згідно із частиною другою статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

Частинами першою і другою статті 169 КАС України визначено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин, відповідно до правил статей 169, 332 КАС України касаційна скарга підлягає залишенню без руху з установленням скаржнику строку для усунення її недоліків шляхом надання до суду уточненої касаційної скарги (заяви про уточнення касаційної скарги) із зазначенням підстави (підстав), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав) та викладенням відповідних обґрунтувань, а також надання документа про сплату судового збору.

Керуючись статтями 3, 169, 328, 330, 332 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Міністерства юстиції України на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 25 січня 2021 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 23 червня 2021 року у справі №280/531/20 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору з боку відповідача: Головне територіальне управління юстиції у Запорізькій області, Південно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу залишити без руху.

Надати скаржнику строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги.

Роз`яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали в установлений судом строк касаційна скарга буде повернута заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О. А. Губська
Судді М. В. Білак
О. В. Калашнікова