Справа № 640/16807/20
Суддя: Скочок Т.О.
Дата ухвалення: 2021-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2021 року м. Київ № 640/16807/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Скочок Т.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доДержавного бюро розслідувань
провизнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до Державного бюро розслідувань, в якому просить (з урахуванням уточненої позовної заяви від 05.08.2020):

- визнати протиправною та скасувати відмову Комісії з установлення стажу служби, який дає право особам начальницького складу Державного бюро розслідувань на отримання доплати за вислугу років, від 06.07.2020 №10-13-01-14706 у зарахуванні ОСОБА_1 до стажу служби, який дає право особам начальницького складу Державного бюро розслідувань на отримання доплати за вислугу років, період роботи в органах прокуратури стажистом на посаді помічника Попаснянського транспортного прокурора Луганської області період з 15.03.2011 по 19.10.2011;

- зобов`язати уповноважену особу Державного бюро розслідувань зарахувати начальнику другого відділу Управління з розслідування правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління бюро розслідувань ОСОБА_1 до стажу служби, який дає право особам складу Державного бюро розслідувань на отримання доплати за вислугу років, період роботи в органах прокуратури стажистом на посаді помічника Попаснянського транспортного прокурора Луганської області в період з 15.03.2011 по 19.10.2011.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що посада стажиста на посаді помічника Попаснянського транспортного прокурора Луганської області відноситься до поняття «прокурор», а тому період роботи ОСОБА_1 в органах прокуратури стажистом на посаді помічника Попаснянського транспортного прокурора Луганської області в період з 15.03.2011 по 19.10.2011 підлягає зарахуванню для отримання доплати за вислугу років.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), встановлено сторонам строки для подання до суду відзиву, відповіді на відзив та заперечення.

Від представника відповідача через канцелярію суду надійшов відзив, в якому останній заперечував проти задоволення позовних вимог, вказавши про те, що «стажист на вакантній посаді помічника» не охоплюється поняттям «прокурор», враховуючи його визначення, яке міститься у ст. 56 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 №1789-ХІІ у редакції, яка діяла станом на момент роботи позивача в органах прокуратури.

У той же час, суд звертає увагу, що заява позивача про зміну позовних вимог в адміністративній справі про визнання дій незаконними та зобов`язання до вчинення дій, у силу ч. 8 ст. 47 Кодексу адміністративного судочинства України, підлягає поверненню, оскільки остання не містить доказів направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Як вбачається з наявної у матеріалах справи копії трудової книжки ОСОБА_1 , останній у період з 15.03.2011 по 19.10.2011 працював стажистом на посаді помічника Попаснянського транспортного прокурора Луганської області.

На підставі викладеного, ОСОБА_1 звернувся до голови комісії з установлення стажу служби, який дає право особам начальницького складу Державного бюро розслідувань на отримання доплати за вислугу років із заявою від 22.06.2020, в якій просив вирішити питання щодо зарахування йому періоду роботи стажистом на посаді помічника Попаснянського транспортного прокурора Луганської області до стажу служби, який дає право особам начальницького складу Державного бюро розслідувань на отримання доплати за вислугу років.

Листом від 06.07.2020 №10-13-01-14706 голова комісії з установлення стажу служби, який дає право особам начальницького складу Державного бюро розслідувань повідомив ОСОБА_1 про те, що до стажу служби, який дає право особам начальницького складу Державного бюро розслідувань на отримання доплати за вислугу років, не зараховується період роботи в органах прокуратури стажистів на вакантних посадах помічника прокурорів, з урахуванням того, що законодавством визначено чіткий перелік посад, які прирівняні під поняття «прокурор», в якому посада стажиста відсутня.

На підставі викладеного, вважаючи порушеними власні права та охоронювані законом інтереси, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Нормативно-правовим актом, який станом на момент перебування позивача на посаді стажиста помічника прокурора визначав правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України, є Закон України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 №1789-ХІІ (надалі - Закон №1789-ХІІ).

Приписами ст. 56 Закону №1789-ХІІ надано роз`яснення поняття «прокурор», під яким у статті 8, частині четвертій статті 9, частинах першій, другій, третій статті 12, частині першій статті 20, статтях 34, 35, 36, 44, 45, частинах першій, четвертій і шостій статті 46, частині першій статті 46-1, частині першій статті 47, статтях 48, 49, 50, 50-1, частині п`ятій статті 52 і статті 55 цього Закону слід розуміти: Генеральний прокурор України та його заступники, підпорядковані прокурори та їх заступники, старші помічники і помічники прокурора, начальники управлінь і відділів, їх заступники, старші прокурори і прокурори управлінь і відділів, які діють у межах своєї компетенції.

У той же час, згідно з ч. 5 ст. 50-1 Закону №1789-ХІІ, до 20-річного стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугою років, зараховується час роботи на прокурорських посадах, перелічених у статті 56 цього Закону, в тому числі у військовій прокуратурі, стажистами в органах прокуратури, слідчими, суддями, на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, офіцерських посадах Служби безпеки України, посадах державних службовців, які займають особи з вищою юридичною освітою, в науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України працівникам, яким присвоєно класні чини, на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, що мають класні чини, були направлені туди, а потім повернулися в прокуратуру, строкова військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах, частково оплачувана відпустка жінкам по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років.

Подібні за змістом норми також викладено у Законі України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII (надалі - Закон №1697-VII у редакції, яка діяла станом на момент звернення позивача до відповідача з розглядуваною заявою).

Так, відповідно до ст. 15 Закону №1697-VII, Прокурором органу прокуратури є: Генеральний прокурор; перший заступник Генерального прокурора; заступник Генерального прокурора; заступник Генерального прокурора - керівник Спеціалізованої антикорупційної прокуратури; керівник підрозділу Офісу Генерального прокурора; заступник керівника підрозділу Офісу Генерального прокурора (у тому числі Спеціалізованої антикорупційної прокуратури на правах самостійного структурного підрозділу Офісу Генерального прокурора); прокурор Офісу Генерального прокурора (у тому числі Спеціалізованої антикорупційної прокуратури на правах самостійного структурного підрозділу Офісу Генерального прокурора); керівник обласної прокуратури; перший заступник керівника обласної прокуратури; заступник керівника обласної прокуратури; керівник підрозділу обласної прокуратури; заступник керівника підрозділу обласної прокуратури; прокурор обласної прокуратури; керівник окружної прокуратури; перший заступник керівника окружної прокуратури; заступник керівника окружної прокуратури; керівник підрозділу окружної прокуратури; заступник керівника підрозділу окружної прокуратури; прокурор окружної прокуратури.

Натомість, приписами ч. 6 ст. 86 Закону №1697-VII визначено, що до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується, зокрема, час роботи на посадах прокурорів (в тому числі адміністративних) органів прокуратури стажистами, на посадах помічників і старших помічників прокурорів.

З аналізу наведених законодавчих положень вбачається, що ані у розумінні ст. 56 Закону №1789-ХІІ, ані у розумінні ст. 15 Закону №1697-VII, стажист в органах прокуратури не відноситься до поняття «прокурор». Натомість, у силу наведених законодавчих положень, час роботи на посадах прокурорів органів прокуратури стажистами може бути включено лише до вислуги років, що дає право на пенсію, а не для отримання доплати за вислугу років під час проходження відповідної служби.

Слід також зазначити, що посилання позивача на листи-роз`яснення суд відхиляє як необґрунтовані, оскільки положення Законів №1789-ХІІ та №1697-VII мають вищу юридичну силу.

Як наслідок, відмова відповідача у зарахуванні до стажу служби, який дає право особам начальницького складу Державного бюро розслідувань на отримання доплати за вислугу років, період роботи в органах прокуратури стажистів на вакантних посадах помічника прокурорів є правомірною та законодавчо мотивованою.

У силу ч.ч. 1 та 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог та відмову у задоволенні останніх.

Керуючись ст.ст. 77, 139, 246, 256, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до Державного бюро розслідувань (, адреса: 01008, м. Київ, вул. Михайла Грушевського, 12/2) відмовити у повному обсязі.

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.О. Скочок