Справа № 280/5694/21
Суддя: Ігор САДОВИЙ
Дата ухвалення: 2021-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2021 року Справа № 280/5694/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Садового І.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовною заявою: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 )

до: Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр-т. Соборний, буд.158-б, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (29013, м. Хмельницький, вул. Герцена, буд.10, )

про: визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

06.07.2021 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (далі відповідач-2), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача-2 про відмову у призначенні пенсії позивачу на пільгових умовах;

- зобов`язати відповідача-1 призначити та виплатити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1, з дня звернення до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, а саме з 21.04.2021.

Ухвалою суду від 09.07.2021 позовну заяву було залишено без руху на підставі ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України ( далі - КАС України), позивачу було надано 10-денний строк з дня отримання вказаної ухвали для усунення недоліків позовної заяви. Позивачем усунено недоліки позовної заяви.

Ухвалою суду від 28.07.2021 відкрито провадження у справі №280/5694/21, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) без повідомлення та виклику сторін.

У зв`язку з розглядом справи в порядку письмового провадження, відповідно до вимог частини 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Обґрунтування позовних вимог викладено в позовній заяві від 05.07.2021 (вх.№38062 від 06.07.2021). Позовна заява обґрунтована тим, що ОСОБА_1 маючи стаж роботи, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до п. 1 ч. 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV (далі - Закон №1058-ІV), що підтверджується записами в трудовій книжці та довідками уточнюючими пільговий стаж, звернувся до відділу обслуговування громадян №2 Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1, проте отримав рішення про відмову у призначенні пенсії, в якому відповідачем зазначено про відсутність необхідного пільгового стажу. За таких обставин, рішення про відмову у призначенні пенсії вважає протиправним, а позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Відповідач-1 заперечив проти позовних вимог та подав до суду відзив на позовну заяву від 09.08.2021 (вх.№45577 від 10.08.2021), в якому зазначив, що позивач звернувся до відповідача-1 з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України № 1058-ІV. Відповідно до п. 4.2. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України №1058-ІV, затвердженого постановою правління ПФУ від 25.11.2005 № 22-1 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 (надалі - Порядок № 22-1) засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначено структурний підрозділ органу, що мав розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, а саме Головне управління пенсійного фонду України в Хмельницькій області, яким і було прийнято оскаржуване рішення. Крім того зазначив, що позивач надав довідки про підтвердження наявного трудового стажу видані на непідконтрольній українській владі території. Також із посиланням на ч.2, ч. 3 статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 за № 1207 (надалі - Закон № 1207) наголосив, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, а отже уточнюючі довідки надані позивачем при зверненні за призначенням пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1, видані ПАТ «Шахта імені О.Ф.Засядька» № 333 від 04.12.2014, ДП «Шахта Лідієвка» № 444 від 02.12.2014 та ДП Вугольна компанія «Куйбишевське» № 196 від 02.12.2014 вважаються недійсними і не можуть бути застосовані при обчисленні пенсії. Виходячи з вищевказаного просить у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Заперечення відповідача-2 проти позовних вимог викладено у відзиві на позовну заяву від 18.08.2021 (вх. №48337 від 25.08.2021), в якому зазначено, що звертаючись із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах позивач надав довідки видані ПАТ «Шахта імені О.Ф.Засядька» № 333 від 04.12.2014, ДП «Шахта Лідієвка» № 444 від 02.12.2014 та ДП Вугільна компанія «Куйбишевське» № 196 від 02.12.2014 про підтвердження наявного трудового стажу, які видані на непідконтрольній українській владі території. Відповідно до постанови КМУ №595 від 07.11.2014 «Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей, а також інших платежів з рахунків, відкритих в органах Казначейства» зауважив, що підстави для врахування зазначених довідок при визначенні права на пільгову пенсію відсутні. Також зазначив, що зарахування періоду роботи до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, призначення та виплата пенсії відноситься виключно до функцій органів Пенсійного фонду України, таким чином адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною другою статті 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Враховуючи вище викладене просить у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Не погодившись із аргументами відповідача-2 викладеними у відзиві на позовну заяву, позивач подав до суду відповідь на відзив від 27.08.2021 (вх.49581 від 30.08.2021), в якій зазначив, що трудовий стаж набутий ним у період, коли населені пункти, на території яких підприємства здійснювали господарську діяльність, перебували під контролем української влади, а тому стаж має бути врахований для призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Щодо посилання відповідача-2 на недопустимість втручання суду у дискреційні повноваження відповідачів зазначив, що рішення суду не повинно породжувати новий спір, а задоволення позовних вимог даного позову не призведе до втручання у дискреційні повноваження відповідачів.

Дослідивши матеріали справи, якими обґрунтовуються позовні вимоги, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с.7а-8)

21.04.2021 позивач звернувся до відділу обслуговування громадян №2 Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до Закону України №1058.

Відповідно до п. 4.2. Порядку №22-1 засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначено структурний підрозділ органу, що мав розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, а саме Головне управління Пенсійного фондуУкраїни в Хмельницькій області.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області прийнято рішення, яким позивачу відмовлено у призначенні пенсії. В обґрунтування рішення відповідач посилається на те, що довідки уточнюючі пільговий стаж від 02.12.2014 №443 та від 04.12.2014 №333, які додані позивачем до відповідної заяви, видані після 01.12.2014 підприємствами, які перебувають на території де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження (а.с.18).

Про прийняття вказаного рішення позивача проінформовано повідомленням Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 29.04.2021 №0800-0205-8/30248 (а.с.17).

Позивач, не погодившись з відмовою відповідача-2 у призначенні пенсії, звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, дослідивши надані позивачем докази, суд приходить до наступних висновків.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини 1 статті 114 Розділу ХІV-1 Закону України № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах та шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах зазначених в частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Підпунктом 2 п. 2 ст. 114 Закону України №1058-ІV передбачено вихід на пенсію працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленою абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону, зокрема: чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.

За приписами ч. 4 ст. 24 Закону України № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та ч. 1 ст. 48 Кодексу законів про працю України основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383 (далі Порядок №383), визначено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються списки, що чинні на період роботи особи.

Пунктом 10 Порядку №383 встановлено, що для підтвердження стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі Порядок № 637).

Відповідно до п. 1 Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Так, відповідно до пункту 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки, надані підприємствами на підставі первинних документів про характер виконуваної роботи та умов праці, а також зайнятість протягом повного робочого дня на роботах, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Згідно записів трудової книжки позивача НОМЕР_3 встановлено, що окрім іншого позивач з 16.08.1993 по 10.06.1996 працював на Державному підприємстві «ШАХТА ЛІДІЄВКА», з 06.11.2001 по 15.12.2002 працював на Державному підприємстві ВУГІЛЬНА КОМПАНІЯ «КУЙБИШЕВСЬКА» та з 25.02.2005 по 26.11.2014 працював на Публічному акціонерному товаристві «ШАХТА ІМЕНІ О.Ф.ЗАСЯДЬКА» (а.с.10-16).

Зазначене, також підтверджується довідками про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній:

-від 02.12.2014 №443, яка видана Державним підприємством «ШАХТА ЛІДІЄВКА» в якій окрім іншого зазначено, що у періоди з 16.08.1993 по 30.08.1993 та з 13.10.1993 по 02.11.1993 позивач виконував роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 (а.с.20);

-від 02.12.2014 №196, яка видана Державним підприємством ВУГІЛЬНА КОМПАНІЯ «КУЙБИШЕВСЬКА», в якій окрім іншого зазначено, що з 06.11.2001 по 15.12.2002 позивач виконував роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 (а.с.24);

-від 04.12.2014 №333, яка видана Публічним акціонерним товариством «ШАХТА ІМЕНІ О.Ф.ЗАСЯДЬКА» в якій окрім іншого зазначено, що з 25.02.2005 по 26.11.2014 позивач виконував роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 (а.с.19).

В рішенні про відмову у призначенні пенсії відповідач-2 зазначив, що позивачем для призначення пенсії за Списком №1 надані довідки про пільговий стаж від 04.12.2014 №333, від 02.12.2014 №443, від 02.12.2014 №196, проте зазначені у відповідних довідках періоди до пільгового стажу позивача не зараховані, оскільки вищевказані довідки видані після 01.12.2014 підприємствами які знаходяться на території де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, що стало підставою для відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 (а.с.18).

Суд звертає увагу, що відсутність у відповідача можливості здійснити перевірку відомостей на підприємстві, яке знаходиться на непідконтрольній українській владі території, не може бути підставою для відмови особі у реалізації наявного у неї права на пенсійне забезпечення. Соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.

Позивач набув трудовий стаж у період, коли населені пункти, на території яких підприємства здійснювали господарську діяльність, перебували під контролем української влади, і їх було утворено відповідно до законодавства України.

Тобто, в розрізі даної справи та за умови підтвердження трудового стажу, як громадянин України, позивач наділений правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних підстав.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 27.02.2019 у справі № 423/3544/16-а, від 11.07.2019 у справі № 242/1484/17, від 26.03.2020 у справі №264/2643/17.

Також слід зазначити, що до вказаних правовідносин застосуванню підлягають так звані «намібійські винятки» Міжнародного суду Організації Об`єднаних Націй (далі - ООН): документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.

Так, у 1971 році Міжнародний суд ООН у документі «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначив, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата, є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Поряд з цим, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справах «Лоізіду проти Туречини» (рішення від 18 грудня 1996 року, §45), «Кіпр проти Туреччини» (рішення від 10 травня 2001 року) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (рішення від 23 лютого 2016 року) зазначив: «Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать».

Таким чином, суд вважає за можливе застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та ЄСПЛ, в контексті оцінки документів, виданих підприємствами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки не прийняття їх призведе до порушень та обмежень прав позивача на соціальний захист та гарантоване йому право на пенсійне забезпечення.

При цьому суд зазначає, що визнання в даному конкретному випадку, для захисту прав позивача на пенсійне забезпечення, спірних довідок, виданих на тимчасово окупованій території, жодним чином не легітимізує окупаційну владу.

Правова позиція щодо застосування норм права у подібних правовідносинах викладена у постановах Верховного Суду від 22.10.2018 у справі №235/2357/17, від 21.02.2020 у справі №701/1196/16-а, від 18.03.2020 у справі №243/6299/17.

Таким чином, суд дійшов висновку, що документи надані позивачем до заяви про призначення пенсії, а саме довідки від 04.12.2014 №333, від 02.12.2014 №443, від 02.12.2014 №196 мають бути враховані органами Пенсійного фонду України при розгляді питання щодо призначення пенсії.

Звідси, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах підлягає скасуванню як протиправне.

Стосовно позовних вимог в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити та виплачувати позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за списком №1, з дня звернення до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, а саме з 21.04.2021 слід зазначити наступне.

Повноваження суду при вирішенні справи визначені ст. 245 КАС України, відповідно до якої, зокрема, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Отже, пунктом 4 ч. 2 ст. 245 КАС України передбачено, що адміністративний позов може містити вимоги про зобов`язання відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії.

Зокрема, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

З правового аналізу зазначених норм вбачається, що такі повноваження суд реалізує у разі встановленого факту порушення прав свобод чи інтересів позивача і необхідність їх відновлення таким способом, який би гарантував повний захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечував його виконання та унеможливлював необхідність наступних звернень до суду.

Зі змісту положень, закріплених у п. 4 ч. 2 ст. 245 КАС України, вбачається, що у випадку порушення прав позивача, за наявності визначених законом умов, у суду виникають підстави для ефективного захисту порушеного права позивача, у тому числі шляхом зобов`язання відповідача вчинити певні дії, спрямовані на відновлення порушеного права, зокрема, прийняти рішення.

Верховний Суд України у своєму рішенні від 16.09.2015 у справі N 21-1465а15 вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Суд враховує положення обов`язкової до застосування судової практики Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні по справі "Олссон проти Швеції" (Olsson v. Sweden) від 24 березня 1988 року. При вирішенні вказаної справи Європейський суд з прав людини прийшов до висновку, що яка-небудь норма не може вважатися "законом", якщо вона не сформульована з достатньою точністю так, щоб громадянин самостійно або, якщо знадобиться, з професійною допомогою міг передбачити з часткою ймовірності, яка може вважатися розумною в даних обставинах, наслідки, які може спричинити за собою конкретну дію. Проте досвід показує, що абсолютна точність недосяжна і що необхідність уникати надмірної жорсткості формулювань і слідувати за обставин, що змінюються, веде до того, що багато законів неминуче викладені в термінах, які більшою чи меншою мірою є невизначеними.

Фраза "передбачено законом" не просто відсилає до внутрішнього права, але має на увазі і якість закону, вимагаючи, щоб останній відповідав принципам верховенства права. Таким чином, мається на увазі, що у внутрішньому праві повинні існувати певні заходи захисту проти свавільного втручання публічних властей у здійснення прав, охоронюваних inter alia п. 1 статті 8.

Закон, який передбачає дискреційні повноваження, сам по собі не є несумісним з вимогами передбачуваності за умови, що дискреційні повноваження та спосіб їх здійснення вказані з достатньою ясністю для того, щоб з урахуванням правомірності мети зазначених заходів забезпечити індивіду належний захист від свавільного втручання держави.

Крім того, згідно п. 65 вказаного рішення Суду, втручання повинно бути зумовлено досягненням правомірної цілі.

Також Європейський суд з прав людини вказує, що у відповідності зі сформованою практикою Суду, під поняттям необхідності мається на увазі, що втручання відповідає якій-небудь нагальній суспільній потребі і що воно пропорційно законній меті. При визначенні того, чи є втручання "необхідним у демократичному суспільстві", Суд враховує, що за державами - учасницями Конвенції залишається певна свобода розсуду.

На підставі викладеного суд вважає за необхідне зазначити, що запорукою вірного застосування дискреційних повноважень є високий рівень правової культури державних службовців. Обсяг таких повноважень суб`єкта владних повноважень повинен мати чіткі межі застосування. Рішення органу влади має бути визнано протиправним, у разі, коли істотність порушення процедури потягнуло його неправильність, а за наявністю правової можливості (якщо ідеться про прийняття органом одного з двох рішень надати чи ні певну можливість здійснювати певні дії) суд зобов`язаний відновити порушене право шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень прийняти конкретне рішення про надання можливості, якщо відмова визнана неправомірною, а інших підстав для відмови не вбачається.

Таким чином, оскільки інших підстав для відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах окрім відсутності пільгового стажу, що спростовано в ході розгляду даної справи не вбачається, втручання у повноваження Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, як суб`єкта владних повноважень, є виправданим, оскільки відсутній інший дієвий спосіб захисту порушеного права позивача.

Крім того суд звертає увагу, що згідно із п.1 ч.2 ст. 114 Закону України №1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Відповідно до ч.1 ст.45 Закону України №1058-IV пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Проте судом встановлено, а матеріалами справи підтверджено, що позивач звернувся до відділу обслуговування громадян №2 Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1, 21.04.2021, тобто до досягнення передбаченого п.1 ч.2 ст. 114 Закону України №1058-IV віку для призначення пенсії.

За таких обставин позовна вимога стосовно зобов`язання відповідача-1 призначити та виплачувати позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1, з дня звернення до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, а саме з 21.04.2021, підлягає частковому задоволенню.

Виходячи з вищенаведеного, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, - 10.05.2021.

Частиною 1 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частина 2 статті 77 КАС України).

На підставі системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог позивача.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 908 грн., що підтверджується квитанцією ПН 55 від 05.07.2021 (а.с.7).

За таких обставин, судовий збір у розмірі 908 грн. підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр-т. Соборний, буд.158-б, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (29013, м. Хмельницький, вул. Герцена, буд.10, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (29013, м. Хмельницький, вул. Герцена, буд.10, ) щодо відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ).

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр-т. Соборний, буд.158-б, ), призначити пенсію ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) за віком на пільгових умовах за Списком №1 з урахуванням відомостей що містяться в довідках 04.12.2014 №333, яка видана Публічним акціонерним товариством «ШАХТА ІМЕНІ О.Ф.ЗАСЯДЬКА, від 02.12.2014 №443, яка видана Державним підприємством «ШАХТА ЛІДІЄВКА», від 02.12.2014 №196, яка видана Державним підприємством ВУГІЛЬНА КОМПАНІЯ «КУЙБИШЕВСЬКА», з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, - 10.05.2021.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 158-б; ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 20.09.2021.

Суддя І.В.Садовий