Справа № 761/21260/21
Суддя: Гарник К.Ю.
Дата ухвалення: 2021-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

16 вересня 2021 року м. Київ № 761/21260/21

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Гарник К.Ю., ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї матеріалами

ОСОБА_1

до Державної митної служби України

про визнання положень законодавства такими, що порушують права та зобов`язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В:

До Шевченківського районного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач), адреса: АДРЕСА_1 до Державної митної служби України (далі по тексту - відповідач), адреса: 04119, місто Київ, вулиця Дегтярівська, будинок 11г, в якій позивач просить:

- визнати такими, що порушують права позивача:

1) Закон України №581/96-ВР від 11 грудня 1996 року в частині зупинення дії пункту 18 частини 1 статті 20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у частині звільнення від сплати ввізного мита, митних та акцизних зборів і податку на добавлену вартість з товарів, що ввозяться (пересилаються) на митну територію України;

2) Закон №2756-VI від 02 грудня 2010 року в частині пункт 44, підпункт 1: «У Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» 1) пункт 18 частини першої статті 20 викласти в такій редакції: « 18) зі сплати податків, зборів, мита та інших платежів до бюджету відповідно до податкового та митного законодавства»;

- зобов`язати Державну митну службу України , в подальшому відносно ОСОБА_1 застосувати статтю 20 пункт 18 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року №796-ХІІ у редакції Закону України «Про визнання такими, що втратили чинність деяких законодавчих актів з питань оподаткування підакцизних товарів» 498/95-ВР від 22 грудня 1995 року (із змінами) «підпункт 18 частини першої статті 20 втратив чинність в частині звільнення від сплати ввізного мита, митних та акцизних зборів і податку на добавлену вартість з підакцизних товарів, що імпортуються на підставі Закону №498/95-ВР від 22 грудня 1995 року (зупинено дію з 06 січня 1993 року пункту 18 статті 20 в частині звільненні від оподаткування доходів згідно з Декретом №43-93 від 30 квітня 1993).

В обгрунтування позовних вимог позивач послався на те, що він 16 березня 2021 року звернувся до відповідача з заявою, в якій просив роз`яснити йому, які пільги та компенсації передбачені для осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1.

20 квітня 2021 року позивачем отримано відповідь №08-4/15-01/В/189 від 15 квітня 2021 року, в якій зазначалось, що на сьогодні податкове та митне законодавство не містить пільги та/або компенсації зі сплати митних платежів для осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Крім того, позивач у своїй позовній заяві зазначає, що він вважає норми Закону України №581/96-ВР від 11 грудня 1996 року в частині зупинення дії пункту 18 частини 1 статті 20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у частині звільнення від сплати ввізного мита, митних та акцизних зборів і податку на добавлену вартість з товарів, що ввозяться (пересилаються) на митну територію України та Закону №2756-VI від 02 грудня 2010 року в частині пункт 44, підпункт 1: «У Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» 1) пункт 18 частини першої статті 20 викласти в такій редакції: « 18) зі сплати податків, зборів, мита та інших платежів до бюджету відповідно до податкового та митного законодавства такими, що порушують його права.

Зазначені обставини стали підставою для звернення до адміністративного суду з вказаною позовною заявою.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 11 червня 2021 року матеріали позовної заяви ОСОБА_1 передані до Окружного адміністративного суду міста Києва за підсудністю.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14 вересня 2021 року для розгляду справи №761/21260/21 визначено суддю Гарника К.Ю.

Розглянувши вказану позовну заяву та додані до неї документи, слід зазначити наступне.

Так, у відповідності до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Абзацом 2 пункту 2 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у цьому Кодексі термін публічно - правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Під суб`єктом владних повноважень розуміється орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно - правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

В той же час, зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач фактично вважає такими, що порушують Конституцію України (неконституційними) норми Закону України №581/96-ВР від 11 грудня 1996 року в частині зупинення дії пункту 18 частини 1 статті 20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у частині звільнення від сплати ввізного мита, митних та акцизних зборів і податку на добавлену вартість з товарів, що ввозяться (пересилаються) на митну територію України та Закону №2756-VI від 02 грудня 2010 року в частині пункт 44, підпункт 1: «У Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» 1) пункт 18 частини першої статті 20 викласти в такій редакції: « 18) зі сплати податків, зборів, мита та інших платежів до бюджету відповідно до податкового та митного законодавства.

Такі позовні вимоги не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, адже органом конституційної юрисдикції, який забезпечує верховенство Конституції України, вирішує питання про відповідність Конституції України законів України та у передбачених Конституцією України випадках інших актів, здійснює офіційне тлумачення Конституції України, а також інші повноваження відповідно до Конституції України є Конституційний Суд України.

У відповідності до частини 1 статті 172 Кодексу адміністративного судочинства України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Частинами 4,5 статті 172 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом. Не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, щодо яких законом визначена виключна підсудність різним судам.

Відповідно до пункту 6 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 172 цього Кодексу)

Згідно частини 6 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу. Копія ухвали про залишення позовної заяви без руху або про повернення позовної заяви надсилається особі, яка подала позовну заяву, не пізніше наступного дня після її постановлення. Копія позовної заяви залишається в суді.

З урахуванням того, що позивачем в даній позовні заяві об`єднано вимоги, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства (позовні вимоги до щодо визнання такими, що порушують права позивача, норми Закону України №581/96-ВР від 11 грудня 1996 року в частині зупинення дії пункту 18 частини 1 статті 20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у частині звільнення від сплати ввізного мита, митних та акцизних зборів і податку на добавлену вартість з товарів, що ввозяться (пересилаються) на митну територію України та Закону №2756-VI від 02 грудня 2010 року в частині пункт 44, підпункт 1: «У Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» 1) пункт 18 частини першої статті 20 викласти в такій редакції: « 18) зі сплати податків, зборів, мита та інших платежів до бюджету відповідно до податкового та митного законодавства) та самостійні позовні вимоги до суб`єкта владних повноважень - Державної митної служби України, приходжу висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви позивачу, як такої, що була подана з порушенням правил об`єднання позовних вимог.

На підставі вищевикладеного, керуючись пунктом 6 частини 4 статті 169, статтями 241-243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 повернути без розгляду.

2. Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

3. Копію ухвали разом з позовною заявою і доданими до неї документами надіслати особі, яка подала позовну заяву.

Ухвала набирає законної сили згідно статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.Ю. Гарник