Справа № 520/2531/2020
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2021-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Шевченко О.В.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2021 р. Справа № 520/2531/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді Катунова В.В.,

Суддів: Чалого І.С. , Ральченка І.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.05.2021, майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, по справі № 520/2531/2020

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі - відповідач, ГУ ПФУ в Харківській області) , в якому з урахуванням уточнень позовних вимог просив:

- визнати протиправними бездіяльність Головного управління ПФУ в Харківській області щодо неперерахування і не проведення ОСОБА_1 виплати з 25 квітня 2019 р. пенсії інваліда війни та учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС під час виконання військової служби, обчисленої виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року відповідно до частини 3 статті 59 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Рішення Конституційного Суду України від 25 квітня 2019 та Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.07.2019 р. у справі № 520/5620/19, щомісячно - у розмірі 20 865грн. (4 173 х 5) та починаючи з 1 січня 2020 року у розмірі 23 615грн.(4 723 х 5) з урахуванням виплачених сум, і в подальшому виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року довічно;

- визнати протиправними дії щодо нарахування ОСОБА_1 з 25 квітня 2019 р. пенсії інваліда війни та учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС під час виконання військової служби на підставі підзаконного акту Постанови Кабінету Міністрів України від 26.06.2019 №543 виходячи з розрахунку середнього заробітку у співвідношенні до відсотка втрати працездатності, в супереч частини 3 статті 59 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Рішення Конституційного Суду України від 25 квітня 2019 та Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.07.2019 р. у справі №520/5620/19;

- визнати незаконним та таким що не відповідає нормі частини 3 статті 59 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Рішення Конституційного Суду України від 25 квітня 2019 та Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.07.2019 року у справі №520/5620/19 акт індивідуальної дії Головного управління ПФУ в Харківській області - Розпорядження дата, час розрахунку 03.09.2019 року 15:39, Ізюмське об`єднане управління ПФУ Рішення 78 Заявник ОСОБА_1 , про перерахунок пенсії у розмірі розрахунку середнього заробітку у співвідношенні до відсотка втрати працездатності відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 26.06.2019 №543;

- зобов`язати Головне управління ПФУ в Харківській області вчинити дії та провести ОСОБА_1 нарахування та виплати з 25 квітня 2019 р. пенсії інваліда війни та Учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС під час виконання військової служби, обчисленої виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року відповідно до частини 3 статті 59 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Рішення Конституційного Суду України від 25 квітня 2019 та Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.07.2019 р. у справі № 520/5620/19, обчисленої у 2019 р. щомісячно - у розмірі 20 865грн. (4 173 х 5) та з 1 січня 2020року у розмірі 23 615грн. (4 723 х 5) з урахуванням виплачених сум, та в подальшому виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року довічно, з урахуванням виплачених сум;

- стягнути з Головного управління ПФУ в Харківській області 91 168 грн. завданої моральної шкоди;

- зобов`язати суб`єкта владних повноважень подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення;

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 26.05.2021 позов залишено без задоволення.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу в якій, посилаючись на його прийняття з порушенням норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.05.2021 та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що пенсія позивачу повинна обчислюватися виходячи з 5-кратного розміру мінімальної заробітної плати саме на підставі ч.3 ст.59 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, як норми прямої дії, а не постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1210, з огляду на те, що розрахунок пенсії позивача за формулою, передбаченою п.9-1 вказаної Постанови обмежує дію положень вказаної норми.

Відзив на апеляційну скаргу від відповідача не надходив. Відповідно до ч.4 ст.304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Вкладкою № 067785 серія А № 001733 від 30.05.2002 року до посвідчення громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, підтверджується, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (категорія 1).

Згідно довідки МСЕК сер. 10 ААА № 279763 від 15.10.2010 р. позивачу встановлена 2 група інвалідності безстроково, захворювання пов`язано з виконанням обов`язку військової служби по ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС.

Згідно військового квитка НОМЕР_1 від 23.05.1972р. позивач приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС».

Архівною довідкою від 22.10.2002 року № 841 архіву МО України, м. Київ, підтверджується, що «за архівними документами військової частини № 73413 приймав участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 15.08.1986 року (наказ №10/) по 16.10.1986 року (наказ №170)».

Позивач перебуває на пенсійному обліку та отримує пенсію відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Позивач 08.05.2019 року звернувся до пенсійного органу із заявою, в якій просив провести перерахунок та обчислення державної пенсії у відповідності до положення ч. 3 ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які «постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» згідно висновків Конституційного Суду України, викладених у Рішенні від 25.04.2019 року № 1- р(ІІ)/2019 у справі № 3-14/2019 (402/19, 1737/19).

Рішенням Ізюмського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області № 26 від 15.05.2019 року відмовлено у перерахунку пенсії, оскільки позивач був призваний на військові збори та виконував роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС не в період проходження строкової служби, Рішення Конституційного Суду України від 25.04.2019 року № 1-р(ІІ)/2019 у справі 3-14/2019 (402/19, 1737/19) не поширюється на позивача.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 02 липня 2019 року по справі №520/5620/19 адміністративний позов ОСОБА_1 до Ізюмського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено. Скасовано рішення від 15 травня 2019 року № 26 Ізюмського об`єднаного управління ПФУ Харківської області про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_2 згідно Рішення Другого сенату Конституційного Суду України від 25.04.2019р. №1- рп(11)2019. Зобов`язано Ізюмське об`єднане управління ПФУ Харківської області провести ОСОБА_1 з 25.04.2019 перерахунок та виплату державної пенсії по інвалідності, що настала внаслідок захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, відповідно до частини 3 статті 59 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та Рішення Конституційного Суду України від 25 квітня 2019 року № 1-р(11)/2019, справа №3-14/2019(402/19, 1 737/19).

Ухвалою суду від 12 липня 2019 року виправлено описку в рішенні Харківського окружного адміністративного суду від 02.07.2019 року по справі №520/5620/19 за позовом ОСОБА_1 до Ізюмського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, зазначивши у 2 абзаці резолютивної частини: "Скасувати Рішення від 15 травня 2019 року №26 Ізюмського об`єднаного управління ПФУ Харківської області про відмову в перерахунку пенсії, згідно Рішення Другого сенату Конституційного Суду України від 25.04.2019р. №1- рп(11)2019, ОСОБА_1 .".

Рішення суду набрало законної сили.

Відповідно до ч.4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківської області №78 від 03.09.2019 року позивачу перераховано пенсію по інвалідності. З 25.04.2019 року по 30.06.2019 року розмір його пенсії з надбавками складав 9 264,05 грн., з 01.07.2019 року по 30.11.2019 року - 9 290,85 грн., з 01.12.2019 року 9 320,45 грн.

Позивач, вважаючи такий перерахунок протиправним, звернувся до суду з цим позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з необґрунтованості заявлених позовних вимог.

Колегія суддів частково погоджується із такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

З апеляційної скарги вбачається, що заявник посилається на неправомірні дії відповідача, що полягають, на його думку, у неналежному перерахуванні і не проведенні виплати з 25.04.2019 пенсії учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС під час виконання військової служби, обчисленої виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року відповідно до ч. 3 ст. 59 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», рішення Конституційного Суду України від 25.04.2019 та рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.07.2019 у справі № 520/5620/19.

Отже, суть позовних вимог ОСОБА_1 зводиться до оскарження дій відповідача при виконанні судового рішення, ухваленого по іншій справі № 520/5620/19.

Таким чином, шляхом ініціювання іншого окремого судового спору (подання даної позовної заяви), позивач намагається вирішити питання виконання відповідачем судового рішення у іншій справі № 520/5620/19.

Проте, усі процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень в адміністративній справі, урегульовано у статтях 370-383 розділу ІV "Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах" Кодексу адміністративного судочинства України, якими не передбачено можливості вирішення в порядку загального позовного провадження вимог особи-позивача, що випливають з обставин невиконання або неналежного виконання судового рішення відповідачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Згідно з ч. 6 ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

З аналізу зазначеної норми вбачається, що не можна зобов`язати суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення, оскільки примусове виконання рішення суду здійснюється в порядку, передбаченому Законом.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичний конфлікт та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним. При розгляді позовних вимог позивача стосовно невиконання окремого судового рішення у іншій справі, суд не може зобов`язувати виконувати рішення суду шляхом ухвалення нового судового рішення, оскільки виконавче провадження являє собою завершальну стадію судового провадження.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції, викладеній в постанові Верховного Суду від 11.07.2019 по справі № 161/3914/17.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що між сторонами не виникло нового спору, а має місце продовження тих самих спірних правовідносин, які розглядалися судом у справі № 520/5620/19, проте на стадії його виконання.

Колегія суддів звертає увагу, що зазначені вище правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову.

Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому ст. 382 КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 7 травня 2002 року у справі "Бурдов проти Росії" визначив, що у контексті статті 6 Конвенції виконання судового рішення, прийнятого будь-яким судом, має розглядатися як складова "судового розгляду".

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що в даному випадку, вимоги позивача про визнання незаконними дій та зобов`язання вчинити дії за рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 02.07.219 у справі № 520/5620/19, слід розглядати не в порядку позовного провадження, а в порядку, визначеному ст. 383 КАС України - в особливому порядку судового контролю, оскільки в позовній заяві йдеться про дії відповідача, вчинені в ході виконання судового рішення у справі № 520/5620/19.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що зазначений спір є тотожним спору по справі № 520/5620/19, виник між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, але на стадії виконання судового рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Враховуючи вищенаведене, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.05.2020 підлягає скасуванню, а провадження по справі - закриттю.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, , 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.05.2021 по справі № 520/2531/2020 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою провадження у по справі № 520/2531/2020 - закрити .

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач В.В. Катунов
Судді І.С. Чалий І.М. Ральченко