Справа № 380/6931/20
Суддя: Крутько Олена Василівна
Дата ухвалення: 2021-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
09 вересня 2021 року
справа №380/6931/20
Львівський окружний адміністративний суд в складі:
головуючої судді Крутько О.В.,
за участі секретаря судового засідання Шведа Б.В.,
представника позивача Луки Т.М.,
розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Львові адміністративну справу
до Львівської обласної ради
про визнання протиправним та скасування розпорядження, стягнення моральної шкоди
Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач ОСОБА_1 з 01.11.2001 працювала в Львівській обласній раді, зокрема з 11.03.2016 по 15.11.2018 на посаді головного спеціаліста е-урядування та документообігу Львівської обласної ради. 15.11.2018 голова Львівської обласної ради видав розпорядження № 459-к «Про звільнення ОСОБА_1 », згідно якого відповідно до ст.55 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст. 24 Закону України «Про відпустки», п.1 ч.1 ст.20 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» позивачку звільнено з займаної посади головного спеціаліста відділу е-урядування та документообігу з 15.11.2018 за порушення Присяги посадової особи місцевого самоврядування (п.1 ч.1 ст.20 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування»). Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21.08.2019 у справі № 857/5069/19 скасовано рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2019 року у справі № 1340/5975/18 та ухвалено постанову, якою позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправним та скасовано розпорядження голови Львівської обласної ради від 15.11.2018 року №459-К «Про звільнення ОСОБА_1 ». Поновлено ОСОБА_1 з 16.11.2018 на посаді головного спеціаліста відділу е-урядування та документообігу. Стягнуто із Львівської обласної ради на користь ОСОБА_1 102 571 грн. 50 коп. (сто дві тисячі п`ятсот сімдесят одна гривня п`ятдесят копійок) середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Постановою Верховного Суду від 19.12.2019 касаційну скаргу Львівської обласної ради залишено без задоволення, а постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21.08.2019 у справі № 1340/5975/18 без змін. 23.10.2019 головою Львівської обласної ради винесено розпорядження № 422-к «Про поновлення на роботі ОСОБА_2 » з 16.11.2018 та виплату 102571 грн. 50 коп. У подальшому 23.10.2019 головою Львівської обласної ради винесено розпорядження № 423-к «Про попередження ОСОБА_2 щодо можливого звільнення» у зв`язку з змінами в організації праці відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України. Розпорядженням голови Львівської обласної ради від 01.04.2020 № 104-к «Про звільнення ОСОБА_2 » звільнено ОСОБА_1 із займаної посади головного спеціаліста відділу е-урядування та документообігу 01.04.2020 у зв`язку зі зміною в організації праці п.1 ст. 40 КЗпП України.
Позивачка у даній справі оскаржує розпорядження № 422-к від 23.10.2019 «Про поновлення на роботі ОСОБА_2 » з підстав поновлення її на посаді, якої фактично не існувало. ОСОБА_1 зазначає, що Львівській обласній раді, як роботодавцю необхідно було вчинити наступні дії на виконання рішення Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21.08.2019 № 857/5069/19: привести штатний розпис у відповідність до рішення суду, тобто видати розпорядження про внесення змін до штатного розпису; зважаючи на зміну назви посади та назви відділу, без зміни їхніх функцій, на якій працювала звільнена ОСОБА_1 необхідно було поновити ОСОБА_1 на рівнозначній посаді, а саме на посаді головного спеціаліста відділу документального забезпечення та архівної роботи, яка за своїми функціями є рівнозначною посаді головного спеціаліста відділу е-урядування та документообігу, що не було зроблено.
Позивач стверджує, що внаслідок невиконання рішення суду про поновлення на роботі, тобто поновлення на посаді, якої фактично не існувало, їй було заподіяно моральну шкоду, яка була зумовлена неправомірними діями відповідача щодо умисного невиконання рішення суду, внаслідок чого їй завдано немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями.
Ухвалою від 02.09.2020 залишено позовну заяву без руху.
Ухвалою від 07.09.2020 продовжено строк залишення позовної заяви без руху.
Ухвалою від 11.09.2020 відкрито загальне позовне провадження в адміністративній справі, підготовче засідання призначено на 20.10.2020.
20.10.2020 відповідач подав заяву про залишення адміністративного позову без розгляду.
20.10.2020 відкладено розгляд справи у підготовчому засіданні до 01.12.2020.
01.12.2020 позивач подав заяву про поновлення строків звернення до суду.
01.12.2020 відкладено розгляд справи у підготовчому засіданні до 21.01.2021.
21.01.2021 у підготовчому засіданні відкладено розгляд справи до 23.02.2021.
23.02.2021 у підготовчому засіданні ухвалою суду відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні заяви про поновлення строку звернення до суду. Позовну заяву ОСОБА_1 до Львівської обласної ради про визнання протиправним та скасування розпорядження, стягнення моральної шкоди залишено без розгляду.
Не погодившись з вказаною ухвалою позивач подав апеляційну скаргу.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27.04.2021 апеляційну скаргу ОСОБА_3 , який діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2021 року про залишення позовної заяви без розгляду у справі 380/6931/20 скасовано та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
20.05.2021 ухвалено продовжити розгляд адміністративної справи № 380/6931/20, призначено підготовче засідання на 15.06.2021.
15.06.2021 відмовлено у задоволенні клопотання про витребування доказів, оголошено перерву у підготовчому засіданні до 08.07.2021ю
08.07.2021 відмовлено у задоволенні клопотання про об`єднання справ № 380/3276/20 та № 380/6931/20 в одне провадження, протокольною ухвалою закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 09.09.2021.
Представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав наведених у позовній заяві.
Представник відповідача проти позову заперечив, відзиву на позовну заяву не подав, просив залишити позовну заяву без розгляду.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
ОСОБА_1 з 01.11.2001 працювала в Львівській обласній раді, з 11.03.2016 по 15.11.2018 на посаді головного спеціаліста е-урядування та документообігу Львівської обласної ради.
Розпорядженням голови Львівської обласної ради від 15.11.2018 № 459-к «Про звільнення ОСОБА_1 », ОСОБА_1 звільнено з займаної посади головного спеціаліста відділу е-урядування та документообігу з 15.11.2018 за порушення Присяги посадової особи місцевого самоврядування.
Не погодившись з розпорядженням від 15.11.2018 № 459-к позивачка звернулась до Львівського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просила: визнати протиправним та скасувати розпорядження відповідача від 15.11.2018 року №459-к «Про звільнення ОСОБА_1 »; поновити позивача на посаді головного спеціаліста відділу е-урядування та документообігу Львівської обласної ради з 15.11.2018 року; стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу, спричиненого незаконним звільненням із займаної посади, з 15.11.2018 року до дати ухвалення судом рішення.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 03.04.2019 у справі № 1340/5975/18 від 03.04.2019 в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21.08.2019 у справі № 857/5069/19 скасовано рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2019 року у справі № 1340/5975/18 та ухвалено постанову, якою позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправним та скасовано розпорядження голови Львівської обласної ради від 15.11.2018 року №459-К «Про звільнення ОСОБА_1 ». Поновлено ОСОБА_1 з 16.11.2018 на посаді головного спеціаліста відділу е-урядування та документообігу. Стягнуто із Львівської обласної ради на користь ОСОБА_1 102 571 грн. 50 коп. (сто дві тисячі п`ятсот сімдесят одна гривня п`ятдесят копійок) середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Постановою Верховного Суду від 19.12.2019 касаційну скаргу Львівської обласної ради залишено без задоволення, а постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21.08.2019 у справі № 1340/5975/18 без змін.

Розпорядженням голови Львівської обласної ради від 23.10.2019 № 422-к «Про поновлення на роботі ОСОБА_2 » відповідно до статті 55 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні, на виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21.08.2019 у справі № 857/5069/19, поновлено ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста відділу е-урядування та документообігу з 16 листопада 2018 року; відділу бухгалтерського обліку та звітності (М.Стрипа) провести виплату ОСОБА_2 102571 грн. 50 коп. (сто дві тисячі п`ятсот сімдесят одна гривня 50 копійок) середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Підставою зазначено заяву ОСОБА_2 від 17.10.2019.

23.10.2019 голова Львівської обласної ради прийняв розпорядження від 23.10.2019 № 423-к «Про попередження ОСОБА_2 щодо можливого звільнення».

Розпорядженням голови Львівської обласної ради від 01.04.2020 № 104-к «Про звільнення ОСОБА_2 » звільнено ОСОБА_1 із займаної посади головного спеціаліста відділу е-урядування та документообігу 01.04.2020 у зв`язку зі зміною в організації праці (п.1 ст. 40 КЗпП України).

Предметом спору у даній справі є розпорядження голови Львівської обласної ради від 23.10.2019 № 422-к «Про поновлення на роботі ОСОБА_2 ».

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю та гарантує захист від незаконного звільнення.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України та є обов`язковими до виконання.

Аналогічні положення закріплені в статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VIІІ, зокрема, частиною другою визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п.2 мотивувальної частини рішення від 13.12.2012 №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п.3 мотивувальної частини рішення від 25.04.2012 №11-рп/2012).

Конституційний Суд України, розглядаючи справу, бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в рішенні у справі "Шмалько проти України" від 20.07.2004 вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (п.43).

Відповідно до ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Таким чином, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Суд встановив, що оскаржуване розпорядженням голови Львівської обласної ради від 23.10.2019 № 422-к «Про поновлення на роботі ОСОБА_2 » прийнято на виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21.08.2019 № 857/5069/19.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21.08.2019 № 857/5069/19 скасовано рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2019 року у справі № 1340/5975/18 та ухвалено постанову, якою позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправним та скасовано розпорядження голови Львівської обласної ради від 15.11.2018 року №459-К «Про звільнення ОСОБА_1 ». Поновлено ОСОБА_1 з 16.11.2018 на посаді головного спеціаліста відділу е-урядування та документообігу. Стягнуто із Львівської обласної ради на користь ОСОБА_1 102 571 грн. 50 коп. (сто дві тисячі п`ятсот сімдесят одна гривня п`ятдесят копійок) середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Оскаржуваним розпорядженням поновлено ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста відділу е-урядування та документообігу з 16 листопада 2018 року, тобто назва посади, на якій поновлюється позивачка, вказана у точній відповідності до резолютивної частини постанови апеляційного адміністративного суду.

А отже, помилковим є покликання ОСОБА_1 на те, що відповідач повинен був поновити її на рівнозначній посаді на посаді головного спеціаліста відділу документального забезпечення та архівної роботи, оскільки таке розпорядження видано на виконання рішення (постанови) суду та на підставі заяви О.Хмиз від 17.10.2019.

Щодо доводів позивачки про те, що судове рішення фактично не було виконано, оскільки на момент поновлення у штатному розписі була відсутня відповідна посада головний спеціаліст відділу е-урядування та документообігу, а Львівська обласна рада не внесла змін до штатного розпису з метою забезпечення права ОСОБА_1 на працю, то такі доводи стосуються правовідносин, які виникли після видання спірного розпорядження і оспорювані порушення на які покликається позивачка, стосуються реалізації виконання зазначеного розпорядження, а не безпосередньо його змісту та підстав прийняття.

Таким чином, суд не встановив підстав для скасування розпорядження Львівської обласної ради від 23.10.2019 № 422-к «Про поновлення на роботі ОСОБА_2 ».

Отже, у задоволенні позовної вимоги про визнання протиправним та скасування розпорядження Львівської обласної ради від 23.10.2019 № 422-к «Про поновлення на роботі ОСОБА_2 » слід відмовити.

З огляду на відмову у задоволенні основної вимоги, також слід відмовити у задоволенні похідної вимоги про стягнення на користь ОСОБА_1 з Львівської обласної ради 200000 (двісті тисяч) грн. моральної шкоди.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.1 та абз.1 ч.2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи наведені доводи та обґрунтування суд прийшов до переконання, що відповідачем правомірно прийнято розпорядження про поновлення ОСОБА_1 на посаді.

В задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю.

Відповідно до ст. 139 КАС України судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-247, 250 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Відмовити повністю у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Львівської обласної ради про визнання протиправним та скасування розпорядження, стягнення моральної шкоди.

Судові витрати стягненню не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення через Львівський окружний адміністративний суд до Восьмого апеляційного адміністративного суду, з врахуванням гарантій встановлених пунктом 3 Розділу VІ «Прикінцевих положень» Кодексу адміністративного судочинства України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 17.09.2021.

Суддя Крутько О.В.