Справа № 120/757/21-а
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2021-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/757/21-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Дмитришена Р.М.

Суддя-доповідач - Шидловський В.Б.

16 вересня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Шидловського В.Б.

суддів: Матохнюка Д.Б. Боровицького О. А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 24 травня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Тульчинської міської ради Вінницької області про визнання протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом у якому просила:

- визнати протиправними дії Тульчинської міської ради Тульчинського району Вінницької області щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 вихідної допомоги при припиненні трудового договору;

- стягнути на користь ОСОБА_1 з Тульчинської міської ради Тульчинського району Вінницької області вихідну допомогу у розмірі, не меншому від шестимісячного середнього заробітку;

- стягнути на користь ОСОБА_1 з Тульчинської міської ради Тульчинського району Вінницької області середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період із 27.11.2020 року по день винесення рішення по суті у даній адміністративній справі;

- стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати, в тому числі витрати на професійну правничу допомогу.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю, на думку позивача, дій відповідача щодо відмови у виплаті вихідної допомоги при припинені трудового договору у розмірі, не меншому від шестимісячного середнього заробітку.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 24 травня 2021 року в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій вона просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, також неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 у 2015 році обрана головою Кинашівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області, що підтверджується записом у трудовій книжці, номер запису 21, підстава - рішення 1 сесії 7 скликання від 10.11.2015.

23.12.2016 року ОСОБА_1 присвоєно 7 ранг посадової особи органу місцевого самоврядування IV категорії посад, що підтверджується записом у трудовій книжці за №22; підстава - рішення №169 12 сесії 7 скликання від 23.12.2016.

Відповідно до рішення №1 від 26.11.2020 1 сесії 8 скликання Тульчинської міської ради "Про початок повноважень депутатів Тульчинської міської ради" прийнято до відома інформацію про результати виборів, депутатам видано посвідчення.

Розпорядженням сільського голови Кинашівської сільської ради №6-б від 26.11.2020 припинено повноваження Кинашівського сільського голови на підставі п.п. 4 п. 2 розділу II Прикінцеві положення Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо визначення територій та адміністративних центрів територіальних громад" 16.04.2020 року №562-ІХ, п.5 ч.1 ст.41 КЗпП України.

Начальнику відділу фінансового обліку та звітності - головному бухгалтеру Мельник К.А., у розпорядженні вказано, провести здійснення повного розрахунку при звільнені.

Записом за номером 23 трудової книжки позивача зазначено: Припинено повноваження Кинашівського сільського голови на підставі п.п.4 п.2 розділу II Прикінцеві положення Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо визначення територій та адміністративних центрів територіальних громад" 16.04.2020 року №562-ІХ, п.5 ч.1 ст.41 КЗпП України.

Підставою такого запису зазначено у трудовій книжці: розпорядження №6-б від 26.11.2020; рішення №1 1 сесії 8 скликання Тульчинської міської ради від 26.11.2020.

29.12.2020 позивач звернулась до Тульчинської міської ради Тульчинського району Вінницької області з проханням нарахувати та виплатити їй вихідну допомогу при звільненні відповідно до вимог ст.44 КЗпП України у розмірі шестимісячного середнього заробітку.

За результатом розгляду зазначеного звернення Тульчинська міська рада Тульчинського району Вінницької області листом від 11.01.2021 №08-09-60 повідомила ОСОБА_1 про те, що оскільки припинення повноважень (звільнення) позивача відбулося на підставі п.п.4, п.2 розділу II Прикінцеві положення Закону України Про внесення змін до деяких Законів України щодо визначення територій та адміністративних центрів територіальних громад від 16.04.2020 року №562-ІХ, а вихідна допомога в розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток передбачена лише в разі звільнення через припинення трудового договору з підстав п.5 ч.1 ст.41 КЗпП України, заява про виплату вихідної допомоги при звільненні не підлягає задоволенню.

Позивач вважає відмову відповідача щодо виплатити вихідної допомоги протиправною, тому звернулась до суду з даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції дійшов висновку, що дії Тульчинської міської ради щодо відмови про виплату ОСОБА_1 вихідної допомоги при припиненні трудового договору вчинені на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України від 07 червня 2001 року № 2493-III Про службу в органах місцевого самоврядування (далі Закон № 2493-III), який регулює правові, організаційні, матеріальні та соціальні умови реалізації громадянами України права на службу в органах місцевого самоврядування, визначає загальні засади діяльності посадових осіб місцевого самоврядування, їх правовий статус, порядок та правові гарантії перебування на службі в органах місцевого самоврядування, служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом.

Згідно із абзацом третім статті 3 Закону № 2493-III посадами в органах місцевого самоврядування є виборні посади, на які особи обираються або затверджуються відповідною радою.

Статтею 20 Закону № 2493-ІII визначено, що крім загальних підстав, передбачених Кодексом законів про працю України, служба в органах місцевого самоврядування припиняється на підставі і в порядку, визначених Законом України Про місцеве самоврядування в Україні, цим та іншими законами України, а також у разі: порушення посадовою особою місцевого самоврядування Присяги, передбаченої статтею 11 цього Закону; порушення умов реалізації права на службу в органах місцевого самоврядування (стаття 5 цього Закону); виявлення або виникнення обставин, що перешкоджають перебуванню на службі, чи недотримання вимог, пов`язаних із проходженням служби в органах місцевого самоврядування (стаття 12 цього Закону); досягнення посадовою особою місцевого самоврядування граничного віку перебування на службі в органах місцевого самоврядування (стаття 18 цього Закону). Рішення про припинення служби в органах місцевого самоврядування може бути оскаржено посадовою особою місцевого самоврядування у порядку, визначеному законом.

Однією із правових гарантій захисту громадян від незаконного звільнення з роботи є встановлений законами України вичерпний перелік підстав для звільнення працівника.

За загальним правилом, пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовані спірні правовідносини або коли про це зазначено у спеціальному законі.

Тобто норми Кодексу законів про працю України підлягають застосуванню у разі, коли нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини.

Позиція аналогічного змісту наведена у постанові Верховного Суду України від 17 лютого 2015 року в справі № 21-8а15 і Верховний Суд не вбачає підстав відступати від неї, про що неодноразово зазначено в судовій практиці (справа № 820/5122/17, справа № 823/384/17 тощо).

Відповідно до Закону України Про внесення змін до деяких законів України щодо впорядкування окремих питань організації та діяльності органів місцевого самоврядування та районних державних адміністрацій (№1009-IX) внесено зміни до Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" де у розділі V "Прикінцеві та перехідні положення" доповнено, зокрема п.6-1 у якому вказано, що у день набуття повноважень сільською, селищною, міською радою, обраною територіальною громадою, територія якої затверджена Кабінетом Міністрів України (далі - сформована територіальна громада), припиняються повноваження сільських, селищних, міських рад, сільських, селищних, міських голів, обраних територіальними громадами, територія яких включена до території сформованої територіальної громади (далі - розформовані територіальні громади).

Отже, за цією нормою закону припиняють повноваження сільські, селищні, міські голови; старости сіл, селищ, а також особи, строк повноважень яких закінчується у зв`язку із припиненням повноважень відповідної сільської, селищної, міської ради - секретарі відповідних рад в день першої сесії новообраної ради.

Підставою для припинення повноважень зазначених осіб є факт набуття повноважень новообраною сільською, селищною, міською радою. Таким чином, рішення ради про визнання повноважень депутатів новообраної ради є підставою для внесення записів до трудових книжок відповідних осіб, а останнім робочим днем є день відкриття першої сесії новообраної ради.

Відповідно п.2.27 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Мінпраці, Мін`юсту, Мінсоцзахисту від 29.07.1993 р. № 58, днем звільнення вважається останній день роботи. Отже, день першої сесії новообраної ради буде останнім днем роботи осіб, які займають зазначені виборні посади.

Колегія суддів вважає помилковим посилання апелянта на положення пункту 5 статті 41 КЗпП України, оскільки даною нормою передбачено додаткові підстави розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу з окремими категоріями працівників за певних умов.

Крім підстав, передбачених статтею 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадках, зокрема припинення повноважень посадових осіб.

Отже Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо захисту прав інвесторів" від 13.05.2014, які набрали чинності з 01.06.2014, внесено зміни до частини 1 статті 41 Кодексу законів про працю України, яка доповнює перелік додаткових підстав розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу новою підставою - припинення повноважень посадових осіб.

З огляду на зазначене, колегія суддів зазначає, що звільнення позивача з посади голови ради відбулося не з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, а в силу норм спеціального законодавства у сфері служби в органах місцевого самоврядування в зв`язку з припиненням її повноважень, а відтак положення пункту 5 статті 41 КЗпП України у спірному випадку не застосовуються, тому відсутні підстави для виплати вихідної допомоги, передбаченої ст.44 КЗпП України.

Доводи викладені в апеляційній скарзі висновків суду першої інстанції не спростовують.

За змістом частини першої статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 24 травня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Головуючий Шидловський В.Б.

Судді Матохнюк Д.Б. Боровицький О. А.