Справа № 640/8564/21
Суддя: Мазур А.С.
Дата ухвалення: 2021-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2021 року м. Київ № 640/8564/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Мазур А.С., при секретарі судового засідання Моренко О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу:

за позовомОСОБА_1
до треті особи: Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області
провизнання протиправною та скасування постанови від 22.01.2021
за участю представників сторін:

від позивача: Літинський О.П., Гунієв С.В.

від відповідача: не прибув;

від третьої особи: не прибув

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 із позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ), третя особа: Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області, в якому просить суд: визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Амборського Андрія Вікторовича від 22.01.2021 про закінчення виконавчого провадження № 63981692.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.04.2021 залишено позовну заяву без руху та надано строк на усунення недоліків позову.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.07.2021 відкрито спрощене позовне провадження і призначено справу до розгляду.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі судового рішення по справі №640/19181/18, яке набрало законної сили 30.10.2020 ОСОБА_1 звернувся до Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області із листом, в якому, керуючись п. 78 Порядку № 322, просив повторно розглянути надані ним документи та прийняти рішення про оформлення (видачу) йому посвідки на тимчасове проживання в Україні. Втім, розглянувши вказані документи, Центральне міжрегіональне управління ДМС у м. Києві та Київській області прийняло рішення про відмову в оформленні (видачі) посвідки на тимчасове проживання № НОМЕР_1 від 01.12.2020 на підставі пп. 10 п. 61 Порядку № 322. У подальшому, позивач дізнався, що виконавче провадження № 63981692 закінчено на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження». Розгляд наданих документів та прийняття рішення про відмову в оформленні (видачі) посвідки на тимчасове проживання № НОМЕР_1 на підставі пп. 10 п. 61 Порядку № 322 не є фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом в розумінні п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», а тому відсутня підстава для закінчення виконавчого провадження № 63981692. Крім того, оскаржувана постанова протиправно не була надіслана позивачу.

У відзиві на позовну заяву відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив, посилаючись на те, що постановою державного виконавця від 23.12.2020 відкрито виконавче провадження з примусового виконання даного виконавчого документа. У постанові про відкриття виконавчого провадження надано 10 робочих днів на добровільне виконання рішення. Згідно листа Центрального міжрегіонального управління служби у м. Києві та Київській області від 11.01.2021 №8010.9.1-1085/80.3-21 Відділ повідомлено про те, що на виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 11.08.2020 у справі №640/19181/18, 01.12.2020 управлінням з питань тимчасового та постійного проживання іноземців та осіб без громадянства ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області повторно розглянуто надані ОСОБА_1 документи та прийнято рішення про відмову в оформленні (видачі) посвідки на тимчасове проживання № НОМЕР_1 на підставі пп. 10 п.61 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та залишення посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою КМУ від 25.04.2018 №322, у зв`язку з виявленими фактами невиконання іноземцем або особою без громадянства рішення суду чи державних органів, уповноважених накладати адміністративні стягнення, або вони мають інші майнові зобов`язання перед державою, фізичними або юридичними особами, включаючи ті, що пов`язані з попереднім видворенням з України, у тому числі після закінчення строку заборони подальшого в`їзду в Україну. Крім того, вимогами виконавчого документа не визначено обов`язку для боржника «зобов`язати видати ОСОБА_1 посвідку на тимчасове проживання в Україні», у зв`язку з чим, державний виконавець дійшов висновку, що постанова є правомірною.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином.

Третя особа про дату, час та місце судового розгляду справи була повідомлена належним чином, однак, в судове засідання з невідомих суду причин представник не з`явився, пояснень щодо обставин справи суду не надано, у зв`язку з чим, суд розглядає справу за наявними матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення позивача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.04. 2020 по справі №640/19181/18 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області відмовлено.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 11.08.2020 по справі №640/19181/18 скасовано рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.04.2020, визнано протиправним та скасовано рішення № 1/1285-18 від 05.07.2018 про відмову в оформленні (видачі) посвідки на тимчасове проживання в Україні прийняте т.в.о. начальника ГУ ДМСУ в м. Києві Войналовичем М.В., зобов`язано Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області повторно розглянути надані документи та прийняти рішення про оформлення (видачу) ОСОБА_1 посвідки на тимчасове проживання в Україні.

06.10.2020 на виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду, Окружним адміністративним судом міста Києва було видано виконавчий лист про визнання протиправним та скасування рішення № 1/1285-18 від 05.07.2018 про відмову в оформленні (видачі) посвідки на тимчасове проживання в Україні прийняте т.в.о. начальника ГУ ДМСУ в м. Києві Войналовичем М.В., зобов`язано Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області повторно розглянути надані документи та прийняти рішення про оформлення (видачу) ОСОБА_1 посвідку на тимчасове проживання в Україні, який пред`явлений позивачем до примусового виконання.

23.12.2020 старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) відкрито виконавче провадження у справі.

19.01.2021 листом вх. №641 Центральним міжрегіональним управлінням служби у м. Києві та Київській області повідомлено про виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 11.08.2020 по справі №640/19181/18 та зазначено, що повторно розглянуто подані ОСОБА_1 документи та прийнято рішення про відмову в оформленні (видачі) посвідки на постійне місце проживання № НОМЕР_1 від 01.12.2020.

На підставі рішення Центрального міжрегіональне управління служби у м. Києві та Київській області №150363 від 01.12.2020 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Вважаючи вказане рішення протиправним, а своє право порушеним, позивач звернувся із даним позовом до суду.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України, до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Приписами ч. 1 ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження", визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження", підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Так, ч. 1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження", встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Так, ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження", передбачено підстави для закінчення виконавчого провадження, зокрема, п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Отже, фактичним виконанням вважається виконання рішення за виконавчим документом немайнового характеру.

Суд зауважує, що фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, в даному випадку, можливе виключно у випадку прийняття Центральним міжрегіональним управлінням ДМС у м. Києві та Київській області рішення про оформлення (видачу) ОСОБА_1 посвідки на тимчасове проживання в Україні.

До такого висновку можна прийти виходячи зі змісту мотивувальної та резолютивної частин постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 11.08.2020 по справі №640/19181/18 та виконавчого листа від 06.10.2020, виданого Окружним адміністративним судом міста Києва на виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду.

Проаналізувавши наявний в матеріалах справи лист Центрального міжрегіонального управлінням ДМС у м. Києві та Київській від 19.01.2021 вх. №641 (у копії), який став підставою для закінчення виконавчого провадження, судом встановлено, що стягувач невірно виконав рішення суду, яке набрало законної сили, лише повторно розглянувши надані ОСОБА_1 документи, в той час як зобов`язальна вимога суду прийняти рішення про оформлення (видачу) ОСОБА_1 посвідку на тимчасове проживання в Україні виконана не була.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що державний виконавець дійшов передчасного висновку про наявність підстав для закінчення виконавчого провадження на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, суд звертає увагу, що державний виконавець не був позбавлений процесуальної можливості звернутись до суду із відповідною заявою про роз`яснення судового рішення, в порядку ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

У свою чергу, матеріали виконавчої справи № 63981692 не містять доказів звернення старшого державного виконавця до Окружного адміністративного суду міста Києва із заявою про роз`яснення судового рішення по справі №640/19181/18.

Також у позовній заяві позивач, як на підставу протиправності оскаржуваної постанови посилався на те, що державним виконавцем всупереч вимог ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» не було направлено на адресу позивача копії оскаржуваної постанови.

Згідно ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

У свою чергу, відповідачем під час розгляду даної справи не було надано суду жодних доказів надсилання оскаржуваної постанови на адресу позивача.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про протиправність оскаржуваної постанови від 22.01.2021 про закінчення виконавчого провадження № 63981692 та задоволення позовних вимог.

Частиною 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно положень ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України , суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно вимог ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись вимогами ст.ст.2,5 - 11,19,72 - 77,90,139,241 - 246,250,255, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , іпн. НОМЕР_2 ) задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Амборського Андрія Вікторовича від 22.01.2021 про закінчення виконавчого провадження № 63981692.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , іпн. НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (03056, м. Київ, вул. О. Тихого, буд. 32, ) понесені витрати зі сплати судового збору у сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення. з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону № 2147-VIII).

Суддя А.С. Мазур