Справа № 440/2178/21
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2021-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: С.О. Удовіченко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2021 р. Справа № 440/2178/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Катунова В.В.,

Суддів: Ральченка І.М. , Чалого І.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , Головного управління Національної поліції в Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 29.04.2021, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039 по справі № 440/2178/21

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Полтавській області

про визнання бездіяльності протиправною та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 / позивач) звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Полтавській області (далі по тексту - ГУНП в Полтавській області / відповідач) в якому просила:

- визнати протиправною відмову Головного управління Національної поліції в Полтавській області виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з листопада 2015 року по 31 жовтня 2017 року, викладену в листі Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Головного управління Національної поліції в Полтавській області від 17 лютого 2021 року вих. №29/К-22,

- стягнути з ГУНП в Полтавській області на користь ОСОБА_1 невиплачену суму індексації грошового забезпечення у розмірі 3 375,17 грн,

- визнати протиправною бездіяльність ГУНП в Полтавській області щодо невиплати ОСОБА_1 середнього заробітку за весь час затримки фактичного розрахунку при звільненні з 01 жовтня 2019 року по день ухвалення судового рішення в справі, з розрахунку середнього грошового забезпечення в розмірі 633,86 грн,

- стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки фактичного розрахунку при звільненні з 01 жовтня 2019 року по день ухвалення судового рішення в справі з розрахунку середнього грошового забезпечення в розмірі 633,86 грн,

- визнати протиправними дії відповідача щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні у зменшеному розмірі,

- стягнути з ГУНП в Полтавській області на користь позивача недоплачену частину одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 10 485,40 грн з врахуванням грошової компенсації в розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, який утримується з донарахованої суми одноразової грошової допомоги при звільненні згідно з постановою КМУ від 15 січня 2004 року № 44 (в редакції постанови КМУ від 06 січня 2005 року № 17),

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів через невиплату в період з листопада 2015 року по 31 жовтня 2017 року індексації грошового забезпечення,

- зобов`язати ГУНП в Полтавській області здійснити ОСОБА_1 нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів через невиплату в період з листопада 2015 року по 31 жовтня 2017 року індексації грошового забезпечення, відповідно до статей 1, 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати затвердженого постановою КМУ від 21 лютого 2001 року № 159.

В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що ГУНП в Полтавській області при звільненні ОСОБА_1 виплачено одноразову грошову допомогу у зменшеному розмірі, оскільки не враховано індексацію грошового забезпечення, яка виплачена за вересень 2019 року у розмірі 887,07 грн. Зазначив, що індексація грошового забезпечення має систематичний характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому має бути врахована у складі грошового забезпечення осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ для розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні , що забезпечує дотримання прав осіб, звільнених зі служби в органах внутрішніх справ, як складової конституційного права на соціальний захист. Крім того, при виплаті позивачу присудженої частини одноразової грошової допомоги при звільненні у відповідача виникає обов`язок щодо виплати грошової компенсації в розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з донарахованої суми одноразової грошової допомоги при звільненні.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 29.04.2021 адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Полтавській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації її грошового забезпечення за період з 07 листопада 2015 року по 31 жовтня 2017 року.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Полтавській області нарахувати і виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення з 07 листопада 2015 року по 31 жовтня 2017 року відповідно до положень Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ГУНП в Полтавській області подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування фактичних обставин справи, просило скасувати оскаржуване судове рішення в частині задоволення позовних вимог та ухвалити постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначив, що до 18.10.2017 у Порядку № 1078 була відсутня категорія «поліцейські», а відтак на момент виникнення спірних правовідносин підзаконного нормативного акту, що регулює порядок нарахування та виплати поліцейським індексації грошового забезпечення був відсутній, що свідчить про правомірність нездійснення ГУНП в Полтавській обл. такої виплати позивачу. Вказав, що у спірний період індексація грошових доходів населення не проводилася взагалі, оскільки величина індексу споживчих цін не перевищила встановлений законом поріг індексації 103 % ( крім квітня 2016 року).

Також не погодившись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування фактичних обставин справи, просив скасувати оскаржуване судове рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити постанову, якою задовольнити позовні вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначив, що суд першої інстанції дійшов помилково висновку щодо неврахування індексації грошового забезпечення при розрахунку розміру одноразової грошової допомоги при звільненні на пенсію ( далі одноразова грошова допомога), не врахувавши правовий висновок Верховного Суду, викладений у постановах від 10.05.2019 у справі № 820/5285/17, від 29.04.2020 у справі №240/10130/19. Щодо зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів через невиплату в період з листопада 2015 року по 31 жовтня 2017 року індексації грошового забезпечення вказав, що у випадку бездіяльності власника або уповноваженого ним органу щодо нарахування та виплати громадянину індексації заробітної плати, така особа має право на компенсацію втрати доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати за умови зобов`язання власника або уповноваженого ним органу здійснити донарахування належних громадянину сум доходів. Таким чином, з урахуванням зазначених норм та беручи до уваги протиправну невиплати відповідачем суми індексації грошового забезпечення, необхідно зобов`язати відповідача здійснити ОСОБА_1 нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів через несвоєчасну виплату індексації грошового забезпечення відповідно до ст. ст. 1, 2,4 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 р. № 159. Вказав, що суд, задовольнивши позовну вимогу щодо нарахування та виплати йому індексації, мав визначити і конкретний розмір відшкодування за час затримки фактичного розрахунку при звільнення та посилався на постанову Верховного Суду від 04.09.2020 у справі № 120/2005/19-а. Зауважив, що судом першої інстанції порушено норми міжнародного права, оскільки в оскаржуваному рішенні не міститься обґрунтування висновків суду, якими спростовуються доводи позовної заяви та не враховано правових висновків Верховного Суду, на які він посилався на їх обґрунтування.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційних скарг, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга ГУНП в Полтавській області не підлягає задоволенню, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно витягу з наказу ГУНП в Полтавській області № 1 від 07 листопада 2015 року ОСОБА_1 , яка мала спеціальне звання "майор міліції", призначено з 07 листопада 2015 року старшим слідчий Кременчуцького відділу поліції ГУНП в Полтавській області, присвоївши їй спеціальне звання "майор поліції" (а.с. 62).

Наказом ГУНП в Полтавській області № 498 о/с від 30 вересня 2019 року майора поліції ОСОБА_1 , старшого слідчого відділу Кременчуцького відділу поліції, на підставі пункту 2 частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" звільнено зі служби в поліції з 30 вересня 2019 року. Підстава: рапорт ОСОБА_1 від 24 вересня 2019 року, подання Кременчуцького ВП від 24 вересня 2019 року, свідоцтво про хворобу від 13 вересня 2019 року № 241/С, видане військово-лікарською комісією ДУ "ТМО МВС України по Полтавській області". Встановлено премію за вересень 2019 року в розмірі 38,015%. Вислуга років станом на 30 вересня 2019 року складає 24 роки 01 місяць 14 днів. Має право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні за 24 роки (а.с. 63).

Згідно з довідкою Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУНП в Полтавській області № 663/115/29/10/01/2021 від 07 квітня 2021 року індексація грошового забезпечення за період з листопада 2015 року по 31 жовтня 2017 року ОСОБА_1 не проводилась (а.с. 66).

Відповідно до довідки Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУНП в Полтавській області №664/115/29/10/01/2021 від 07 квітня 2021 року розмір грошового забезпечення за вересень для обчислення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні становив: посадовий оклад 2500,00 грн, спеціальне звання 2000,00 грн, надбавка за стаж служби в поліції (45%) 2025,00 грн, надбавка за специфічні умови проходження служби (45%) - 2936,25 грн, премія (38,015%) 3596,69 грн, всього - 13 057,94 грн. Одноразова грошова допомога при звільненні ОСОБА_1 нарахована у сумі 156 695,28 грн (13 057,94 грн*50%*24 років) та виплачена згідно наказу ГУНП від 30 вересня 2019 року № 498 о/с у сумі 154 344,85 грн (з відрахуванням військового збору (1,5%)) (а.с. 68).

Згідно відомостей на виплату грошового забезпечення за жовтень одноразова грошова допомога при звільненні перерахована ОСОБА_1 (а.с. 67).

ОСОБА_1 звернулася до ГУНП в Полтавській області із заявою від 20 січня 2020 року, в якій просив:

1) повідомити письмово про те, чи нараховувалась та виплачувалась їй в період з листопада 2015 року включно по жовтень 2017 року індексація грошового забезпечення відповідно до частини п`ятої статті 94 Закону України "Про Національну поліцію" згідно з якою, грошове забезпечення поліцейського підлягає індексації відповідно до закону;

2) в разі, якщо за період з листопада 2015 року включно по жовтень 2017 року індексація грошового забезпечення йому не нараховувалась та не виплачувалась, здійснити нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за вищевказаний період та виплатити середній заробіток за час затримки в остаточному розрахунку при звільненні відповідно до частини першої статті 17 Кодексу законів про працю України в разі, якщо за період листопада 2015 року включно по жовтень 2017 року індексація грошового забезпечення протиправно не нараховувалась та не виплачувалась;

3) перерахувати та здійснити доплату одноразової допомоги при звільненні з врахуванням індексації грошового забезпечення, яка повинна враховуватись при розрахунку одноразової допомоги при звільненні (в разі, якщо індексація грошового забезпечення не враховувалась при розрахунку одноразової допомоги при звільненні);

4) надіслати розрахунок одноразової допомоги при звільненні;

5) в разі, якщо за період з листопада 2015 року включно по жовтень 2017 року індексація грошового забезпечення не нараховувалась та не виплачувалась, здійснити нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів через несвоєчасну виплату індексації грошового забезпечення відповідно до статей 1, 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від №159 від 21 лютого 2001 року;

6) надіслати довідку, в якій зазначити розмір грошового забезпечення за липень та серпень 2017 року з зазначенням всіх складових цього місячного грошового забезпечення, а також зазначити розмір індексації грошового забезпечення, яка підлягала нарахуванню та виплаті відповідно до частини п`ятої статті 94 Закону України "Про Національну поліцію" в липні та серпні 2017 року;

7) розрахувати та зазначити в довідці середньоденне грошове забезпечення станом на момент звільнення в порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08 лютого 1995 року (а.с. 71-73).

Листом Головного управління Національної поліції в Полтавській області № 29/К-22 від 17 лютого 2021 року ОСОБА_1 на її заяву від 20 січня 2021 року повідомлено наступне: 1) постановою Кабінету Міністрів України від 18 жовтня 2017 року №782 внесено зміни до пункту 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, згідно яких "індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру: грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби". Оскільки вищевказана постанова набрала чинності з 24 жовтня 2017 року, виплата індексації грошового забезпечення поліцейським здійснювалась з листопада 2017 року; 2) нарахування та виплату індексації за період з 07 листопада 2015 року по 31 жовтня 2017 року здійснити неможливо у зв`язку з відсутністю правових підстав;3) згідно з пунктом VI Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, затвердженого наказом МВС України від 06 квітня 2016 року № 260 (далі - Порядок № 260), нарахування одноразової грошової допомоги при звільненні із служби здійснюється з розрахунку місячного грошового забезпечення, ураховуючи відповідні оклади за посадою, спеціальним званням, процентної надбавки за стаж служби в поліції, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премій, установлених наказами на день звільнення. Індексація грошового забезпечення не підлягає віднесенню до зазначеного переліку, оскільки передбачена окремою постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 "Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення", згідно з якою індексація - це виплата роботодавцем працівникові компенсації (додаткових коштів) у зв`язку зі зростанням індексу інфляції (індексу споживчих цін). Ураховуючи вищевикладене, індексація не є видом грошового забезпечення та не може бути включена до розміру грошового забезпечення для обчислення одноразової грошової допомоги при звільненні; 4) розмір його грошового забезпечення за вересень 2019 року для обчислення одноразової грошової допомоги при звільненні становив: посадовий оклад - 2500,00 грн, спеціальне звання - 2000,00 грн, надбавка за стаж служби в поліції (45%) - 2025,00 грн, премія - 3596,00 грн, всього - 13057,94 грн. Таким чином, одноразова грошова допомога при звільненні їй була нарахована у розмірі 156695,28 грн (13057,94 грн *50% * 24 років) та виплачена згідно наказу ГУНП від 30 серпня 2019 року № 498 о/с у сумі 154 344,85 грн (з відрахуванням військового збору 1,5%); 5) оскільки згідно з вимогами чинного законодавства індексація грошового забезпечення поліцейським за період із 07 листопада 2015 року по 31 жовтня 2017 року не виплачувалась, для здійснення нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів через несвоєчасну виплату індексації немає правових підстав; 6) довідка про розмір грошового забезпечення за липень-серпень 2017 року додається; 7)відповідно до частини другої статті 94 Закону України «Про Національні поліцію» порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України. Порядок обчислення середньої заробітної плати, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, про визначенні середнього грошового забезпечення поліцейського Національної поліції України застосуванню не підлягає. Порядком № 260 розрахунок середнього грошового забезпечення поліцейським не передбачено. Враховуючи викладене, для надання розрахунку середньоденного грошового забезпечення немає правових підстав (а.с. 74-75).

Вважаючи, що відповідачем вчинено протиправні дії щодо відмови у виплаті індексації грошового забезпечення за період з листопада 2015 року по 31 жовтня 2017 року, одноразової грошової допомоги при звільненні у зменшеному розмірі та допущено бездіяльність щодо невиплати середнього заробітку за весь час затримки фактичного розрахунку при звільненні, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з наявності підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Полтавській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації її грошового забезпечення за період з 07 листопада 2015 року по 31 жовтня 2017 року та зобов`язання Головне управління Національної поліції в Полтавській області нарахувати і виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення з 07 листопада 2015 року по 31 жовтня 2017 року відповідно до положень Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 та відсутності підстав для задоволення іншої частини позовних вимог.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам та доводам апеляційних скарг, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст.94 Закону № 580 визначено, що поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання.

Згідно з ч.5 ст.94 Закону № 580 грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону.

Так, правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначені Законом № 1282.

Приписами ст. 1 Закону № 1282 встановлено, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

За змістом ст. 2 Закону № 1282 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Відповідно до положень ч.1 ст. 4 Закону№ 1282 індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Згідно з ч. 2 ст. 6 Закону № 1282 порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, визначені Порядком № 1078, з урахуванням змін внесених постановою КМ України від 18.10.2017 № 782.

Пунктом 2 Порядку № 1078 передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

Положення ч. 6 ст. 95 КЗпП України визначають, що заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку.

Колегія суддів зазначає, що індексація грошового забезпечення, як складова грошового забезпечення поліцейських, є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а тому підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті. Звільнення особи зі служби в поліції жодним чином не позбавляє її права на отримання виплат, на які вона має право, проте не отримувала їх під час проходження служби за незалежних від неї обставин.

Судовим розглядом встановлено та не заперечується відповідачем, що ОСОБА_1 під час проходження служби не нараховувалася та не виплачувалася індексація грошового забезпечення за період з листопада 2015 року по 31 жовтня 2017, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією відповіді ГУНП у Полтавській обл. від 17.02.2021 № 29/К-22.

З огляду на викладене та враховуючи вищенаведені правові норми колегія суддів дійшла висновку, що позивач має право на індексацію грошового забезпечення за період з 07 листопада 2015 року по 31 жовтня 2017 року, а тому погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за вказаний період є протиправною та визнає вірним висновок суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог щодо зобов`язання ГУНП в Полтавській області провести нарахування і виплату позивачу індексації грошового забезпечення за вказаний період відповідно до Закону № 1282 та вимог Порядку №1078.

Твердження відповідача про те, що індексація грошового забезпечення позивача повинна здійснюватися лише з 01.11.2017 - після набрання чинності постановою № 782 , якою абз. 5 п. 2 Порядку № 1078, після слова «військовослужбовців» доповнено словом «поліцейських», є помилковими, оскільки така індексація прямо передбачена положеннями Закону № 580 та Закону № 1282.

Посилання ГУНП у Полтавській області на те, що індекс споживчих цін у спірний період перевищив поріг у 103% лише у квітні 2016, склавши 103,5%, а тому у відповідача не виникало обов`язку нарахування та виплати позивачу індексації заробітної плати за період з листопада 2015 року до жовтня 2017 року (включно), окрім квітня 2016 року, колегія суддів відхиляє та зазначає, що предметом даного спору є право ОСОБА_1 на проведення та виплату індексації грошового забезпечення, а порядок такого перерахунку не оскаржується.

Одночасно, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про передчасність позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача невиплаченої суми індексації грошового забезпечення у сумі 3375,17 грн., з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Таким чином, захисту адміністративним судом підлягають порушені права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин. Отже, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.

На час розгляду цієї справи відповідач заперечує право позивача на виплату позивачу індексації грошового забезпечення за період з 07 листопад 2015 року по 31 жовтня 2017 року, а тому питання щодо конкретних сум індексації у межах даної справи відповідачем не досліджувалось та відповідних дій щодо нарахування такої компенсації не вчинено та рішень не прийнято. Суд зауважує, що завданням адміністративного суду є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, а не забезпечення ефективності державного управління. Беручи до уваги принцип розподілу влади, повноваження щодо обчислення розміру індексації у відповідності до положень Порядку № 1078 та Закону № 1282-XII покладається на відповідача, а оскільки відповідачем таке повноваження на час розгляду цієї справи ще не реалізовано, відповідна позовна вимога є передчасною та необґрунтованою.

Щодо позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невиплати середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні з 01 жовтня 2019 року по день ухвалення судового рішення, з розрахунку середньоденного грошового забезпечення в розмірі 633,86 грн та стягнення такого середнього заробітку, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами ч. 1 ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно зі ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Статтею 117 КЗпП України передбачено відповідальність за затримку розрахунку при звільненні.

Так, у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

У рішенні Конституційного Суду України від 22.02.2012 №4-рп/2012 в справі щодо офіційного тлумачення положень статті 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв`язку з положеннями статей 117, 237-1 цього кодексу, установлено, що за статтею 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Також у вказаному рішенні Конституційний Суд України дійшов висновку, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку.

За наслідком системного аналізу вказаних правових положень колегія судів зазначає, що можливість задоволення позовних вимог про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні перебуває у залежності від проведення фактичного розрахунку. Не встановивши конкретну дату повного розрахунку, суд позбавлений можливості достеменно встановити період затримки, а відтак і розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

При задоволенні позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку працівник мав право, частки, порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 30.10.2019 у справі №806/2473/18, від 24.07.2019 у справі №805/3167/18-а., які з урахуванням ч.5 ст. 242 КАС України, суд враховує при вирішенні спірних правовідносиню.

Отже, у випадку стягнення з відповідача компенсації за час неповного розрахунку при звільненні до моменту (дати) такого повного розрахунку неможливо правильно визначити суму такої компенсації на її відповідність наведеним вище критеріям.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, обов`язок щодо нарахування та виплати позивачу середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, починаючи з 01 жовтня 2019 року, виникне у відповідача лише після проведення нарахування та фактичної виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 07 листопада 2015 року по 31 жовтня 2017 року на виконання рішення суду у цій справі.

Враховуючи викладені вище правові норми, а також те, що на момент розгляду судом цієї справи спірна сума індексації грошового забезпечення позивачу не нарахована та не виплачена колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вимога позивача про стягнення середнього заробітку за весь час затримки фактичного розрахунку наразі є передчасною та задоволенню не підлягає.

Доводи апелянта щодо обов`язку суду стягнути на його користь середній заробіток за весь час затиримки фактичного розрахунку при звільненні з посиланням на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 04.09.2020 у справі № 120/2005/19-а, колегія суддів визнає необґрунтованими, оскільки вказаний правовий висновок стосується інших правововіднсин.

Щодо позовних вимог в частині визнання протиправними дій ГУНП в Полтавській області щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні у зменшеному розмірі та стягнення з ГУНП в Полтавській області недоплаченої частини одноразової грошової допомоги при звільненні у cумі 10485,40 грн з урахуванням грошової компенсації в розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, який утримується з донарахованої суми одноразової грошової допомоги при звільненні згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44 , колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст. 3 Закону №580-VIII у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 94 Закону №580-VIII встановлено, що поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання.

Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ.

Наказом МВС України від 06.04.2016 №260 затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання (далі за текстом Порядок №260).

Пунктом 23 розділу І Загальні положення Порядку №260 (виключено на підставі Наказу Міністерства внутрішніх справ №539 від 17.07.2020, однак, був чинним на момент звільнення позивача 17.02.2020) встановлено, що поліцейським, які звільняються зі служби в поліції та в установленому порядку мають право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні, нарахування такої допомоги здійснюється з розрахунку місячного грошового забезпечення з урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, що мають постійний характер, та премій, установлених на день звільнення.

При цьому до розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні не включається винагорода за безпосередню участь у воєнних конфліктах, антитерористичних операціях та інших заходах в умовах особливого періоду.

Отже, Порядком №260 не передбачено, що індексація не включається до розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні.

Статтею 18 Закону України Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії від 05.10.2000 №2017-ІІІ визначено, що законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, у тому числі, щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.

Частиною 2 ст. 19 Закону України Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії встановлено, що державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Частиною 5 ст. 94 Закону №580-VIII передбачено, що грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону.

Частиною 1 ст. 2 Закону №1282-XII передбачено, то індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, у тому числі, заробітна плата (грошове забезпечення).

Таким чином, індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій, спрямованою на підтримання купівельної спроможності населення України шляхом підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. При цьому проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Статтею 6 Закону №1282-XII встановлено, що у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону, у встановленому законом порядку здійснюється перегляд розмірів: заробітної плати; пенсій; державної соціальної допомоги; стипендій, що виплачуються студентам державних та комунальних вищих навчальних закладів. Перегляд зазначених у частині першій цієї статті гарантій здійснюється у розмірах, що визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін.

Згідно з ст. 4 Закону №1282-XII індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення вдію цього Закону.

Пунктом 5 Порядку №1078 передбачено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Правове регулювання виплати індексації визначає умови (коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації), з настанням яких виникає право на щомісячне отримання суми індексації у структурі заробітної плати (грошового забезпечення) до настання обставин (підвищення тарифних ставок, окладів), за яких виплата розрахованої суми індексації припиняється до повторного настання обставин, які обумовлюють повторне виникнення права па отримання індексації.

Отже, індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому вона має бути врахована у складі грошового забезпечення поліцейського для розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні, як складової конституційного права на соціальний захист.

Такі висновки суду узгоджуються з правовими висновками, викладеними в постанові Верховного Суду у складі суддів Касаційного адміністративного суду від 03.04.2019 у справі №638/9697/17.

Відповідно ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ч.2 ст.9 Закону № 2262 особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, при звільненні зі служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, які мають вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Колегія суддів зазначає, що виходячи з приписів ст.9 Закону №2262 одноразова грошова допомога підлягає розрахунку в розмірі 50 відсотків саме місячного грошового забезпечення, що передувало події (звільненню), з якою пов`язана відповідна виплата, за кожний повний календарний рік служби.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 10.05.2019 у справі № 815/714/16.

Судовим розглядом встановлено , що згідно довідки Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУНП в Полтавській області №664/115/29/10/01/2021 від 07 квітня 2021 року розмір грошового забезпечення за вересень для обчислення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні становив: посадовий оклад 2500,00 грн, спеціальне звання 2000,00 грн, надбавка за стаж служби в поліції (45%) 2025,00 грн, надбавка за специфічні умови проходження служби (45%) - 2936,25 грн, премія (38,015%) 3596,69 грн, всього - 13 057,94 грн.

Одноразова грошова допомога при звільненні ОСОБА_1 нарахована у сумі 156 695,28 грн (13 057,94 грн*50%*24 років) та виплачена згідно наказу ГУНП від 30 вересня 2019 року № 498 о/с у сумі 154 344,85 грн (з відрахуванням військового збору (1,5%).

Як вбачається зі змісту вказаних довідок одноразова грошова допомога при звільненні обчислена відповідачем без урахування індексації грошового забезпечення у розмірі, а для її розрахунку застосовано розмір грошового забезпечення позивача за вересень 2017 року , замість грошового забезпечення за серпень 2017 року ( місяць, що передував звільненню) , що призвело до зменшення такої допомоги , а відтак визнає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що при розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні позивача відповідачем правильно визначено її розмір та правомірно не враховано індексацію грошового забезпечення., що має наслідком скасування рішення суду першої інстанції в цій частині.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з доводами апелянта про те, що одноразова грошова допомога при звільненні за 24 років вислуги мала бути нарахована їй у розмірі 167340,36 грн (( 13057,94+887,09) х 50% х 24 років), а недонарахована її частина складає 10645,08 грн ( 167340,36 грн-156695,28 грн).

З врахуванням необхідного відрахування військового збору 1,5% з недоплаченої частини одноразової грошової допомоги при звільненні на користь позивача підлягає стягненню з відповідача недоплачена відповідачем частини одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 10485,40 грн.

Крім того, колегія суддів зазначає, що відповідно до п.п.4,5 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями та особами рядового і начальницького складу» від 15.10.2004 № 44 ( далі Порядок КМУ № 44) виплата грошової компенсації здійснюється одночасно з виплатою грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого грошового забезпечення.

Колегія суддів зауважує, що при виплаті донарахованої на виконання судового рішення одноразової допомоги при звільненні одночасно повинно здійснюватися і виплата грошової компенсації в розмір суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з донарахованої суми одноразової грошової допомоги.

Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 25.06.2020 у справі № 825/761/17, який суд, з урахуванням ч.5 ст.242 КАС України, застосовує до спірних правовідносин.

При цьому, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції з приводу безпідставності позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності ГУНП в Полтавській області щодо невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів через невиплату в період з листопада 2015 року по 31 жовтня 2017 року індексації грошового забезпечення та зобов`язання ГУНП в Полтавській області здійснити ОСОБА_1 нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів через невиплату в період з листопада 2015 року по 31 жовтня 2017 року індексації грошового забезпечення відповідно до статей 1, 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159, з огляду на наступне.

Згідно із приписами статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України та враховуючи завдання адміністративного судочинства (частина перша статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України), судовому захисту підлягають лише порушені права та інтереси особи, а позовні вимоги на майбутнє.

Пунктом 4 Порядку № 1078 визначено, що у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до законодавства.

У свою чергу, Порядком №159 передбачено, що компенсації підлягають грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, а саме: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення).

Сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але не виплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Отже, особа набуває право на компенсацію у разі неотримання грошового доходу, право на яке не оспорюється, а розмір такої компенсації залежить від розміру невчасно виплаченого доходу.

У даній справі позивач звернувся для захисту права на індексацію свого грошового забезпечення у відповідний період, оскільки відповідач це право не визнавав.

Відповідно до законодавчого визначення індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій, спрямованою на підтримання купівельної спроможності населення України шляхом підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. При цьому проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб - роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Враховуючи, що індексації підлягають всі грошові доходи населення, які не мають разового характеру, колегія суддів дійшла висновку, що механізм індексації має універсальний характер. У свою чергу, правове регулювання виплати індексації визначає умови (коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації), з настанням яких виникає право на щомісячне отримання суми індексації у структурі заробітної плати (грошового забезпечення) до настання обставин (підвищення тарифних ставок, окладів), за яких виплата розрахованої суми індексації припиняється до повторного настання обставин, які обумовлюють повторне виникнення права на отримання індексації.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30 квітня 2020 року у справі №140/2006/19.

Отже, нарахування індексації не є безумовним, а виникає у випадку, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації.

Враховуючи, що у цій справі встановлювалось право особи на нарахування та виплату спірної грошової суми, яка визначена не була, суд приходить до висновку, що позовна вимога про визнання протиправної бездіяльності щодо невиплати та зобов`язання виплатити компенсацію за невиплату індексації заявлені передчасно, відносно майбутніх правовідносин та подій, котрі ще не склались (ГУНП в Полтавській області) не здійснило обчислення розміру індексації за спірний період), отже задоволенню не підлягає.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21 січня 2021 року у справі № 160/35/20.

Щодо інших доводів сторін колегія суддів зазначає.

Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Серявін та інші проти України») та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України»(п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у цій справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Відповідно до ч. 1-4 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

За приписами п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

За вказаних обставин, проаналізувавши всі наведені вище докази, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції неправильно застосовані норми процесуального права права, що має наслідком часткове скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення судового рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Полтавській області - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 29.04.2021 по справі № 440/2178/21 скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо визнання протиправними дії Головного управління Національної поліції в Полтавській області щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні у зменшеному розмірі та стягнення з Головного управління Національної поліції в Полтавській області на користь ОСОБА_1 недоплачену частину одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 10 485,40 грн з врахуванням грошової компенсації в розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, який утримується з донарахованої суми одноразової грошової допомоги при звільненні згідно з постановою КМУ від 15 січня 2004 року № 44 (в редакції постанови КМУ від 06 січня 2005 року № 17).

В цій частині позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції в Полтавській області щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні у зменшеному розмірі.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Полтавській області (36014, м.Полтава вул.Пушкіна 83, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) недоплачену частину одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 10 485,40 грн з врахуванням грошової компенсації в розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, який утримується з донарахованої суми одноразової грошової допомоги при звільненні згідно з постановою КМУ від 15 січня 2004 року № 44 (в редакції постанови КМУ від 06 січня 2005 року № 17).

В іншій частині рішення Полтавського окружного адміністративного суду 29 квітня 2021 року у справі №440/2178/21 - залишити без змін .

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач В.В. Катунов
Судді І.М. Ральченко І.С. Чалий