Справа № 420/8908/20
Суддя: Самойлюк Г.П.
Дата ухвалення: 2021-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/8908/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Самойлюк Г.П.

при секретарі: Шевченко А.О.

сторін:

позивач: ОСОБА_1 (за довіреністю)

відповідачів: Мунтян Є.О. (в порядку самопредставництва)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі справу за позовом акціонерного товариства «ОДЕСЬКА ТЕЦ» (65003, м. Одеса, вул. Церковна, 29; ) до Головного управління ДПС в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5; ), Головного управління ДПС в Одеській області як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (65044, Одеська обл., місто Одеса, вул. Семінарська, буд. 5; код ЄДРПОУ ВП 44069166) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 03.04.2020 р., -

На підставі ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 13 вересня 2021 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява акціонерного товариства «ОДЕСЬКА ТЕЦ» до Головного управління ДПС в Одеській області, в якій позивач просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 03.04.2020р. на суму 638218,60 грн., складене на підставі акту перевірки №1595/15-32-51-04/05471158 від 05.03.2020р. «Про результати перевірки своєчасності сплати податку на додану вартість акціонерне товариство «ОДЕСЬКА ТЕЦ», код за за 2017 рік».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що податкове повідомлення-рішення № від 03.04.2020р. на суму 638218,60 грн., складене на підставі акту перевірки №1595/15-32-51-04/05471158 від 05.03.2020р. «Про результати перевірки своєчасності сплати податку на додану вартість акціонерне товариство «ОДЕСЬКА ТЕЦ», код за за 2017 рік» є протиправним та підлягає скасуванню. Відповідач не має право змінювати призначення платежу, визначеного платником податків, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 07.08.2018р. у справі №2а-664/11/1370. АТ «ОДЕСЬКА ТЕЦ» відповідно до платіжного доручення № 288 від 25.02.2020р. на суму 3191093,00 грн. із зазначенням коду виду платежу « 101» (сума сплати поточних податків та зборів) та із зазначенням «призначення платежу» як погашення поточної заборгованості з ПДВ відповідно до податкової декларації з ПДВ за січень 2020 року № від 19.02.2020р. При цьому відповідачем безпідставно не враховано, що податкові зобов`язання з податку на додану вартість по податкових деклараціях № від 20.03.2017р., № від 20.04.2017 р., в рахунок погашення яких податковим органом спрямовано сплачені позивачем кошти, виник у період, коли АТ «ОДЕСЬКА ТЕЦ» перебувало у ліквідаційній процедурі відповідно до постанови Господарського суду Одеської області від 13.12.2016р. Відтак, позивач вважає, що відповідачем неправомірно нараховано позивачу штрафні санкції відповідно до приписів ст. 126 ПК України.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. №46457/20 від 04.11.2020р.), в якому в обґрунтування правової позиції зазначено, що за наслідком проведення камеральної перевірки АТ «ОДЕСЬКА ТЕЦ» з питань своєчасності сплати податку на додану вартість за 2017 рік складено акт №1595/15-32-51-04/05471158 від 05.03.2020р., в якому відображено порушення позивачем приписів пп. 57.1, 57.3 ст. 57, п. 203.2 ст. 203 ПК України в зв`язку з чим на підставі п. 126.1 ст. 126 ПК України згідно податкового повідомлення-рішення № від 03.04.2020 р. до позивача застосовано штрафні санкції. Таким чином, відповідач зазначив про правомірність нарахування штрафних санкцій за несвоєчасну сплату ПДВ з посиланням на приписи п. 57.1 ст. 57, п. 87.9 ст. 87, п.203.2 ст. 203 ПК України та безпідставність посилань позивача про наявність процедури банкрутства, порушеної щодо АТ «ОДЕСЬКА ТЕЦ».

23.11.2020р. (вх. № 49768/20) від позивача надійшла відповідь на відзив.

Ухвалою від 05.10.2020 р. відкрито провадження у справі та визначено, що її розгляд буде проводитись за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (ст. 262 КАС України); визначено, що справу буде розглянуто у межах строків, визначених ст. 258 КАС України.

Ухвалою суду від 29.10.2020р. призначено проведення розгляду справи за правилами загального позовного провадження зі стадії проведення підготовчого засідання; призначено підготовче засідання по справі на 19.11.2020 р.

Ухвалою суду від 19.11.2020 р. відкладено підготовче засідання на 17.12.2020 р. 11 год. 30 хв.; зупинено провадження по справі до 17.12.2020 р.

Ухвалою суду від 17.12.2020 р. продовжено строк, на який зупинено провадження в адміністративній справі до 21.01.2021 р.; призначено підготовче засідання на 21.01.2021 р. на 12 год. 00 хв. в режимі відеоконференції поза межами суду за допомогою комплексу технічних засобів та програмного забезпечення «EasyCon».

15.12.2020р. (вх. № 53604/20), 20.01.2021р. (вх. № 3002/21) від представника позивача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішення у справі № 420/7821/20, яке останній просив розглянути за його відсутності.

Ухвалою суду від 21.01.2021р. поновлено провадження у справі; клопотання представника позивача про зупинення провадження по справі задоволено; провадження у справі № 420/8908/20 зупинено до набрання законної сили рішенням у справі № 420/7821/20.

Ухвалою суду від 26.08.2021р., яка занесена до протоколу засідання, поновлено провадження у справі, залучено до участі у справі другого відповідача Головне управління ДПС в Одеській області як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України (код ЄДРПОУ ВП 44069166); підготовче провадження в адміністративній справі закрито; призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 13.09.2021р.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечував, посилаючись на обставини, зазначені у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Головним управлінням ДПС в Одеській області на підставі пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, абз. 76.3 ст. 76 ПК України проведено камеральну перевірку акціонерного товариства «ОДЕСЬКА ТЕЦ» з питань своєчасності сплати податку на додану вартість за 2017 рік.

За наслідками перевірки складено акт №1595/15-32-51-04/05471158 від 05.03.2020р. «Про результати перевірки своєчасності сплати податку на додану вартість акціонерне товариство «ОДЕСЬКА ТЕЦ», код за за 2017 рік» (а.с.13), відповідно до висновків якого встановлено, що акціонерне товариство «ОДЕСЬКА ТЕЦ» порушено терміни сплати самостійно визначеного грошового зобов`язання з податку на додану вартість протягом строків, визначених п. 57.1 ст. 57 ПК України. При цьому зазначено про несвоєчасну сплату узгодженого податкового зобов`язання з податку на додану вартість у загальній сумі 3191093,00 грн. за 2017р. Відповідальність за несплату узгодженої суми податкових зобов`язань протягом граничних строків передбачена п. 126.1 ст. 126 ПК України.

За результатами перевірки прийнято податкове повідомлення-рішення № від 03.04.2020 р., яким за порушення строку сплати суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість у сумі 3191093,00 грн., визначеного пп. 57.1, 57.3 ст. 57, п. 203.2 ст. 203 ПК України та на підставі п. 126.1 ст. 126 ПК України за затримку 407 календарних днів зобов`язано акціонерне товариство «ОДЕСЬКА ТЕЦ» сплатити штраф у розмірі 20 % у сумі 638218,60 грн. (а.с. 18-19).

Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії є вимогами для суб`єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускає бездіяльність.

Таким чином, суд з`ясовує, чи використане повноваження, надане суб`єкту владних повноважень, з належною метою; обґрунтовано, тобто вчинено через вмотивовані дії; безсторонньо, тобто без проявлення неупередженості до особи, стосовно якої вчиняється дія; добросовісно, тобто щиро, правдиво, чесно; розсудливо, тобто доцільно з точки зору законів логіки і загальноприйнятих моральних стандартів; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, тобто з рівним ставленням до осіб; пропорційно та адекватно; досягнення розумного балансу між публічними інтересами та інтересами конкретної особи.

Згідно пп. 16.1.4 п. 16.4 ст. 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до п. 31.1 ст. 31 ПК України строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Пунктом 36.1 ст. 36 ПК України передбачено, що податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Згідно з п. 38.1 ст. 38 ПК України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Пунктом 54.1 ст. 54 ПК України встановлено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

В свою чергу, відповідно до пп. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно п. п. 14.1.156, 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк); податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до пп.20.1.4 п. 20.1 ст.20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Пунктом 75.1 ст.75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

За приписами абз. 2 а. 76.3 ст. 76 ПК України камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання.

Камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу.

За змістом пп. 49.18 ПК України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює Податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює:

календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця;

календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя);

календарному року, крім випадків, передбачених підпунктами 49.18.4 та 49.18.5 цього пункту - протягом 60 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року;

календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу.

Так, згідно абз. 1 п.76.3 ст. 76 ПК України камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання.

Камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу.

За змістом акта перевірки №1595/15-32-51-04/05471158 від 05.03.2020р., податковим органом встановлено порушення термінів сплати самостійно визначеного грошового зобов`язання з податку на додану вартість, протягом строків вказаних в п. 57.1 ст. 57 ПК України. Зокрема зазначено, що заборгованість по податковій декларації з ПДВ № від 20.03.2017 р. сплачена з простроченням терміну сплати. Так, за висновком податкового органу прострочено 407 днів по податковій декларації № від 20.03.2017 р.

Судом встановлено, що AT «Одеська ТЕЦ» подано декларацію з ПДВ за січень 2020 року № від 19.02.2020 р. (а.с. 20).

Згідно п. 203.2 ст. 203 ПК України сума податкового зобов`язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Таким чином, термін сплати податкового зобов`язання з ПДВ за січень 2020 року спливав 29.02.2020 р.

AT «Одеська ТЕЦ» здійснено платежі відповідно до платіжного доручення № 288 від 25.02.2020р. на суму 3191093,00 грн. як погашення поточної заборгованості з ПДВ відповідно до податкової декларації з ПДВ за січень 2020 року № від 19.02.2020 р. (а.с. 48). У «призначенні платежу» визначено код виду сплати « 101», що згідно Порядку заповнення документів на переказ у разі сплати (стягнення) податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску, здійснення бюджетного відшкодування податку на додану вартість, повернення помилково або надміру зарахованих коштів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №666 від 24.07.2015р., є кодом виду сплати «суми податків і зборів».

Згідно Порядку заповнення документів на переказ у разі сплати (стягнення) податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску, здійснення бюджетного відшкодування податку на додану вартість, повернення помилково або надміру зарахованих коштів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №666 від 24.07.2015р., для сплати «Надходження до бюджету коштів у рахунок погашення податкового боргу» визначено код виду сплати « 140».

Як вбачається зі змісту акту перевірки, податковим органом зроблено висновок про те, що AT «Одеська ТЕЦ» сплачено по податковій декларації з податку на додану вартість № від 20.03.2017р. на суму 3 091 684, 00 грн. - 25 лютого 2020 року, а по податковій декларації з податку на додану вартість № від 20.04.2017 р. на суму 99 409,00 грн. - 25 лютого 2020 року та відповідно до ст. 126 ПК України, порушення термінів сплати узгодженого грошового зобов`язання є підставою для нарахування штрафу.

Відповідно до п. 87.9 ст. 87 ПК України, у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Суд враховує, що позивачем при здійсненні платежу згідно платіжного доручення № 288 від 25.02.2020р. на суму 3191093,00 грн. було зазначено призначення платежу із відповідним кодом виду сплати згідно з Порядком заповнення документів на переказ у разі сплати (стягнення) податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску, здійснення бюджетного відшкодування податку на додану вартість, повернення помилково або надміру зарахованих коштів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України №666 від 24.07.2015р.

За змістом п. 87.1 ст. 87 ПК України джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Джерелом самостійної сплати грошових зобов`язань з податку на додану вартість є суми коштів, джерела яких зазначені в абзаці першому цього пункту та обліковуються в системі електронного адміністрування податку на додану вартість. У разі сплати податкових зобов`язань, що виникли до 1 липня 2015 року, та/або погашення податкового боргу за податковими зобов`язаннями, що виникли до 1 липня 2015 року, перерахування коштів до бюджету здійснюється безпосередньо з поточних рахунків платника податків, відкритих у банках.

Відповідно до п. 6 ст. 7 Закону України «Про Національний банк України» Національний банк здійснює державне регулювання на платіжному ринку, визначає засади функціонування платіжного ринку України, регулює діяльність надавачів платіжних послуг, надавачів обмежених платіжних послуг, платіжних систем та технологічних операторів платіжних послуг, визначає порядок надання платіжних послуг та обмежених платіжних послуг, здійснює нагляд за діяльністю учасників платіжного ринку.

За приписами п. 1.7 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою правління Національного банку України № 22 від 21.01.2004р., кошти з рахунків клієнтів банки списують лише за дорученнями власників цих рахунків (включаючи договірне списання коштів згідно з главою 6 цієї Інструкції) або на підставі розрахункових документів стягувачів згідно з главами 5 та 12 цієї Інструкції.

За змістом п. 3.8 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою правління Національного банку України № 22 від 21.01.2004р., банк приймає від платника платіжні доручення та інші розрахункові документи, грошовий чек на перерахування (видачу) коштів для виплати заробітної плати в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням із Національним банком та центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення.

Банк не перевіряє правильність нарахування, обчислення і строків сплати єдиного внеску. Відповідальність за порушення порядку нарахування, обчислення і строків сплати єдиного внеску несе платник.

Платник, який перебуває на казначейському обслуговуванні, подає до банку, у якому відкрито рахунок для обліку коштів, що перераховуються Державною казначейською службою України для здійснення цільових виплат готівкою, лише грошовий чек на отримання заробітної плати.

Аналіз наведених норм свідчить, що саме платник визначає призначення платежу відповідно до чинного законодавства України, тому суми податкових зобов`язань або податкового боргу з урахуванням норм п. 87.9 ст. 87 ПК України, слід вважати сплаченими у день реєстрації банківською установою платіжного документа із зазначеним у ньому призначенням платежу на сплату відповідних податкових зобов`язань або податкового боргу, визначених платником податків та коду виду платежу « 101».

ПК України визначено вичерпний перелік заходів, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу та серед таких заходів немає зміни призначення платежу, самостійно визначеного платником податків.

Таким чином, у разі недотримання платником податків порядку черговості погашення податкового боргу та виконання податкових зобов`язань, передбаченого п. 203.2 ст. 203 ПК України, податковий орган не наділений правом чи обов`язком змінювати призначення платежу, визначене платником податків.

Верховний Суд у постанові від 07.08.2018 р. по справі №2а-664/11/1370 зазначив, що самостійне зарахування податковим органом сплачених платником податку сум у рахунок податкового боргу або тих податкових зобов`язань, які не вказані в призначенні платежу під час перерахування платником податків коштів до бюджету, є неправомірним.

Крім того, податковим органом не прийнято до уваги, що податковий борг акціонерного товариства «ОДЕСЬКА ТЕЦ» виник по податкових деклараціях з податку на додану вартість № від 20.03.2017 р., № від 20.04.2017р., коли AT «Одеська ТЕЦ» перебувало в ліквідаційній процедурі відповідно до постанови Господарського суду Одеської області від 13.12.2016 р. (а.с. 9-10).

Відповідно до п. 1.3 ст. 1 ПК України, цей Кодекс не регулює питання погашення податкових зобов`язань або стягнення податкового боргу з осіб, на яких поширюються судові процедури, визначені Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Порядок погашення кредиторських вимог банкрутом регулювався відповідно до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Відповідно до ст. 45 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (чинного на час подання вищевказаних декларації), кошти, одержані від продажу майна банкрута, спрямовуються на задоволення вимог кредиторів у порядку, встановленому цією статтею. Вимоги кожної наступної черги задовольняються у міру надходження на рахунок коштів від продажу майна банкрута після повного задоволення вимог попередньої черги, крім випадків, установлених цим Законом. У разі недостатності коштів, одержаних від продажу майна банкрута, для повного задоволення всіх вимог однієї черги вимоги задовольняються пропорційно сумі вимог, що належить кожному кредиторові однієї черги. Вимоги щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів) погашаються в третю чергу.

Позивач акцентував увагу на тому, що у справі про визнання банкрутом AT «Одеська ТЕЦ» було визнано кредиторську заборгованість зі сплати податків на суму 18 857 770, 37 грн. перед ДПІ в Суворовському районі м. Одеси в третю чергу. Під час ліквідаційної процедури, ліквідатором було здійснено повне погашення визнаних кредиторських вимог ДПІ в Суворовському районі м. Одеси в третю чергу. Під час розгляду справи про визнання банкрутом AT «Одеська ТЕЦ» в ліквідаційній процедурі, інші грошові вимоги зі сплати податків та зборів перед податковими органами, судом не визнавались.

За приписами ст. 38 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (чинного на час подання вищевказаних декларації), з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури: господарська діяльність банкрута завершується закінченням технологічного циклу з виготовлення продукції у разі можливості її продажу за виключенням укладення та виконання договорів, що мають на меті захист майна банкрута або забезпечення його збереження (підтримання) у належному стані, договорів оренди майна, яке тимчасово не використовується, на період до його продажу в процедурі ліквідації тощо; у банкрута не виникає жодних додаткових зобов`язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів)), крім витрат, безпосередньо пов`язаних із здійсненням ліквідаційної процедури; припиняється нарахування неустойки (штрафу, пені), процентів та інших економічних санкцій за всіма видами заборгованості банкрута.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 15.01.2019р. провадження по справі про визнання банкрутом ПАТ «Одеська ТЕЦ» () закрито (а.с. 11-12).

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 21.03.2019р. у справі № 420/866/19 визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області №8/11/15-32-17-02/21 від 08.02.2019р. про стягнення коштів з рахунків платника податків у банках у рахунок погашення податкового боргу шляхом стягнення коштів з Публічного акціонерного товариства Одеська ТЕЦ (код ЄДРПОУ 05471158).

У постанові Верховного Суду від 16.04.2019 р. у справі № 925/871/15 Верховний Суд дійшов висновку, що з урахуванням положень пункту 1.3. статті ПК України та положень частини першої статті 38 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», з моменту визнання боржника банкрутом (ухвалення постанови у справі про банкрутство) у банкрута не виникає обов`язку зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), котрі нараховані після моменту визнання боржника банкрутом, крім витрат, безпосередньо пов`язаних із здійсненням ліквідаційної процедури.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 19.11.2020р. у справі № 420/7821/20 визнано протиправною бездіяльність Головного управління ДПС в Одеській області щодо несписання/неприпинення податкових зобов`язань Акціонерного Товариства Одеська ТЕЦ, що виникли під час ліквідаційної процедури; зобов`язано Головне управління ДПС в Одеській області припинити податкові зобов`язання Акціонерного Товариства Одеська ТЕЦ (Код 05471158), що виникли на підставі податкових декларацій, поданих під час ліквідаційної процедури:

- з екологічного податку за 4 квартал 2016 року (із розрахунком № 1, розрахунком № 2, розрахунком № 3) № від 24.01.2017 року за викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами забруднення в сумі 98779,44 грн.; скиди забруднюючих речовин безпосередньо у водні об`єкти 42432,93 грн.; розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях чи на об`єктах 104,88 грн.;

- з екологічного податку за І квартал 2017 року (із розрахунком №1, розрахунком № 2, розрахунком № 3) № від 19.04.2017 року за викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами забруднення в сумі 157957,97 грн.; скиди забруднюючих речовин безпосередньо у водні об`єкти 67321,95 грн.; розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях чи на об`єктах 324,70 грн.;

- з екологічного податку за 2 квартал 2017 року (із розрахунком № 1, розрахунком № 2, розрахунком № 3) № від 13.12.2017 року за викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами забруднення в сумі 133,98 грн.; розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях чи на об`єктах 93,71 грн.;

- з екологічного податку за 3 квартал 2017 року (із розрахунком № 1, розрахунком № 2, розрахунком № 3) № від 02.01.2018 року за викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами забруднення в сумі 133,98 грн.; розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях чи на об`єктах 27,05 грн.;

- з екологічного податку за 4 квартал 2017 року (із розрахунком № 1, розрахунком № 2, розрахунком № 3) № від 23.01.2018 року за викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами забруднення в сумі 70441,70 грн.; скиди забруднюючих речовин безпосередньо у водні об`єкти 12080,74 грн.; розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях чи на об`єктах 28,74 грн.;

- з екологічного податку за 1 квартал 2018 року (із розрахунком № 1, розрахунком № 2, розрахунком № 3) № від 20.04.2018 року за викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами забруднення в сумі 188574,51 грн.; скиди забруднюючих речовин безпосередньо у водні об`єкти 24390,88 грн.; розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях чи на об`єктах 38,93 грн.;

- з екологічного податку за 2 квартал 2018 року (із розрахунком № 1, розрахунком № 2, розрахунком № 3) № від 18.07.2018 року за викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами забруднення в сумі 7529,76 грн.; скиди забруднюючих речовин безпосередньо у водні об`єкти 328,89 грн.; розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях чи на об`єктах 4,44 грн.;

- з екологічного податку за 3 квартал 2018 року (із розрахунком № 1, розрахунком № 2, розрахунком № 3) № від 23.10.2018 року за викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами забруднення в сумі 148,97 грн.; розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях чи на об`єктах 2,07 грн.;

- з екологічного податку за 4 квартал 2018 року № від 23.01.2019 року із уточнюючою податковою декларацією № від 20.04.2019 за 4 квартал 2018 року (із розрахунком № 1, розрахунком № 2, розрахунком № 3) за викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами забруднення в сумі 100050,50 грн.; скиди забруднюючих речовин безпосередньо у водні об`єкти 62982,23 грн.; розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях чи на об`єктах 13,92 грн.;

- з рентної плати за 1 квартал 2017 року від 19.04.2017 року № на суму 142008,86 грн.

- з рентної плати за 2 квартал 2017 року від 15.01.2018 року № на суму 22019,23 грн.

- з рентної плати за 3 квартал 2017 року від 16.01.2018 року № на суму 17504,45 грн. (уточнююча податкова декларація з рентної плати за 3 квартал 2017 року від 25.01.2018 року №, сума не змінилась).

- з рентної плати за 4 квартал 2017 року від 17.01.2018 року № на суму 112804.45 грн.

- з ПДВ за січень 2017 року № від 17.02.2017 року на суму 5174657 грн.

- з ПДВ за лютий 2017 року № від 20.03.2017 року на суму 5772712 грн.

- з ПДВ за березень 2017 року № від 20.04.2017 року на суму 6268257 грн.

- з ПДВ за квітень 2017 року № від 18.05.2017 року на суму 2260551 грн.

- з ПДВ за листопад 2017 року № від 18.12.2017 року на суму 1639123 грн.

- з ПДВ за лютий 2018 року № від 16.03.2018 року на суму 770070,00 грн.

- з податку на нерухоме манно, відмінне від земельної ділянки на 2017 рік № від 09.02.2018 на суму 54 795, 99 грн.

- з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на 2018 рік № від 09.02.2018 року на суму 153 004, 14 грн.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19.11.2020р. у справі № 420/7821/20 набрало законної сили 28.04.2021р.

За приписами ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини, виходячи з системного аналізу норм чинного законодавства, суд дійшов висновку, що податковий орган не мав права зараховувати сплату AT «Одеська ТЕЦ» коштів по поточним податковим деклараціям в рахунок сплати податкових зобов`язань, що виникли під час процедури ліквідації, тому нарахування позивачу згідно п. 126.1 ст. 126 ПК України штрафних санкцій за порушення строку сплати суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість у сумі 3191093,00 грн., визначеного пп. 57.1, 57.3 ст. 57, п. 203.2 ст. 203 ПК України, за затримку 407 календарних днів є неправомірним, в зв`язку з чим податкове повідомлення-рішення № від 03.04.2020 р. є протиправним та підлягає скасуванню.

Частиною 1 ст.5 КАС України встановлено, що адміністративне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Так, згідно з статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997р., (далі - Конвенція) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Дану справу суд вирішує як справу майнового характеру, на підставі рішення Європейського суду з прав людини від 14.10.2010р. у справі "Щокін проти України", зі змісту якого вбачається, що збільшення податковим органом зобов`язань особи з податку є втручанням до його майнових прав.

Отже, за практикою Європейського суду з прав людини вимога про визнання протиправним рішення суб`єкта владних повноважень, яке впливає на склад майна позивача, у тому числі шляхом безпідставного стягнення податків, зборів, штрафних санкцій тощо, є майновою.

У зв`язку з викладеним, протиправне винесення податковим органом оскаржуваного податкового повідомлення-рішення становить втручання у мирне володіння майном суб`єкта господарювання, що порушує статтю 1 Першого протоколу до Конвенції.

Рішення Європейського суду з прав людини згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" застосовуються судами як джерело права.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Суд акцентує увагу на тому, що відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у п. 110 рішення від 23.07.2002 р. у справі "Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" Суд визначив, що "…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.

З огляду на зазначене суд вважає, що податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС в Одеській області № від 03.04.2020 р. є таким, що не відповідає нормам чинного законодавства, тому підлягає скасуванню.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно положень ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що при прийнятті рішення суд дійшов висновку про задоволення позову, суд вважає за необхідне, з урахуванням приписів ч. 1 ст. 139 КАС України, стягнути з Головного управління ДПС в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь акціонерного товариства «ОДЕСЬКА ТЕЦ» судовий збір у розмірі 9573,28 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 8, 9, 10, 77, 90, 139, 242-246, 250, 251, 255, 262, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов акціонерного товариства «ОДЕСЬКА ТЕЦ» (65003, м. Одеса, вул. Церковна, 29; ) до Головного управління ДПС в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5; ), Головного управління ДПС в Одеській області як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (65044, Одеська обл., місто Одеса, вул. Семінарська, буд. 5; код ЄДРПОУ ВП 44069166) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 03.04.2020 р., - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області № від 03.04.2020 р.

Стягнути з Головного управління ДПС в Одеській області як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (65044, Одеська обл., місто Одеса, вул. Семінарська, буд. 5; код ЄДРПОУ ВП 44069166) за рахунок бюджетних асигнувань на користь акціонерного товариства «ОДЕСЬКА ТЕЦ» (65003, м. Одеса, вул. Церковна, 29; ) судовий збір у розмірі 9573,28 грн. (дев`ять тисяч п`ятсот сімдесят три гривні 28 коп.).

Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до п.15.5 ч.1 розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України через Одеський окружний адміністративний суд до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 20.09.2021р.

Суддя: Г.П. Самойлюк