Справа № 420/4781/21
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2021-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/4781/21
Головуючий в 1 інстанції: Самойлюк Г.П.

Дата і місце ухвалення 07.06.2021р., м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Бойка А.В.,

суддів: Федусика А.Г.,

Шевчук О.А.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07.06.2021 року по справі №420/4781/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання здійснити розрахунок та виплату пенсії, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду першої інстанції з позовом, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №116 від 22.05.2020 р. Про утримання надміру виплачених сум пенсій, рішення №52 від 06.10.2020р. Про відмову у перерахунку пенсій;

- зобов`язати відповідача здійснити розрахунок та виплату позивачу пенсії з 01.10.2020р. з урахуванням заробітної плати, згідно з довідками про заробітну плату для обчислення пенсії №60-0034/375 від 29.07.2020р., №60-0034/576 від 29.07.2020р., виданих Національним банком України та повернути утримані суми з пенсії до раніше встановленого розміру з квітня 2020 року.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 07.06.2021 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Суд визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №116 від 22.05.2020 р. Про утримання надміру виплачених сум пенсій, та рішення №52 від 06.10.2020р. Про відмову у перерахунку пенсій, зобов`язав відповідача здійснити розрахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.10.2020р. з урахуванням заробітної плати, згідно з довідками про заробітну плату для обчислення пенсії №60-0034/575 від 29.07.2020р., №60-0034/576 від 29.07.2020р., виданих Національним банком України та повернути утримані суми з пенсії до раніше встановленого розміру з квітня 2020 року.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи.

Апелянт зазначив, що суд першої інстанції приймаючи судове рішення не надав належну правову оцінку його доводам з приводу дотримання позивачем строку звернення до суду з відповідним позовом, встановленого ст. 122 КАС України. З приводу рішень про утримання надміру виплачених сум пенсій зазначив, що перевірками достовірності документів про заробітну плату, наданих позивачем для обчислення пенсії було встановлено, що довідка про заробітну плату №06/115 від 12.03.2004р. містить відхилення в сумах заробітної плати, у зв`язку з чим позивачу надмірно виплачено пенсійні виплати у розмірі 43 241,64 грн., які з урахуванням положень ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» підлягають поверненню. Відносно рішення про відмову у перерахунку пенсії, зазначив, що подані позивачем довідки містять складові, які не враховуються при підрахунку сум пенсій, у зв`язку з чим позивачу було відмовлено у задоволенні його заяви про перерахунок пенсії від 05.10.2020р.

З огляду на зазначене, апелянт просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове про відмову у задоволенні позову.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначила, що суд першої інстанції вірно встановив усі обставини справи та надав їм належну правову оцінку, у зв`язку з чим просила залишити судове рішення без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Одеській області та отримує пенсію за віком, яку розраховано на підставі довідки про заробіток для обчислення пенсії №06/115 від 12 березня 2004 р., виданої Акціонерним комерційним банком Прем`єрбанк.

За результатами перевірки достовірності наданих позивачем документів для обчислення пенсії, фахівцями пенсійного органу встановлено, що довідка про заробітну плату, видана позивачу Акціонерним комерційним банком Прем`єрбанк №06/115 від 12.03.2004р., містить відхилення в сумах виплаченої позивачу заробітної плати, а саме до останніх включені суми, які не враховуються (проїзд, харчування), а також присутні арифметичні помилки (а.с. 22-25).

З урахуванням виявлених недоліків, 23.10.2019 року Національний банк України (як орган в якому зберігається відповідна документація АКБ Прем`єрбанк) видав ОСОБА_1 нову довідку про заробітну плату для обчислення пенсії за №60-0036/515.

На підставі отриманої інформації, 22.05.2020 р. ГУ ПФУ в Одеській області прийнято рішення №116 Про утримання з ОСОБА_1 надміру виплачених сум, яке в подальшому неодноразово корегувалось, в частині періодів та суми переплати.

05 жовтня 2020 р. позивач звернулась до ГУ ПФУ в Одеській області із заявою, в якій просила провести перерахунок призначеної їй пенсії, з урахуванням заробітної плати за 60 календарних місяців підряд до 2000 р., на підставі довідок про заробітну плату, виданих Національним банком України № 60-0034/575, №60-0034/576, № 60-0034/577 від 29.07.2020 р.

Рішенням від 06.10.2020р. пенсійний орган відмовив позивачу у задоволенні її заяви, посилаючись на акт перевірки від 03.10.2019 р. №1789-2, яким встановлено відхилення в сумах виплаченої позивачу заробітної плати у період з 01.03.1993р. по 28.02.1998р.

На думку позивача рішення відповідача про утримання надміру виплачених сум пенсій, а також рішення про відмову у перерахунку пенсії є протиправним, що стало підставою її звернення до суду з відповідним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки відповідачем не доведено факту зловживань, вини чи недобросовісності з боку пенсіонера при надані документів для обчислення пенсії, підстави для стягнення з неї надміру виплачених сум пенсії, відсутні, у зв`язку з чим визнав протиправними та скасував оскаржувані рішення, а також, зобов`язав ГУ ПФУ в Одеській області здійснити розрахунок та виплату призначеної позивачу пенсії з 01.10.2020р. з урахуванням заробітної плати, згідно з довідками про заробітну плату для обчислення пенсії №60-0034/575 від 29.07.2020р., №60-0034/576 від 29.07.2020р., виданих Національним банком України та повернути утримані суми з пенсії до раніше встановленого розміру з квітня 2020 року.

Судова колегія погоджується з доводами суду першої інстанції про незаконність рішень пенсійного органу про утримання надміру виплачених сум пенсій, та про відмову у перерахунку пенсії, разом з тим, вважає передчасним висновок суду першої інстанції про наявність підстав для зобов`язати відповідача здійснити розрахунок та виплату призначеної позивачу пенсії з 01.10.2020р. з урахуванням заробітної плати, згідно з довідками про заробітну плату для обчислення пенсії №60-0034/375 від 29.07.2020р., №60-0034/576 від 29.07.2020р., виданих Національним банком України, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 ст. 46 Конституції України визначено, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам регулює Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV, прийнятий 9 липня 2003 року (далі - Закон №1058-IV).

За змістом ч.3 ст.4 Закону №1058-IV, виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються види пенсійного забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення.

Відповідно до змісту ст. 5 Закону №1058-IV, цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються: види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат.

Приписами ст. 8 Закону №1058-IV передбачене право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Стаття 26 Закону №1058-IV визначає порядок та умови призначення пенсії за віком особі після досягнення нею віку 60 років за наявності відповідного страхового стажу.

Згідно з ч. 1 та ч. 3 ст. 44 Закону №1058-VІ заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Cтаттею 64 Закону №1058-ІV передбачено, що територіальні органи Пенсійного фонду України мають право проводити планові та позапланові перевірки документів для оформлення пенсії, виданих підприємствами, установами та організаціями, а також поданих відомостей про застрахованих осіб, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсійні виплати.

Аналіз наведених вище положень Закону свідчить, що чинним законодавством України визначено чіткий порядок, хронологію, обов`язки та права пенсійного органу за наслідками розгляду поданих громадянами заяв про призначення (перерахунок) пенсій, до яких, в тому числі, належить право на перевірку поданих громадянами документів.

Як вбачається з матеріалів справи, у жовтні 2020 р. позивач звернулась до ГУ ПФУ в Одеській області із заявою, в якій просила провести перерахунок призначеної їй пенсії, з урахуванням даних про заробітну плату, зазначених Національним банком України у довідках від 29.07.2020 р. за №60-0034/575, №60-0034/576, №60-0034/577.

Рішенням ГУ ПФУ в Одеській області від 06.10.2020р. пенсійний орган відмовив позивачу у задоволенні її заяви, посилаючись на акт перевірки від 03.10.2019 р. №1789-2, в якому на думку пенсійного органу встановлено факт відхилення в сумах виплаченої позивачу заробітної плати у спірний період.

Ознайомившись зі змістом виданих позивачу довідок про заробітну плату від 12.03.2004р., від 23.10.2019р., від 29.07.2020р., та актом перевірки достовірності поданих документів від 03.10.2019 р., судом апеляційної інстанції встановлено, що інформація про заробітну плату, зазначена Національним банком України у виданих позивачу довідках від 29.07.2020 р. за період з 01.03.1993р. до 31.12.1998р. не співпадає, ані з даними довідки на підставі якої позивачу призначалась пенсія, ані з даними довідки Національного банку України, виданої за результатами проведеної відповідачем у жовтні 2019 року перевірки.

Крім цього, судом апеляційної інстанції встановлено, що перевірка поданих позивачем відомостей про заробітну плату, що проводилась пенсійним органом у жовтні 2019 року не охоплювала частину періоду роботи позивача з березня по грудень 1998р.

За наведених вище обставин, враховуючи, що відповідач у встановленому законом порядку не перевіряв інформацію про заробітну плату позивача з 01.03.1993р. до 31.12.1998р., зазначену Національним банком України у довідках від 29.07.2020р., судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про протиправність рішення ГУ ПФУ в Одеській області Про відмову у перерахунку пенсій від 06.10.2020р.

Разом з тим, судова колегія вважає помилковими висновки суду першої інстанції про наявність підстав для зобов`язання відповідача здійснити розрахунок та виплату призначеної позивачу пенсії з 01.10.2020р. з урахуванням заробітної плати, згідно з довідками №60-0034/375 від 29.07.2020р., №60-0034/576 від 29.07.2020р., виданих Національним банком України, виходячи з наступного.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постановах від 13.02.2018 року у справі № 361/7567/15-а, від 07.03.2018 року у справі № 569/15527/16-а, від 20.03.2018 року у справа № 461/2579/17, від 20.03.2018 року у справі № 820/4554/17, від 03.04.2018 року у справі №569/16681/16-а та від 12.04.2018 року справа №826/8803/15, дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Поняття дискреційних повноважень наведене, зокрема, у Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, відповідно до яких під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Отже, дискреційними повноваженнями є право суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом такого права є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова "може".

У такому випадку дійсно суд не може зобов`язати суб`єкта владних повноважень обрати один з правомірних варіантів поведінки, оскільки який би варіант реалізації повноважень не обрав відповідач, кожен з них буде правомірним, а тому це не порушує будь-чиїх прав.

У спірних у цій справі правовідносинах, в разі настання визначених законодавством умов, відповідач зобов`язаний до вчинення конкретних дій - розглянути заяву позивача у встановленому законом порядку, а за умови відповідності заяви та доданих до неї документів вимогам законодавства - прийняти рішення про задоволення заяви. Підставою для відмови у задоволенні заяви позивача можуть бути лише визначені законом обставини. Відповідач не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти на власний розсуд - розглянути заяву, або ж ні; прийняти рішення про задоволення заяви, або ж рішення про відмову у її задоволенні.

Визначальним є те, що у кожному конкретному випадку звернення особи із заявою, з урахуванням фактичних обставин, згідно із законом існує лише один правомірний варіант поведінки суб`єкта владних повноважень.

Однак, як і будь-який інших спосіб захисту, зобов`язання відповідача прийняти рішення може бути застосовано судом за наявності необхідних та достатніх для цього підстав (постанова Верховного Суду від 21.07.2020 року по справі № 823/176/17).

Оскільки відповідач при прийнятті рішення про відмову у перерахунку пенсії не перевіряв інформацію про заробітну плату позивача, зазначену Національним банком України у довідках від 29.07.2020р., судова колегія вважає, що вимоги про зобов`язання ГУ ПФУ в Одеській області здійснити розрахунок та виплату позивачу пенсії з 01.10.2020р. з урахуванням заробітної плати згідно з довідками про заробітну плату для обчислення пенсії №60-0034/375 від 29.07.2020р., №60-0034/576 від 29.07.2020р., виданих Національним банком України є передчасними.

З огляду на встановлені обставини справи та наведені норми законодавства, якими регулюються спірні відносини, суд апеляційної інстанції вважає, що належним способом захисту прав позивача у даній справі, є зобов`язання ГУ ПФУ в Одеській області повторно розглянути подану позивачем заяву про призначення пенсії за віком від 23.09.2020р., з урахуванням висновків суду.

З приводу доводів апелянта про порушення позивачем строків звернення до суду, встановлених ч.2 ст. 122 КАС України, з вимогами, які стосуються законності рішення пенсійного органу про утримання надміру виплачених сум пенсій від 22.05.2020 р. №116, судова колегія зазначає, що після прийняття вказаного вище рішення відповідач двічі вносив у нього коригування щодо періоду та розміру надміру виплачених коштів.

Враховуючи, що останнє повідомлення відповідача про внесення змін до вищевказаного рішення позивач отримав у жовтні 2020року, судова колегія вважає, що адміністративний позов в частині вимог, що стосуються законності рішення пенсійного органу про утримання надміру виплачених сум пенсій, подано позивачем у строки встановленні ч.2 ст. 122 КАС України.

Відповідно до ст. 317 КАС України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Частина 4 цієї статті Кодексу встановлює, що зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Враховуючи встановлені судом апеляційної інстанції обставини, відповідно до ст.317 КАС України, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне змінити абзац 4 резолютивної частини рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07.06.2021 року.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 325, 327, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07.06.2021 року змінити, виклавши абзац 4 резолютивної частини судового рішення суду першої інстанції у наступній редакції: «Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути подану ОСОБА_1 заяву про призначення (перерахунок) пенсії від 05 жовтня 2020 р., з урахуванням висновків суду, та повернути позивачу утримані суми з пенсії до раніше встановленого розміру.

В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07.06.2021 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню в касаційному порядку, відповідно до ч. 5 ст. 328 КАС України, не підлягає.

Суддя-доповідач: А.В. Бойко

Судді: А.Г. Федусик

О.А. Шевчук