Справа № 500/3935/20
Суддя: Желєзний І.В.
Дата ухвалення: 2021-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

15 вересня 2021 року

м. Київ

справа № 500/3935/20

адміністративне провадження № К/9901/27392/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Желєзного І.В.,

суддів: Бевзенка В.М., Берназюка Я.О.,

перевіривши касаційну скаргу Державної служби геології та надр України

на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 26 січня 2021 року

та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23 червня 2021 року

у справі № 500/3935/20

за позовом Державної служби геології та надр України

до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

про анулювання спеціального дозволу на користування надрами,

ВСТАНОВИВ:

Державна служба геології та надр України звернулася в Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 , в якому просила припинити право користування надрами шляхом анулювання спеціального дозволу на користування надрами №6073 від 04 серпня 2015 року.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 26 січня 2021 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23 червня 2021 року, у задоволенні позову відмовлено.

23 липня 2021 року позивачем направлено до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 26 січня 2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23 червня 2021 року у справі № 500/3935/20.

Ухвалою Верховного Суду від 11 серпня 2021 року касаційну скаргу позивача залишено без руху у зв`язку із її невідповідністю вимогам ст. 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), оскільки в такій не обґрунтовано наявність підстав касаційного оскарження, передбачених ч. 4 ст. 328 КАС України.

На виконання вимог вищезазначеної ухвали скаржником направлено до суду клопотання про усунення недоліків із обґрунтуванням наявності підстав касаційного оскарження згідно з ч. 4 ст. 328 КАС України.

Відповідно до положень п. 8 ст. 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Частиною 1 ст. 328 КАС України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Приписами п. п. 1-4 ч. 4 ст. 328 КАС України встановлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

У разі подання касаційної скарги на підставі п. 1 ч. 4 ст. 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі п. 2 ч. 4 ст. 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у ч. ч. 2 і 3 ст. 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення.

В клопотанні про усунення недоліків скаржник посилається на те, що судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосовано норми права без урахування висновків Великої Палати Верховного Суду та Верховного Суду, які висловленні у постановах від 03 квітня 2018 року у справі №761/33504/14-а, від 18 квітня 2018 року у справі №802/950/17-а, від 03 жовтня 2018 року у справі №2-а-299/10 та від 29 січня 2021 року у справі №460/669/19.

Колегія суддів відхиляє посилання скаржника на правові позиції Великої Палати Верховного Суду та Верховного Суду висловлені у постановах від 03 квітня 2018 року у справі №761/33504/14-а, від 18 квітня 2018 року у справі №802/950/17-а, від 03 жовтня 2018 року у справі №2-а-299/10 та від 29 січня 2021 року у справі №460/669/19, оскільки наведені судові рішення стосуються оцінки судом інших фактичних обставин, а також в таких відсутні правові висновки щодо застосування норм права зі спірних правовідносин.

Так, судом апеляційної інстанції зазначено, що умова припису щодо одержання земельної ділянки не виконувалась не з вини ФОП ОСОБА_1 , ним вживалися всі заходи до укладення договору оренди земельної ділянки, на якій розміщене Маслятинське родовище щебеню та каменю бутового, що підтверджується матеріалами справи.

Крім того, Верховним Судом в ухвалі про залишення касаційної скарги без руху від 11 серпня 2021 року уже відхилялися посилання скаржника на правові позиції висловлені у постановах Великої Палати Верховного Суду та Верховного Суду від 03 квітня 2018 року у справі №761/33504/14-а, від 18 квітня 2018 року у справі №802/950/17-а, від 03 жовтня 2018 року у справі №2-а-299/10.

При цьому, суть касаційної скарги зводиться до посилання на фактичні обставини справи, що не є належним правовим обґрунтуванням підстав касаційного оскарження судових рішень у розумінні ч. 4 ст. 328 КАС України.

Так, скаржник фактично зазначає про необхідність здійснити переоцінку встановлених судами у справі обставин, а також надати перевагу одним доказам над іншими, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції відповідно до ч. 2 ст. 341 КАС України.

Отже, на даний час вимоги ухвали про залишення касаційної скарги без руху скаржником не виконано, а саме не обґрунтовано наявність підстав касаційного оскарження згідно з ч. 4 ст. 328 КАС України.

Згідно з п.1 ч. 4 ст. 169 та ч. 2 ст.332 КАС України касаційна скарга повертається особі, яка її подала, якщо зазначеною особою не усунуто недоліки касаційної скарги, залишеної без руху, у встановлений судом строк.

За таких обставин, касаційна скарга не приймається до розгляду і підлягає поверненню скаржнику.

Аналогічна позиція була висловлена Верховним Судом в ухвалах від 02 березня 2020 року у справі № 400/471/19 , від 04 березня 2020 року у справі № 500/1026/19 та від 09 квітня 2020 року у справи № 580/2839/19.

Керуючись статтями 328, 330, 332 КАС України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної служби геології та надр України на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 26 січня 2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23 червня 2021 року у справі № 500/3935/20 за позовом Державної служби геології та надр України до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про анулювання спеціального дозволу на користування надрами- повернути особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та не може бути оскаржена.

Судді І.В. Желєзний
В.М. Бевзенко Я.О. Берназюк