Справа № 320/8124/20
Суддя: Колеснікова І.С.
Дата ухвалення: 2021-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2021 року м. Київ № 320/8124/20

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Колеснікової І.С., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Київській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 із позовом до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 11.01.2020, яке було складене Головним управлінням ДПС у Київській області.

Позов мотивовано протиправністю винесення відповідачем спірного податкового повідомлення-рішення, яким позивачу нараховано штраф за несвоєчасну сплату податку на нерухоме майно, оскільки такий штраф нараховано контролюючим органом у 2019 році за період з 2015 по 2018 роки, тобто понад три роки, та з огляду на отримання позивачем податкових повідомлень-рішень про нарахування податку за 2015-2018 роки лише у 2019 році, що унеможливлює виникнення заборгованості з такого податку за минулі роки, оскільки без отримання платником податку відповідного податкового повідомлення-рішення про нарахування податку на нерухоме майно не починається відлік 60-ти денного строку для сплати податку.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 08.10.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву.

Відповідачем подано письмовий відзив на позовну заяву, згідно якого позов не визнано. Зазначено про правомірність спірного податкового повідомлення-рішення, з огляду на встановлення під час проведеної контролюючим органом камеральної перевірки щодо позивача фактів несплати ним податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, чим порушено вимоги підпункту 266.10.1 пункту 266.10 статті 266 Податкового кодексу України, що є підставою для застосування до позивача визначених законодавством штрафних санкцій.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази та з`ясувавши обставини справи, судом встановлено таке.

Головним управлінням ДПС у Київській області проведено камеральну перевірку своєчасності подання податкової звітності, повноти нарахування, своєчасності сплати узгодженої суми податкового зобов`язання податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), за результатами якої складено акт перевірки від 13.11.2019 №001660/10-36-55-05/ НОМЕР_1 .

На підставі зазначеного акта перевірки Головним управлінням ДПС у Київській області винесено податкове повідомлення-рішення № від 11.01.2020, яким позивача зобов`язано сплатити штраф у розмірі 20% (63591,42 грн.) за затримку сплати грошового зобов`язання в сумі 317957,10 грн. з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Рішенням Державної податкової служби України від 31.03.2020 №П/99-00-080504-09 вказане податкове повідомлення-рішення залишено без змін, а скаргу ОСОБА_1 без задоволення.

Вважаючи протиправним податкове повідомлення-рішення, яким позивача яким позивача зобов`язано сплатити штраф за затримку сплати грошового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2015-2018 роки, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає таке.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядок їх адміністрування, права та обов`язки платників податків, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010 №2755-VI (з наступними змінами та доповненнями, в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин).

Відповідно до підпункту 265.1.1 пункту 265.1 статті 265 податкового кодексу України, податок на майно складається з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Згідно підпункту 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу України, платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

За приписами абзацу першого підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України, податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Підпунктом 266.9.1 пункту 266.9 статті 266 Податкового кодексу України визначено, що податок сплачується за місцем розташування об`єкта/об`єктів оподаткування і зараховується до відповідного бюджету згідно з положеннями Бюджетного кодексу України.

Фізичні особи можуть сплачувати податок у сільській та селищній місцевості через каси сільських (селищних) рад або рад об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, за квитанцією про прийняття податків.

Відповідно до пункту «а» підпункту 266.10. пункту 266.10 статті 266 Податкового кодексу України, податкове зобов`язання за звітний рік з податку сплачується фізичними особами протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Законом № 2245-VIII від 07.12.2017, який набрав чинності з 01.01.2018, пункт 266.10 статті 266 Податкового кодексу доповнено підпунктами наступного змісту: « 266.10.2. У разі якщо контролюючий орган не надіслав (не вручив) податкове/податкові повідомлення-рішення у строки, встановлені підпунктом 266.7.2 пункту 266.7 цієї статті, фізичні особи звільняються від відповідальності, передбаченої цим Кодексом за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання.»; « 266.10.3. Податкове зобов`язання з цього податку може бути нараховано за податкові (звітні) періоди (роки) в межах строків, визначених пунктом 102.1 статті 102 цього Кодексу.».

Отже, положеннями Податкового кодексу, чинними на час нарахування контролюючим органом позивачу податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2015-2018 роки, передбачалось, що податкові повідомлення-рішення про сплату сум такого податку надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком). При цьому такий платник податків був зобов`язаний сплатити нараховані контролюючим органом суми податку протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Крім того, за приписами пункту 126.3 статті 126 Податкового кодексу України, який набрав чинності з 01.01.2018, у разі якщо контролюючий орган не надіслав (не вручив) фізичній особі податкове/податкові повідомлення-рішення з податку на майно у строки, встановлені відповідними нормами цього Кодексу, фізичні особи звільняються від відповідальності, передбаченої цим Кодексом за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання.

Як убачається зі змісту акта перевірки від 13.11.2019 №001660/10-36-55-05/, на підставі якого відповідачем прийнято спірне податкове повідомлення-рішення, перевіркою встановлено порушення позивачем пункту 266.9 статті 266 Податкового кодексу України, а саме граничних термінів сплати визначених грошових зобов`язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки з фізичних осіб за 2014 рік згідно податкових повідомлень-рішень (форма «Ф») №б/н від 10.06.2015, №б/н від 10.06.2015; за 2016 рік згідно податкових повідомлень-рішень (форма «Ф») №б/н від 30.06.2017, №б/н від 30.06.2017; за 2017 рік згідно податкових повідомлень-рішень (форма «Ф») №0-2653 від 07.05.2018, №0-2653 від 07.05.2018.

Позивачем наголошено на отриманні ним вказаних податкових повідомлень-рішень лише у 2019 році, після чого нею відразу було сплачено нараховані контролюючим органом суми податків. Водночас, протягом 2015-2018 років позивач не отримувала будь-яких рішень контролюючого органу про нарахування їй сум податку на нерухоме майно.

Порядок надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків затверджено наказом Міністерства фінансів України від 28.12.2015 №1204, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22.01.2016 за №124/28254 (з наступними змінами та доповненнями, в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин).

Згідно підпункту 3 пункту 1 розділу ІІ зазначеного Порядку, контролюючий орган визначає суму нарахування (зменшення) грошових, податкових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми податкових зобов`язань та/або податкового кредиту та/або бюджетного відшкодування з податку на додану вартість та/або зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, що передбачені Кодексом або іншим законодавством, і складає податкове повідомлення-рішення у випадках, якщо згідно із законодавством з питань державної митної справи, податковим та іншим законодавством відповідальним за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

За приписами пункту 2 розділу ІІ Порядку, у випадках, зазначених у пункті 1 цього розділу, відповідний структурний підрозділ контролюючого органу складає податкове повідомлення-рішення за такими формами: «Ф» для платників податків фізичних осіб, якщо відповідно до законодавства контролюючий орган самостійно визначає податкове зобов`язання платника податків з причин, не пов`язаних із порушенням податкового або іншого законодавства (додаток 1).

Розділом ІІІ Порядку встановлено, що структурний підрозділ контролюючого органу, який склав податкове повідомлення-рішення відповідно до Кодексу, роздруковує його у двох примірниках (податкове повідомлення-рішення за формою «Ф» в одному примірнику) та після погодження з підрозділами правової роботи передає на підпис керівнику (заступнику керівника) контролюючого органу, а складене відповідно до Митного кодексу України керівнику або виконуючому його обов`язки.

Після підписання податкове повідомлення-рішення (крім податкового повідомлення-рішення за формою «Ф») не пізніше наступного робочого дня надсилається (вручається) платнику податків. Податкове повідомлення-рішення за формою «Ф» надсилається (вручається) платнику податків у терміни, встановлені Кодексом для податків на майно фізичних осіб (пункт 1).

Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) платнику податків фізичній особі, якщо його вручено особисто такій фізичній особі чи її законному представникові або надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження такої фізичної особи з повідомленням про вручення (пункт 3).

Якщо пошта (поштова служба) не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення через відсутність за місцезнаходженням платника податків (посадових осіб платника податків), їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштою (поштовою службою) в повідомленні про вручення, із зазначенням причин невручення (пункт 5).

У разі якщо вручити податкове повідомлення-рішення неможливо через помилку, допущену контролюючим органом при його надісланні, податкове повідомлення-рішення вважається таким, що не вручено платнику податків. У разі встановлення такої помилки працівник структурного підрозділу, до функцій якого належить реєстрація вхідної та вихідної кореспонденції, або відповідальна особа, визначена керівником контролюючого органу для виконання таких функцій, забезпечує виправлення допущених при надісланні податкового повідомлення-рішення помилок та надсилає його повторно не пізніше наступного робочого дня з дня отримання відповідного повідомлення пошти (поштової служби) (пункт 6).

Системний аналіз вказаних положень Порядку у сукупності із положеннями підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України, дає підстави для висновку про те, що податкові повідомлення-рішення про сплату сум податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, вважаються врученими фізичній особі у випадку неможливості поштової служби вручити такі податкові повідомлення-рішення через відсутність за місцезнаходженням платника податків (посадових осіб платника податків), їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, лише у випадку, якщо такі податкові повідомлення-рішення надсилались платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації).

Зі змісту рішення Державної податкової служби України від 31.03.2020 №П/99-00-080504-09 про результати розгляду скарги позивача на спірне податкове повідомлення-рішення убачається, що податкові повідомлення-рішення від 30.06.2017 про нарахування податку на нерухоме майно за 2016 рік на суму 111538,73 грн. від 07.05.2018 про нарахування податку на нерухоме майно за 2017 рік на суму 157179,20 грн. не було вручено позивачу у зв`язку із поверненням поштових відправлень, якими контролюючим органом надсилались вказані податкові повідомлення-рішення позивачу, з причиною невручення «за закінченням терміну зберігання».

Втім, матеріали справи не містять доказів надіслання податкових повідомлень-рішень про нарахування позивачу сум податку на нерухоме майно за 2016-2017 роки за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) позивача.

В ухвалі Київського окружного адміністративного суду від 08.10.2020 про відкриття провадження у справі судом витребовувались у відповідача усі докази на підставі яких винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення. Втім, всупереч приписам статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно якої в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, відповідачем не надано належних доказів на підтвердження надіслання податкових повідомлень-рішень про нарахування позивачу сум податку на нерухоме майно за 2016-2017 роки за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) позивача. Відтак, за наведених обставин, суд вважає непідтвердженими висновки контролюючого органу, викладені в акті перевірки, щодо порушення позивачем термінів сплати податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2016-2017 роки, з огляду на відсутність належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження надіслання контролюючим органом податкових повідомлень-рішень про нарахування позивачу сум податку на нерухоме майно за 2016-2017 роки за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) позивача у встановлені для цього податковим законодавством строки.

Відповідно до статті 75 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи (пункт 75.1.).

Камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, даних СОД РРО.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах (підпункт 75.1.1 пункту 75.1).

Згідно статті 76 Податкового кодексу, камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення.

Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.

Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова (пункт 76.1).

Порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу (пункт 76.2).

Камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, за днем їх фактичного подання.

Камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу (пункт 76.3).

Отже, камеральна перевірка своєчасності подання податкової звітності, повноти нарахування, своєчасності сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, може бути проведена з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 Податкового кодексу України.

За приписами пункту 102.1, контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає сум грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

З акта перевірки на підставі якого прийнято спірне податкове повідомлення-рішення убачається, що перевіркою встановлено, зокрема, порушення позивачем термінів сплати узгодженого податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у розмірі 25049,24 грн. (граничний термін сплати 23.09.2015), у розмірі 24189,90 грн. (граничний термін сплати 23.09.2015).

Таким чином, можливість проведення контролюючим органом перевірки щодо своєчасності сплати позивачем вказаних сум та нарахування пені за несвоєчасну сплату зазначених сум податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, обмежена строком у 1095 днів, тобто до 23.09.2018.

Водночас, Головним управлінням ДПС у Київській області проведено камеральну перевірку своєчасності подання податкової звітності, повноти нарахування, своєчасності сплати узгодженої суми податкового зобов`язання податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки позивачем, за результатами якої складено акт перевірки №001660/10-36-55-05/ НОМЕР_1 , в листопаді 2019 року.

Відтак, суд констатує протиправність проведення контролюючим органом у листопаді 2019 року перевірки та нарахування пені позивачу щодо грошового зобов`язання по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, граничний термін сплати якого настав 23.09.2015.

За приписами статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу (частина перша).

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (частина друга).

Отже, зважаючи на наведене судом правове регулювання, наявні у матеріалах справи докази та встановлені судом обставини справи, суд дійшов висновку про протиправність податкового повідомлення-рішення № від 11.01.2020 та про наявність підстав для його скасування, відповідно позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 840,80 грн. (квитанція №0.0..1 від 03.07.2020). Оскільки, позов задоволено повністю, на користь позивача слід присудити понесені ним судові витрати в розмірі 840,80 грн. за рахунок бюджетних асигнувань призначених для Головного управління ДПС у Київській області.

Керуючись статтями 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 11.01.2020, яке було складене Головним управлінням ДПС у Київській області.

Позивач ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Відповідач Головне управління ДПС у Київській області (ідентифікаційний код 43141377, місцезнаходження: 03151, м. Київ, вул. Народного Ополчення, 5-А).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Згідно пункту 3 розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України, суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, провадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Суддя Колеснікова І.С.

Дата виготовлення і підписання повного тексту рішення 17 вересня 2021 року.