Справа № 640/19619/20
Суддя: Мазур А.С.
Дата ухвалення: 2021-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2021 року м. Київ № 640/19619/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Мазур А.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення сторін адміністративну справу:

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «ТЕЛЕКАНАЛ «ПРЯМИЙ»
до Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення
провизнання протиправним та скасування рішення № 519 від 09.04.2020

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «ТЕЛЕКАНАЛ «ПРЯМИЙ» з позовом до Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення, в якому просить суд: визнати протиправним та скасувати рішення Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення від 09.04.2020 №519 «Про призначення позапланової виїзної перевірки ТОВ «ТЕЛЕКАНАЛ «ПРЯМИЙ», м. Київ (HP №00349-м від 29.08.2018, загальнонаціональне багатоканальне ТБ, логотип: «ПРЯМИЙ»).

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.09.2020 відкрито спрощене позовне провадження у справі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що підставою для прийняття оскаржуваного рішення №519 стали результати моніторингу мовлення Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕЛЕКАНАЛ «ПРЯМИЙ», під час якого зафіксовано факт трансляції передачі «ВАТА-ШОУ» (випуски передачі від 19.10.2019, 26.10.2019, 02.11.2019, 16.11.2019, 04.01.2020, 02.02.2020, 08.02.2020, 15.02.2020, 22.02.2020), в яких поширено висловлювання, що, на думку відповідача, мають ознаки порушення ліцензіатом вимог, за результатами чого відповідачем було складено акт моніторингу програмного наповнення, що став підставою для прийняття оскаржуваного рішення. Так, на переконання позивача вимогами Закону України «Про Національну раду України з питань телебачення і радіомовлення» та Інструкцією про порядок здійснення моніторингу телерадіопрограм, проведення перевірок телерадіоорганізацій та провайдерів програмної послуги, затвердженої рішенням Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення від 08.02.2012 №115 не передбачено такого документу, як акт моніторингу програмного наповнення. Крім цього, в зазначених актах взагалі відсутня будь-яка інформація щодо засобів, за допомогою яких здійснювався моніторинг, їх технічну характеристику, не зазначено та належним чином не зафіксовано засоби здійснення моніторингу, місце доведення сигналу, обладнання, на якому проводились моніторинги, форма та спосіб фіксації моніторингів, а оскаржуване рішення №519 не містить інформації про те, яким саме документом зафіксовано порушення ліцензіатом вимог та в результаті моніторингу якого виду мовлення вони були зафіксовані.

Також позивач посилався на те, що відповідачем у порушення вимог Інструкції №115 моніторинг був здійснений не за адресою головної (базової) станції, що визначена ліцензією на мовлення - вул. Дорогожицька, 10, м. Київ.

У відзиві на позовну заяву відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив, посилаючись на те, що аналіз отриманих результатів було здійснено при проведенні процедури моніторингу трансльованої ТОВ «ТЕЛЕКАНАЛ «ПРЯМИЙ» передачі «ВАТА ШОУ» окремих висловлювань, що мають ознаки порушення Законів України «Про телебачення і радіомовлення», «Про інформацію», «Про захист суспільної моралі».

Крім того, конкретна форма акту моніторингу телерадіопрограм не затверджена жодним нормативно-правовим актом. Разом з тим, відповідно до пункту 7 розділу II Інструкції в акті моніторингу телерадіопрограм телерадіоорганізації зазначаються: найменування телерадіоорганізації; номер ліцензії; технічні параметри мовлення; вихідні дані (логотип, позивні); дату мовлення ліцензіата, що є предметом моніторингу; час початку програм (передач) (за необхідності); елементи програмного наповнення (за необхідності); назву програм (передач) (за необхідності); мову програм (передач) (за необхідності); жанр (тип) програм (передач) (за необхідності); програми (передачі) власного виробництва (за необхідності); національний/іноземний аудіовізуальний продукт (за необхідності); хронометраж програм (передач) (за необхідності); посаду, прізвище та ініціали уповноваженої особи, яка здійснила моніторинг; дату складання акта моніторингу; іншу інформацію залежно від предмета та виду моніторингу. У свою чергу, акти моніторингу від 28.11.2019 та від 28.02.2020 відповідають вищевказаним вимогам Інструкції щодо оформлення актів моніторингу.

Також відповідач вказав, що Законом України «Про телебачення і радіомовлення» та Інструкцією не передбачено необхідності зазначати в акті моніторингу інформацію щодо засобів, за допомогою яких здійснювався моніторинг, їх технічну характеристику, засоби здійснення моніторингу, місце доведення сигналу, обладнання, на якому проводились моніторинг, форма та спосіб фіксації моніторингів».

У відповіді на відзив позивач проти заперечень, викладених у відзиві заперечив, посилаючись на те, що результати моніторингу було оформлено у спосіб не передбачений законом, зміст акту моніторингу не відповідає вимогам Інструкції №115, а тому такий акт моніторингу не може вважатися належним та допустимим доказом виявлення ознак порушення позивачем вимог законодавства та/або умов ліцензії, відповідно, відсутня підстава для прийняття оскаржуваного рішення №519 про призначення позапланової перевірки.

У запереченнях проти відповіді на відзив, відповідач вказав, що під час здійснення моніторингу було виявлено лише ознаки порушення, а не встановлено безпосередньо факт о порушення. При цьому, для встановлення наявності чи відсутність конкретних порушень, відповідачем спершу необхідно провести відповідну перевірку та в подальшому, враховуючи її результати, прийняти одне з рішень, передбачених частиною 1 статті 74 Закону України «Про телебачення і радіомовлення», а відтак, прийняте Національною радою рішення від 09.04.2020 № 519 в повному обсязі відповідає вимогам Закону України «Про Національну раду України з питань телебачення і радіомовлення».

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, відзив, відповідь на відзив та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

За результатами моніторингу мовлення ТОВ «ТЕЛЕКАНАЛ «ПРЯМИЙ», м. Київ (ліцензія HP № 00349-м від 29.08.2018, логотип: «ПРЯМИЙ»), за 19.10.2019, 20.10.2019, 26.10.2019, 02.11.2019, 16.11.2019, 04.01.2020, 02.02.2020, 03.02.2020, 08.02.2020, 15.02.2020 та 22.02.2020 зафіксовано трансляцію передачі «ВАТА-ШОУ» (ведучий передачі: Андрій Полтава), в якій поширено висловлювання, що мають ознаки порушення ліцензіатом вимог: - частини першої статті 28 Закону України «Про інформацію» (Інформація не може бути використана для закликів до повалення конституційного ладу, порушення територіальної цілісності України, пропаганди війни, насильства, жорстокості, розпалювання міжетнічної, расової, релігійної ворожнечі, вчинення терористичних актів, посягання на права і свободи людини); - абзаців четвертого та п`ятого частини третьої статті 2 Закону України «Про захист суспільної моралі» (Забороняються виробництво та розповсюдження продукції, яка: принижує або ображає націю чи особистість за національною ознакою; пропагує бузувірство, блюзнірство, неповагу до національних і релігійних святинь); - абзаців четвертого, тринадцятого частини другої статті 6 Закону України «Про телебачення і радіомовлення» (Не допускається використання телерадіоорганізацій для: закликів до розв`язування агресивної війни або її пропаганди та/або розпалювання національної, расової чи релігійної ворожнечі та ненависті; поширення інформації, яка порушує законні права та інтереси фізичних і юридичних осіб, посягає на честь і гідність особи); - частини шостої статті 28 Закону України «Про телебачення і радіомовлення» (Текстовий супровід не може містити брутальних слів, висловів тощо); - пунктів а), в) та є) частини першої статті 59 Закону України «Про телебачення і радіомовлення» (Телерадіоорганізація зобов`язана: дотримуватися законодавства України та вимог ліцензії; поширювати об`єктивну інформацію, з повагою ставитися до національної гідності, до національної своєрідності і культури всіх народів).

09.04.2020 розглянувши результати моніторингу мовлення ТОВ «ТЕЛЕКАНАЛ «ПРЯМИЙ», м. Київ, за 19.10.2019, 20.10.2019, 26.10.2019, 02.11.2019, 16.11.2019, 04.01.2020, 02.02.2020, 03.02.2020, 08.02.2020, 15.02.2020, 22.02.2020, Національна рада України з питань телебачення і радіомовлення на підставі вимог ч. 7 ст. 4, абз.4, 13 , ч.2 ст. 6, ч.1 ст. 70 Закону України «Про телебачення і радіомовлення», ст.13 Закону України «Про Національну раду України з питань телебачення і радіомовлення», ч.1 ст. 28 Закону України «Про інформацію», абз. 3п. 3 розділу III Інструкції про порядок здійснення моніторингу телерадіопрограм, проведення перевірок телерадіоорганізацій та провайдерів програмної послуги, оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої рішенням Національної ради від 08.02.2012 № 115 прийняла рішення №519 про призначення позапланової виїзної перевірки діяльності ТОВ «ТЕЛЕКАНАЛ «ПРЯМИЙ», м. Київ (HP 00349-м від 29.08.2018).

Вважаючи вказане рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Розглядаючи адміністративну справу по суті, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України "Про Національну раду України з питань телебачення і радіомовлення" (тут і надалі у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин), Національна рада є конституційним, постійно діючим колегіальним органом, метою діяльності якого є нагляд за дотриманням законів України у сфері телерадіомовлення, а також здійснення регуляторних повноважень, передбачених цими законами.

У силу ст. 13 Закону України "Про Національну раду України з питань телебачення і радіомовлення", Національна рада, зокрема, здійснює нагляд за дотриманням телерадіоорганізаціями та провайдерами програмної послуги вимог законодавства у галузі телерадіомовлення; нагляд за дотриманням ліцензіатами ліцензійних умов та умов ліцензій; застосування в межах своїх повноважень санкцій відповідно до закону; офіційний моніторинг телерадіопрограм.

Приписами ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну раду України з питань телебачення і радіомовлення" визначено, що порядок організації та внутрішньої роботи Національної ради, що не врегульований цим Законом, визначається Регламентом Національної ради, який за поданням голови або не менше трьох членів Національної ради затверджується Національною радою більшістю від її складу.

Засідання Національної ради скликаються головою Національної ради відповідно до Регламенту Національної ради за власною ініціативою або на вимогу не менше трьох членів Національної ради (ч. 1 ст. 24 Закону України "Про Національну раду України з питань телебачення і радіомовлення").

Виключно на засіданнях Національної ради: обговорюються проекти законодавчих та інших нормативних актів і пропозиції щодо вдосконалення законодавства у сфері телерадіомовлення; затверджуються Регламент Національної ради, положення та інші нормативні акти Національної ради; затверджуються План розвитку національного телерадіоінформаційного простору та зміни до нього; затверджується щорічний звіт про діяльність Національної ради; приймаються рішення щодо створення та розвитку каналів мовлення, мереж мовлення і телемереж, які передбачають використання радіочастотного ресурсу; приймаються рішення про оголошення конкурсів на отримання ліцензій на телерадіомовлення та затверджуються конкурсні умови; приймаються рішення про видачу, продовження, переоформлення ліцензій на телерадіомовлення та про внесення змін до ліцензій; затверджується штатний розпис апарату Національної ради; приймаються рішення про видачу та продовження ліцензій провайдерів програмної послуги, про затвердження та внесення змін до відповідних пакетів програм універсальної програмної послуги; призначаються і звільняються керівник апарату Національної ради та керівники структурних підрозділів апарату Національної ради; призначаються і звільняються представники Національної ради в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі; приймаються рішення про застосування санкцій та про звернення до суду із заявою про анулювання ліцензії; приймаються рішення про застосування санкцій та про звернення до суду із заявою про анулювання ліцензії на мовлення або про скасування державної реєстрації провайдера програмної послуги; погоджуються стандарти і норми технічної якості телерадіопрограм; приймаються рішення про видачу довіреностей на представництво Національної ради у суді; створюються робочі органи Національної ради (конкурсні комісії, робочі групи тощо); затверджуються положення щодо формування, обрання та припинення повноважень складу Наглядової ради акціонерного товариства "Національна суспільна телерадіокомпанія України", а також ухвалюються рішення щодо проведення відповідних конференцій (ч. 2 ст. 24 Закону України "Про Національну раду України з питань телебачення і радіомовлення").

Засідання Національної ради є відкритими (ч. 3 ст. 24 Закону України "Про Національну раду України з питань телебачення і радіомовлення").

Згідно з ч. 5 ст. 24 Закону України "Про Національну раду України з питань телебачення і радіомовлення", розгляд на засіданнях Національної ради питань про видачу, продовження, переоформлення ліцензії на телерадіомовлення або питання про застосування санкцій до ліцензіатів відбувається у присутності повноважних представників відповідних ліцензіатів, про що їх письмово повідомляє Національна рада не пізніш як за три дні до засідання. Таке засідання може проводитися без участі цих осіб тільки за умови, якщо є відомості про вручення їм повідомлення про час та місце проведення засідання та в разі відсутності поважних причин для перенесення засідання.

На виконання ст. 23 та ч. 2 ст. 24 Закону України "Про Національну раду України з питань телебачення і радіомовлення" рішенням Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення від 29.04.2015 №581 затверджено Регламент Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення (надалі - Регламент у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин).

Пунктом 3.2.1 Регламенту визначено, що голова Національної ради, члени Національної ради, керівник апарату Національної ради, начальники структурних підрозділів апарату Національної ради надають пропозиції до порядку денного засідання Національної ради з урахуванням термінів, визначених законодавством для розгляду та прийняття рішень, віднесених до повноважень Національної ради.

Порядок денний формується на підставі заявок за підписом начальників структурних підрозділів апарату Національної ради не пізніше ніж за шість календарних днів до засідання, крім питань, які визначені головою Національної ради, членами Національної ради невідкладними (п. 3.2.2 Регламенту).

Проект рішення, підготовлений структурним підрозділом апарату Національної ради та завізований членом Національної ради, реєструється відділом протокольно-організаційної роботи (п. 3.3.1 Регламенту).

Підготовлені для розгляду на засіданні Національної ради проекти рішень та матеріали до них мають бути надані для ознайомлення голові Національної ради, членам Національної ради не пізніше ніж за три робочих дні до дати проведення засідання. У виняткових випадках проекти рішень можуть надаватися безпосередньо на засіданні Національної ради (п. 3.3.11 Регламенту).

З огляду на викладене, проекти рішень та матеріали до них мають бути надані для ознайомлення голові Національної ради, членам Національної ради не пізніше ніж за три робочих дні до дати проведення засідання, крім виняткових випадків.

У той же час, відповідно до п. 3.3.11 Регламенту, у виняткових випадках проекти рішень можуть надаватися безпосередньо на засіданні Національної ради.

Таким чином, наведеними законодавчими положеннями передбачено виняток у разі якого проекти рішень та матеріали до них можуть бути надані голові та членам Національної ради безпосередньо на засіданні.

У свою чергу, приписами п. 1 розділу ІІІ Інструкції №115 визначено, що Національна рада здійснює наглядові повноваження, зокрема шляхом здійснення моніторингу телерадіопрограм, а також проведення перевірок (планових або позапланових, виїзних або безвиїзних).

Підставами для призначення позапланових перевірок є: подання ліцензіатом письмової заяви до Національної ради про проведення позапланової перевірки за його бажанням (ініціативою); виявлення Національною радою під час проведення моніторингу телерадіопрограм, а також програм, що надаються у складі програмної послуги, ознак порушення ліцензіатом вимог законодавства та/або умов ліцензії; обґрунтоване звернення фізичних і юридичних осіб, органів державної влади та місцевого самоврядування, що свідчить про наявність ознак порушень ліцензіатом вимог законодавства та/або умов ліцензії; перевірка виконання ліцензіатом рішень, розпоряджень Національної ради щодо усунення порушень вимог законодавства та/або умов ліцензії, прийнятих і виданих за результатами проведених перевірок; отримання обґрунтованої інформації (крім звернень фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та місцевого самоврядування), що свідчить про наявність ознак порушень ліцензіатом вимог законодавства та/або умов ліцензії (п. 3 розділу ІІІ Інструкції №115).

Як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення, підставою для призначення позапланової виїзної перевірки ТОВ «ТЕЛЕКАНАЛ «ПРЯМИЙ» слугувало виявлення уповноваженим працівником Національної ради під час проведення моніторингу телерадіопрограми «ВАТА-ШОУ» ознак порушення ліцензіатом вимог законодавства та/або умов ліцензії.

Згідно з п.п. 1 та 2 розділу ІІ Інструкції №115, об`єктами моніторингу є телерадіопрограми, які транслюються (ретранслюються) на території України, та телерадіопрограми, що надаються у складі програмної послуги.

Уповноваженими особами, які здійснюють моніторинг, є: представники Національної ради в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, працівники секретаріатів представників Національної ради, а також працівники відповідних структурних підрозділів Національної ради, до посадових обов`язків яких належить здійснення моніторингу.

В акті моніторингу телерадіопрограм телерадіоорганізації зазначають: найменування телерадіоорганізації; номер ліцензії; технічні параметри мовлення; вихідні дані (логотип, позивні); дату мовлення ліцензіата, що є предметом моніторингу; час початку програм (передач) (за необхідності); елементи програмного наповнення (за необхідності); назву програм (передач) (за необхідності); мову програм (передач) (за необхідності); жанр (тип) програм (передач) (за необхідності); програми (передачі) власного виробництва (за необхідності); національний/іноземний аудіовізуальний продукт (за необхідності); хронометраж програм (передач) (за необхідності); посаду, прізвище та ініціали уповноваженої особи, яка здійснила моніторинг; дату складання акта моніторингу; іншу інформацію залежно від предмета та виду моніторингу (п. 7 розділу ІІ Інструкції №115).

З приводу викладеного, суд звертає увагу, що положення Інструкції №115, у першу чергу, оперують поняттям "акт мовлення", що визначає службовий документ, складений уповноваженою особою Національної ради, в якому відображаються результати моніторингу. Відтак, найменування акту мовлення шляхом "акт моніторингу програмного наповнення" не перешкоджає можливості ідентифікації такого документу, складання якого передбачено Інструкцією №115, та, відповідно, не свідчить про неналежність такого доказу.

У той же час, виходячи зі змісту наявної у матеріалах справи копій актів мовлення програмного наповнення за 19.10.2019, 20.10.2019, 26.10.2019, 02.11.2019, 16.11.2019, 04.01.2020, 02.02.2020, 03.02.2020, 08.02.2020, 15.02.2020, 22.02.2020, суд дійшов висновку , що такі акти відповідають приписам п. 7 розділу ІІ Інструкції №115, а саме: містять технічні параметри мовлення, вихідні дані та дату мовлення, з урахуванням того, що наведеними законодавчими положеннями не передбачено зазначення в акті моніторингу аналізу отриманих результатів.

Щодо тверджень представника позивача оскаржуваного рішення вимогам ч. 5 cт. 17 Закону України "Про Національну раду України з питань телебачення і радіомовлення" № 538/97-ВР, суд зазначає наступне.

На виконання вказаних положень рішенням Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення від 08.02.2012 №115 затверджено Інструкцію про порядок здійснення моніторингу телерадіопрограм, проведення перевірок телерадіоорганізацій та провайдерів програмної послуги (надалі - Інструкція у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до п. 3 розділу ІІІ Інструкції, підставами для призначення позапланових перевірок, зокрема, є виявлення Національною радою під час проведення моніторингу телерадіопрограм, а також програм, що надаються у складі програмної послуги, ознак порушення ліцензіатом вимог законодавства та/або умов ліцензії.

Планові та позапланові перевірки проводяться на підставі рішення Національної ради. У рішенні Національної ради про призначення позапланової перевірки зазначають найменування або прізвище, ім`я, по батькові ліцензіата, щодо якого буде проводитися перевірка, підстава для призначення перевірки та предмет перевірки (п. 5 розділу ІІІ Інструкції).

Отже, під час призначення позапланової перевірки на підставі моніторингу телерадіопрограм Національною радою встановлюються лише ознаки порушення ліцензіатом вимог законодавства та/або умов ліцензії, а не сам факт порушення, що встановлюються лише за результатами проведеної перевірки. Як наслідок, твердження представника позивача про невідповідність висновків, викладених в оскаржуваному рішенні, чинному законодавству, є передчасними, оскільки факту порушення Національною радою оскаржуваним рішенням не встановлено, а встановлення такого порушення можливо лише за результатами проведення перевірки, які не є предметом розгляду у межах даної справи, а тому окремій оцінці судом не підлягають.

Отже, виходячи із заявлених предмету та підстав позову, суд дійшов до висновку про правомірність оскаржуваного рішення, прийнятого відповідачем обґрунтовано та у межах наданих йому повноважень, а відтак, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 названого Кодексу у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 5 - 11, 19, 72 - 77, 90, 241 - 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕЛЕКАНАЛ «ПРЯМИЙ» відмовити.

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя А.С. Мазур