Справа № 360/3085/21
Суддя: К.О. Пляшкова
Дата ухвалення: 2021-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

07 вересня 2021 рокуСєвєродонецькСправа № 360/3085/21

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Пляшкової К.О.,

за участю

секретаря судового засідання: Занічковської П.Є.,

представників

позивача: Ткачук О.В. (адвокат),

відповідача: Трофименко М.Є. (самопредставництво),

розглянувши у судовому засіданні у порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Луганській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду 16 червня 2021 року надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління ДПС у Луганській області (далі - відповідач, ГУ ДПС у Луганській області), в якому позивачем заявлено вимоги про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 31 травня 2021 року № форми «С» про застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 6800,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог вказано, що позивач зареєстрована як фізична особа-підприємець, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію серії В00 № 032796 та відповідно до ліцензії від 03 лютого 2021 року № 2100134 здійснює роздрібну торгівлю алкогольними напоями в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 », розташованому за адресою: АДРЕСА_1 .

Інспектором СЮП Сєвєродонецького РУП старшим лейтенантом поліції Борзяком В.С. 17 березня 2021 року складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 124427 про вчинення ОСОБА_2 , продавцем в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 », адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 156 КУпАП, - продаж горілки ТМ «Гріндей» за 180 грн 00 коп. неповнолітньому ОСОБА_3 . Продавець заперечувала факт продажу алкогольних напоїв неповнолітньому.

Рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області від 11 червня 2021 року в справі № 425/1320/21 закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 у зв`язку з відсутністю події адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 156 КУпАП.

Однак, 11 червня 2021 року позивач отримала податкове повідомлення-рішення від 31 травня 2021 року № 009840901, відповідно до якого на неї накладено штраф за порушення статті 15-3 Закону України «Про держане регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» за реалізацію алкогольних напоїв особам, які не досягли 18 років, в сумі 6800,00 грн.

Позивач з податковим повідомленням-рішенням не згодна, оскільки вона вказане порушення Закону не допускала, а матеріалами про адміністративне правопорушення факт продажу алкогольних напоїв в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » не доведений, розрахунковий документ (касовий чек) встановленого зразка відсутній. Єдиними доказами факту продажу алкогольних напоїв неповнолітній особі є пояснення неповнолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Позивач зауважує, що згідно з правовими позиціями Верховного Суду, викладеними в його постановах, визначальним фактором для притягнення суб`єкта владних повноважень до відповідальності за частиною другою статті 17 Закону № 481/95-ВР є встановлення факту продажу алкогольних напоїв особі, яка не досягла 18 років. При цьому, письмові пояснення осіб не є безумовним доказом факту продажу в розумінні Закону № 481/95-ВР.

Отже, враховуючи закриття Рубіжанським міським судом Луганської області провадження у справі про адміністративне правопорушення, а також відсутність належних доказів та підтвердження факту продажу в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » алкогольних напоїв неповнолітній особі, позивач вважає, що у відповідача відсутні підстави для її притягнення до фінансової відповідальності за порушення статті 15-3 Закону № 481/95-ВР.

На підставі зазначеного позивач просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою від 22 червня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено справу розглядати в порядку загального позовного провадження; призначено підготовче засідання у справі (арк. спр. 39-40).

ГУДПС у Луганській області 08 липня 2021 року подано відзив на позов, в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог з таких підстав (арк. спр. 69-75).

До відповідача 18 травня 2021 року від Сєвєродонецкого РУП ГУНП в Луганській області надійшли матеріали адміністративної справи за фактом продажу ОСОБА_2 у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » алкогольного напою особі, яка не досягла 18 років, а також повідомлення від Рубіжанської міської ради Луганської області про накладення на громадянку ОСОБА_2 адміністративного стягнення у вигляді штрафу на суму 6800,00 грн за вчинене нею адміністративне правопорушення.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 19 грудня 2019 року в справі № 813/8278/14, документом, що засвідчує факт вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 156 КУпАП, є протокол про адміністративне правопорушення, який повинен відповідати законодавчо встановленій формі та змісту.

Вказані в протоколі про адміністративне правопорушення обставини також підтверджені поясненнями неповнолітніх ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , а також їх вихователя ОСОБА_6 .

Саме з цих документів встановлено факт порушення в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 », де здійснює свою господарську діяльність позивач, статті 15-3 Закону № 481/95-ВР, а саме факт продажу алкогольних напоїв особі, яка не досягла 18 років, внаслідок чого інший неповнолітній отримав алкогольне отруєння.

Відповідач зауважує, що згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 11 лютого 2021 року в справі № 813/2919/16 та від 09 березня 2021 року в справі № 804/8054/17, обов`язком продавця є видача споживачеві розрахункового документу встановленої форми, який засвідчує факт купівлі товару із відповідною позначкою про дату здійснення такої операції, однак недотримання цієї вимоги та відсутність розрахункового документу не є однозначним підтвердженням непроведення відповідної касової операції із продажу товару, а може свідчити про інші обставини, зокрема, недотримання суб`єктом господарювання положень статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» або намір уникнути відповідальності за реалізацію алкогольних/слабоалкогольних напоїв тощо. Зважаючи на що, відповідач вважає необґрунтованими доводи позивача щодо недоведеності факту продажу горілки особі, яка не досягла 18 років.

Також відповідач вважає безпідставними посилання позивача на постанову суду про закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення, оскільки цією постановою не спростований факт продажу алкогольних напоїв неповнолітній особі; рішення суду суперечить вищевказаним правовим висновкам Верховного Суду; висновки іншого суду не є обов`язковими для адміністративного суду, не позбавляють адміністративний суд надати власну правову оцінку обставинам та не звільняють від обов`язку офіційного з`ясування всіх обставин справи. Крім того, притягнення чи не притягнення платника податків до адміністративної відповідальності не виключає можливості податкових органів притягнути порушника до інших видів відповідальності та застосувати штрафні (фінансові) санкції.

Інших заяв по суті справи від сторін не надходило.

Ухвалою від 12 серпня 2021 року задоволено клопотання сторін про виклик свідків; закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті; призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 26 серпня 2021 року; викликано у судове засідання як свідків: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_10 (арк. спр. 130-131).

У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, надала пояснення, аналогічні викладеному в позовній заяві.

Представник відповідача заперечувала проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Опитана як свідок ОСОБА_2 повідомила суду, що перебуває в трудових відносинах з ОСОБА_1 та працює на посаді комірника. В березні 2021 року свідок підміняла продавця, що захворів. Оскільки в цей день відбувалася передача зміни та здійснювалася ревізія товару, покупців до магазину приходило мало, товару також було продано мало. Свідок пам`ятає, що до магазину прийшли двоє молодих хлопців та намагалися придбати сигарети, у зв`язку з чим свідок запропонувала їм надати документи, що підтверджують досягнення ними повноліття. Один з хлопців надав своє приписне з військкомату. Оскільки цей документ не підтверджує досягнення особою повноліття, свідок відмовила в продажу тютюну цим хлопцям. Через декілька годин повернулися ті самі особи та намагалися придбати горілку, на що свідок їм у продажу відмовила, внаслідок чого між нею та цими хлопцями стався словесний конфлікт. Через декілька днів прийшов поліцейський з неповнолітніми особами, яким свідок відмовила в продажу товарів. Поліцейський склав адміністративний протокол та опитав ОСОБА_2 . Під час надання пояснень свідок заперечувала факт продажу алкогольних напоїв особам, що не досягли 18-річного віку. Також свідок зауважила, що в магазині окрім двох неповнолітніх хлопців інших сторонніх осіб було. Однак, на іншому відділі в магазині були присутні наймані працівники іншої ФОП, яка також здійснює господарську діяльність в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 », ОСОБА_8 та ОСОБА_7 .. З яких підстав поліцейський не опитав названих працівників під час складання адміністративного протоколу їй не відомо. Також свідок повідомила, що відділ з продажу алкогольних напоїв магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » обладнаний РРО, через який і здійснюється продаж товарів.

Опитані в судовому засіданні як свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_7 повідомили суду, що вони 14 березня 2021 року працювали в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та стали свідками подій, що відбулися між ОСОБА_2 та двома молодими хлопцями. Підтвердили покази ОСОБА_2 щодо її відмови в продажу молодим хлопцям сигарет та горілки, а також виникнення між ними словесного конфлікту у зв`язку з відмовою у продажу горілки. Також свідки підтвердили, що через декілька днів приходив поліцейський, який складав протокол про адміністративне правопорушення, опитав тільки ОСОБА_2 та повідомив, що йому потрібен саме її підпис, опитування інших продавців магазину поліцейський не здійснював.

Викликаний та опитаний як свідок ОСОБА_9 повідомив суду, що працює поліцейським. Після отримання повідомлення з лікарні про отруєння ОСОБА_10 ним проведено відповідне відпрацювання та складено протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 . З пояснень неповнолітніх свідків, опитаних при складанні адміністративного протоколу, встановлено, що горілку придбав неповнолітній ОСОБА_3 , який приходив до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » з ОСОБА_4 . Продаж горілки здійснила ОСОБА_2 за посвідкою про військове зобов`язання. Після вживання алкогольних напоїв ОСОБА_10 стало зле та йому викликали швидку допомогу, яка доставила неповнолітнього в лікарню. Також свідок повідомив, що ним при складанні адміністративного протоколу товар не вилучався, чек на придбання не видавався. При складанні адміністративного протоколу була присутня адміністратор магазину ОСОБА_7 , яку поліцейський не опитував як зацікавлену особу. Свідок наполягає, що ОСОБА_2 про інших свідків, які перебували в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » не повідомляла, тільки про двох неповнолітніх. Проміжок часу між самою подією та датою складання адміністративного протоколу свідок пояснює тим, що повідомлення з лікарні спочатку реєструється в черговій частині, потім визначається відповідальна особа і тільки потім відповідальною особою вчиняються дії щодо встановлення обставин адміністративного правопорушення та складання адміністративного протоколу.

Інші особи, викликані як свідки в судові засідання на 26 серпня 2021 року та 07 вересня 2021 року не прибули, про дату, час та місце повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили (арк. спр. 148, 149, 150, 151, 178, 179, 180, 181).

Заслухавши пояснення представників сторін, свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-76, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суд встановив таке.

Згідно з копіями свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця від 20 жовтня 1993 року серії В00 № 032796, ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями від 03 лютого 2021 року № 2100134, додатку до ліцензії № 2100134 ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа-підприємець, яка в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 », розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , здійснює господарську діяльність, у тому числі й щодо роздрібної торгівлі алкогольними напоями, місце торгівлі обладнано електронно-касовим апаратом (арк. спр. 8, 9. 10).

Позивач у господарській діяльності використовує працю найманих працівників, у тому числі й ОСОБА_2 , яка з 10 лютого 2021 року працює комірником, що підтверджено копіями трудової угоди від 10 лютого 2021 року та наказу від 09 лютого 2021 року № А-0002 про прийняття на роботу (арк. спр. 11, 12).

Вказані обставини підтверджені також відомостями про нарахування заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) застрахованим особам за березень 2021 року, який є додатком 1 до Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків-фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску за 1 квартал 2021 року, згідно з яким найманими працівником позивача у вказаному періоді були: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_8 , ОСОБА_2 (арк. спр. 83).

Від Рубіжанської міської ради Луганської області листом від 13 травня 2021 року № 008-009/2799 до ГУ ДПС в Луганській області надійшло повідомлення про надходження до Адміністративної комісії при виконавчому комітеті ради адміністративного матеріалу за частиною другою статті 156 КУпАП відносно ОСОБА_2 , а також, що вказаний матеріал розглянуто на засіданні комісії 29 квітня 2021 року, на ОСОБА_2 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на суму 6800,00 грн (арк. спр. 48).

Також 18 травня 2021 року з відділу поліції № 1 Сєвєродонецького РУП ГУНП в Луганській області надійшов адміністративний матеріал за частиною другою статті 156 КУпАП відносно ОСОБА_2 на 25 арк. (арк. спр. 49).

Вивченням адміністративного матеріалу встановлено, що інспектором СЮП ВП Сєвєродонецького РУП ГУНП в Луганській області 17 березня 2021 року складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 124427 стосовно ОСОБА_2 , яка працює комірником в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 », за частиною другою статті 156 КУпАП про те, що 14 березня 2021 року о 13 год. ОСОБА_2 , перебуваючи на своєму робочому місці в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 , здійснила продаж горілки ТМ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за 180,00 грн неповнолітньому ОСОБА_3 (арк. спр. 151).

Окрім протоколу про адміністративне правопорушення в матеріалах справи про адміністративне правопорушення наявні копії: пояснень ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , повідомлення до чергової частини, посвідчення про приписку до призовної дільниці, наказу позивача про прийняття на роботу ОСОБА_2 , свідоцтва про державну реєстрацію позивача як фізичної особи-підприємця, ліцензії на право роздрібної торгівлі (арк. спр. 51-64).

Дослідженням матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що 14 березня 2021 року о 22 год. 56 хв. до чергової частини відділу № 1 Сєвєродонецького РУП ГУНП в Луганській області надійшло повідомлення № 68822011 від чергового фельдшера приймального відділення Рубіжанської ЦМЛ про те, що до вказаної медичної установи звернувся гр. ОСОБА_10 , який отруївся сурогатом алкоголю (арк. спр. 58).

Відповідно до пояснень ОСОБА_3 , останній разом з ОСОБА_4 14 березня 2021 року близько 13 год. 00 хв. прийшли до лікерогорілчаного відділу магазину «ОНІКС», де у продавчині віком приблизно 50 років за 180,00 грн придбали 1 л горілки «Грін дей» та пляшку напою «Кока кола». Перед продажем продавчиня попросила його пред`явити паспорт, на що він сказав, що не має з собою паспорта, а лише приписне з військкомату. Тоді вона попросила показати приписне, на що ОСОБА_3 пред`явив їй своє приписне. Після чого вийшли з магазину та пішли до гуртожитку РХПТЛ. Пляшку горілки та напою ОСОБА_3 залишив ОСОБА_4 . Ввечері ОСОБА_3 дізнався, що ОСОБА_15 стало погано після вживання алкогольних напоїв. Потім 17 березня ОСОБА_3 разом з працівником поліції та ОСОБА_4 прийшли до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », де на відділі з продажу горілки ОСОБА_3 впізнав продавчиню, яка 14 березня 2021 року продала їм горілку «Грін дей» та «Кока колу». Продавчиня представилась як ОСОБА_2 (арк. спр. 53, 54).

В своїх поясненнях ОСОБА_4 повідомив, що він разом з ОСОБА_3 14 березня 2021 року близько 13 год. 00 хв. зайшли до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », розташованому неподалік гуртожитка, щоб придбати горілку. Коли вони зайшли до лікерогорілчаного відділу, продавчиня запитала у ОСОБА_3 документи, які посвідчують його особу, на що він показав їй приписне з військкомату. Поглянувши на документ продавчиня продала йому пляшку горілки «Грін дей», об`ємом 1 л. та пляшку «Кока-Кола», об`ємом 2 л. Забравши горілку та «Кока Колу», вони вийшли з магазину. Приблизно о 19 год 00 хв. ОСОБА_4 зателефонував ОСОБА_10 та запропонував прогулятися, на що останній погодився. ОСОБА_4 взяв з собою пляшку горілки, яку йому купив ОСОБА_3 , та вони пішли до приміщення спортивної зали. До них приєднався ще ОСОБА_16 і вони втрьох почали розпивати горілку. Допивши горілку, вони почали йти до приміщення гуртожитку, але по дорозі ОСОБА_10 стало погано і йому довелося викликати швидку медичну допомогу, в результаті чого ОСОБА_10 доправлено до лікарні. ОСОБА_4 17 березня 2021 року разом з ОСОБА_3 та працівником поліції прийшли до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », де на відділі з продажу горілки вони впізнали продавчиню, яка представилась як ОСОБА_2 , яка 14 березня 2021 року продала їм пляшку горілки та безалкогольного напою (арк. спр. 55, 56).

ОСОБА_6 , яка працює вихователем гуртожитку РХПТЛ, повідомила, що 14 березня 2021 року вона знаходилась на своєму робочому місці. Близько 19 год. 30 хв. ОСОБА_17 , студент РХПТЛ, повідомив їй, що за приміщенням гуртожитку лежить п`яний ОСОБА_18 . Вона одразу побігла на вулицю та побачила лежачого на землі ОСОБА_19 , який був у стані сильного алкогольного сп`яніння та не міг розмовляти, піднятися з землі. ОСОБА_6 викликала швидку медичну допомогу, яка ОСОБА_19 доставила до лікарні (арк. спр. 51).

ОСОБА_10 повідомив, що 14 березня 2021 року приблизно о 19 год. 20 хв. він вийшов з гуртожитку прогулятися та зустрів ОСОБА_20 , який запропонував йому випити горілки. Приблизно о 20 год. вони прийшли до спортивного залу на території РХПТЛ і почали розпивати горілку. Що було далі він не пам`ятає. 15 березня 2021 року він прокинувся у лікарні м. Лисичанська, де йому надавали медичну допомогу (арк. спр. 52).

Опитана ОСОБА_2 повідомила, що близько 11 год. в магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 » прийшли двоє молодих хлопців, які намагалися придбати пачку сигарет, на що продавець запропонувала їм надати документи. Один хлопець показав приписне до військкомату. ОСОБА_2 відповіла, що це не документ, який посвідчує особу, та відмовила у продажу тютюну. Після чого хлопці вийшли з магазину. Після цього випадку ОСОБА_2 не пам`ятає, чи приходили ці хлопці до магазину, чи ні. Потім з`ясувалося, що цими хлопцями були ОСОБА_21 та ОСОБА_22 . ОСОБА_2 заперечувала продаж горілки цим хлопцям (арк. спр. 57).

На підставі матеріалів про адміністративне правопорушення від 17 березня 2021 року серії ВАБ № 124427, складених співробітниками відділу поліції № 1 Сєвєродонецького РУП ГУНП в Луганській області, ГУ ДПС в Луганській області встановлено порушення статті 15-3 Закону України від 19.12.1995 № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» та на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України, абзацу 14 частини другої статті 17 цього Закону застосовано до ОСОБА_1 за податковим повідомленням-рішенням від 31 травня 2021 року № штрафні (фінансові) штрафи (санкції) за платежем адміністративні штрафи та штрафні санкції за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюну в сумі 6800,00 грн (арк. спр. 30).

Згідно з розрахунком (очікуваних) фінансових санкцій по матеріалам про адміністративне правопорушення від 17 березня 2021 року серії ВАБ № 124427, за порушення Закону України від 19.12.1995 № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», а саме за реалізацію алкогольних напоїв особам, які не досягли 18 років, розмір фінансових санкцій становить 6800,00 грн (арк. спр. 31).

Позивачем також суду надано копію постанови адміністративної комісії Рубіжанської міської ради від 29 квітня 2021 року, згідно з якою ОСОБА_2 піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 6800,00 грн (арк. спр. 24).

Згідно з копією рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 11 червня 2021 року в справі № 425/1320/21, яке набрало законної сили з 23 червня 2021 року, постановленого в адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до адміністративної комісії при виконавчому комітеті Рубіжанської міської ради Луганської області про визнання протиправним та скасування рішення суб`єкта владних повноважень позовна заява задоволена;

скасовано постанову адміністративної комісії при виконавчому комітеті Рубіжанської міської ради від 29 квітня 2021 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 156 КУпАП, у вигляді штрафу у розмірі 6800,00 грн;

закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю події адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 156 КУпАП (арк. спр. 25-28).

Представником відповідача в матеріали справи також надано копії протоколів засідання адміністративної комісії від 15 квітня 2021 року № 7 та від 29 квітня 2021 року № 8, дослідженням яких встановлено, що на засіданні комісії 15 квітня 2021 року ОСОБА_2 , серед іншого, повідомила обставини, аналогічні викладеним в її письмових поясненнях, а також, що в магазині був присутній інший продавець на іншому відділі, але займався своїми справами та підтвердити її слова не може (арк. спр. 91-97).

На засіданні комісії 29 квітня 2021 року неповнолітній ОСОБА_3 та ОСОБА_4 також підтвердили раніше надані ними пояснення (арк. спр. 98-104).

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Згідно з пунктом 1.1 Податкового кодексу України цей Кодекс регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Підпунктом 19-1.1.16 пункту 19-1.1 статті 19-1 Податкового кодексу України визначено, що контролюючі органи здійснюють заходи щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального.

Контролюючі органи на підставі підпункту 20.1.10 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України мають право здійснювати контроль за додержанням законодавства з питань регулювання обігу готівки (крім банків), порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, торгових патентів, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб`єктами господарювання установлених законодавством обов`язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів.

Відповідно до підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, застосування штрафних (фінансових) санкцій та нарахування пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Статтею 111 Податкового кодексу України визначено, що за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, застосовуються такі види юридичної відповідальності: фінансова; адміністративна; кримінальна.

Фінансова відповідальність за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства встановлюється та застосовується згідно з цим Кодексом та іншими законами. Фінансова відповідальність, що встановлюється згідно з цим Кодексом, застосовується у вигляді штрафних (фінансових) санкцій (штрафів).

Спеціальним законом, що визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України, є Закон України від 19.12.1995 № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (далі Закон № 481/95-ВР).

Пунктом 2 частини першої статті 15-3 Закону № 481/95-ВР визначено, що забороняється продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових, тютюнових виробів, електронних сигарет, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пристроїв для споживання тютюнових виробів без їх згоряння особам, які не досягли 18 років.

Якщо у продавця пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових, тютюнових виробів, електронних сигарет, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пристроїв для споживання тютюнових виробів без їх згоряння виникли сумніви щодо досягнення 18-річного віку покупцем, який купує пиво (крім безалкогольного), алкогольні, слабоалкогольні напої, вина столові, тютюнові вироби, електронні сигарети, рідини, що використовуються в електронних сигаретах, пристрої для споживання тютюнових виробів без їх згоряння, продавець повинен звернутися до такого покупця з вимогою пред`явити паспорт громадянина України або інший документ, що підтверджує його вік (частина четверта статті 15-3 Закону № 481/95-ВР).

У разі відмови покупця надати такий документ продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових, тютюнових виробів, електронних сигарет, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пристроїв для споживання тютюнових виробів без їх згоряння такій особі забороняється (частина п`ята статті 15-3 Закону № 481/95-ВР).

Згідно з частиною першою статті 17 Закону № 481/95-ВР за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пальним та зберігання пального посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

До суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: порушення вимог статті 15-3 цього Закону - 6800 гривень (абзац чотирнадцятий статті 17 Закону № 481/95-ВР).

Відповідно до частини четвертої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у том у числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Отже суд, виходячи з принципу офіційного з`ясування всіх обставин у справі, повинен: визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі позовних вимог та заперечень; з`ясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів, і вжити заходів для виявлення та витребування доказів.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими та електронними доказами; висновками експертів, показаннями свідків (частина перша статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина друга статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України).

Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати з власної ініціативи (частина третя статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

Принцип всебічного, повного та об`єктивного дослідження доказів судом при розгляді адміністративної справи закріплений частиною першою статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України. Зазначений принцип передбачає, зокрема, всебічну перевірку доводів сторін, на які вони посилаються в підтвердження своїх позовних вимог чи заперечень на позов.

Отже з офіційного з`ясування всіх обставин справи, як принципу адміністративного судочинства, випливає обов`язок суду встановити дійсні обставини справи при розгляді адміністративного позову безвідносно до позиції сторін.

З вищеописаних письмових документів судом з`ясовано, що ГУ ДПС у Луганській області оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято на підставі адміністративного матеріалу, складеного відносно ОСОБА_2 за адміністративне правопорушення, передбачене частиною другою статті 156 КУпАП.

Так, в матеріалах про адміністративне правопорушення наявні адміністративний протокол, складений на підставі пояснень неповнолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які стверджували, що 14 березня 2021 року придбали алкогольний напій в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». Також вказані неповнолітні особи 17 березня 2021 року в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення впізнали особу, яка здійснила їм продаж алкогольного напою, якою виявилася ОСОБА_2 . Також пояснили, що для підтвердження досягнення 18-річного віку продавцю було пред`явлено посвідчення ОСОБА_3 про приписку до призовної дільниці.

При цьому, опитана ОСОБА_2 заперечувала факт продажу алкогольних напоїв цим неповнолітнім. Повідомила, що оскільки приписне не є документом, що посвідчує особу, вона в продажу відмовила.

Інших продавців та адміністратора, присутніх в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 », поліцейські, які складали адміністративний протокол та оформлювали матеріали про адміністративне правопорушення, не опитували. Як повідомив опитаний як свідок в судовому засіданні інспектор сектору ювенальної превенції відділу превенції ОСОБА_9 , інших продавців та адміністратора вони не опитували, оскільки ОСОБА_2 не повідомляла про існування інших свідків події, що сталася 14 березня 2021 року, а також у зв`язку з тим, що такі особи є зацікавленими особами.

Дослідженням інших наявних в матеріалах про адміністративне правопорушення пояснень встановлено, що вони не містять жодної інформації про обставини придбання ОСОБА_3 алкогольного напою, а стосуються обставин вживання таких напоїв неповнолітніми, а також алкогольного отруєння неповнолітнього ОСОБА_10 . Відповідно, такі докази не стосуються предмету доказування по даній справі, тому не є належними у розумінні частини першої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким чином, судом встановлено, що висновок контролюючого органу про порушення позивачем статті 15-3 Закону № 481/95-ВР здійснений на підставі протоколу про адміністративне правопорушення та поясненнях неповнолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Однак, викликані судом як свідки ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_10 та ОСОБА_6 у судові засідання, призначені на 26 серпня та 07 вересня 2021 року не прибули, причини неявки суду не повідомили, чим позбавили суд можливості перевірити правдивість наданих ними пояснень, тому суд, керуючись принципом офіційного з`ясування всіх обставин у справі, не враховує надані цими особами письмові пояснення при розгляді даної справи.

Натомість опитані в судовому засіданні як свідки (з попередженням про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання чи відмову від давання показань на вимогу суду) ОСОБА_2 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 повідомили суду, що вони були присутніми 14 березня 2021 року в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та підтвердили надані ОСОБА_2 пояснення, що вона продаж алкогольних напоїв неповнолітнім особам не здійснювала, а навпаки, після з`ясування, що особи не можуть належними документами підтвердити досягнення 18-річного віку, відмовила їм в продажу тютюну та алкогольних напоїв.

Представником відповідача з метою спростування повідомленої свідками інформації подано копію книги обліку розрахункових операції позивача за вказаний період, згідно з якою позивачем 14 березня 2021 року обліковано видачу лише 1 чеку, що, на думку представника відповідача, свідчить про здійснення позивачем розрахункових операцій без застосування реєстратора розрахункових операцій (арк. спр. 125-126).

Однак, на думку суду, припущення представника відповідача про ймовірне порушення позивачем вимог Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», що спираються на даних КОРО, піддають сумніву лише правдивість пояснень свідків виключно в частині, що стосуються продажу товарів із застосуванням реєстратора розрахункових операцій та жодним чином не спростовують їх пояснення в іншій частині.

Поданий представником відповідача до матеріалів справи податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску, складений позивачем за 1 квартал 2021 року, навпаки підтверджує пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_8 , що у вказаному періоді вони були найманими працівниками позивача (арк. спр. 78-88).

При цьому, свідок ОСОБА_8 пояснила суду, що тимчасово виконувала обов`язки продавця на відділі, на якому господарську діяльність здійснює фізична особа-підприємець ОСОБА_23 , на роботу до якої свідок згодом і перейшла, тому була безпосереднім свідком подій, що відбувалися в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » 14 березня 2021 року.

Представником позивача на підтвердження присутності 14 березня 2021 року ОСОБА_7 надано копії договору оренди частини будівлі та обладнання від 01 січня 2021 року № 1, укладеного між ПП ОСОБА_1 та ОСОБА_23 , трудового договору між працівником та фізичною особою, яка використовує найману працю, від 03 червня 2019 року, укладеного між ПП ОСОБА_23 та ОСОБА_7 (арк. спр. 122, 123).

Дослідженням цих документів встановлено, що ОСОБА_7 є найманим працівником ФОП ОСОБА_23 , працює керуючою магазину «ОНІКС», чистину якого ОСОБА_23 орендує у позивача.

Що стосується посилань представника відповідача на протоколи засідання Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Рубіжанської міської ради, на розгляді якої перебував адміністративний протокол, складений стосовно ОСОБА_2 , та розбіжність в наданих ОСОБА_2 на засіданні комісії та в суді поясненнях щодо існування інших свідків події, що сталася в магазині «ОНІКС» 14 березня 2021 року, суд зауважує, що в даному випадку судом надається перевага поясненням, наданим цією особою як свідком в судовому засіданні, оскільки саме тоді свідка було попереджено про кримінальну відповідальність та приведено до присяги свідка.

Крім того, суд вважає, що оцінка протоколам засідання Адміністративної комісії мала надаватися Рубіжанським міським судом Луганської області при розгляді адміністративної справи № 425/1320/21 за позовом ОСОБА_2 до Адміністративної комісії при виконавчому комітету Рубіжанської міської ради Луганської області про визнання протиправною постанову комісії, якою на ОСОБА_2 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 6800,00 грн, за наслідками розгляду якої позовну заяву задоволено, постанову Адміністративної комісії скасовано, а справу про адміністративне правопорушення закрито у зв`язку з відсутністю події адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 156 КУпАП (арк. спр. 106-109).

Зважаючи на все вищевикладене, суд погоджується з твердженнями позивача, що відповідачем факт продажу 14 березня 2021 року в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 », де здійснює свою господарську діяльність позивач, алкогольних напоїв особі, яка не досягла 18-річного віку, належними та допустимими доказами не підтверджений, тому прийняте відповідачем рішення про притягнення ОСОБА_1 до фінансової відповідальності за вказане порушення (податкове повідомлення-рішення від 31 травня 2021 року № ) є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо посилань представника відповідача на правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 19 грудня 2019 року в справі № 813/8278/14, що документом, що засвідчує факт вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 156 КУпАП, є протокол про адміністративне правопорушення, який повинен відповідати законодавчо встановленій формі та змісту, суд вважає за необхідне зауважити, що адміністративний протокол та вказані у ньому обставини, не підтверджені належними та допустимими доказами, не може вважатися безумовним доказом порушення суб`єктом господарювання вимог законодавства та сам по собі бути підставою для притягнення особи до фінансової відповідальності. На думку суду, протокол про адміністративне правопорушення є лише одним з доказів, якому має бути надано правову оцінку у сукупності з іншими доказами, якими сторони підтверджують існування обставин, на яких ґрунтуються їх вимоги чи заперечення.

Що стосується тверджень позивача, що єдиним належним доказом факту продажу товару суб`єктом господарювання, який застосовує у своїй діяльності реєстратор розрахункових операцій, є розрахунковий документ встановленої форми та змісту, то суд погоджується з доводами представника відповідача щодо їх безпідставності.

Так, згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 11 лютого 2021 року в справі № 813/2919/16 та від 09 березня 2021 року в справі № 804/8054/17, обов`язком продавця є видача споживачеві розрахункового документу встановленої форми, який засвідчує факт купівлі товару із відповідною позначкою про дату здійснення такої операції, однак недотримання цієї вимоги та відсутність розрахункового документу не є однозначним підтвердженням непроведення відповідної касової операції із продажу товару, а може свідчити про інші обставини, зокрема, недотримання суб`єктом господарювання положень статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» або намір уникнути відповідальності за реалізацію алкогольних/слабоалкогольних напоїв тощо. Зважаючи на що, відповідач вважає необґрунтованими доводи позивача щодо недоведеності факту продажу горілки особі, яка не досягла 18 років.

Суд також вважає безпідставними твердження позивача, що звільнення найманого працівника позивача від відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, унеможливлює притягнення позивача до фінансової відповідальності, оскільки, як вже вище вказано, Податковим кодексом України визначено, що за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, застосовується адміністративна, фінансова, кримінальна відповідальність, які є різними за своєю правовою природою, порядки та підстави притягнення до яких реалізуються за окремими процедурами, урегульованими різними нормативно-правовими актами.

Так, за порушення норм Закону № 481/95-ВР в частині продажу алкогольних напоїв особам, які не досягли 18-річного віку, чинним законодавством встановлено два види юридичної відповідальності, яка застосовується до різних суб`єктів: фінансова відповідальність - до суб`єктів господарювання (за статтею 17 Закону № 481/95-ВР), адміністративна відповідальність - до осіб, що безпосередньо здійснили продаж такого товару (стаття 156 КУпАП).

За матеріалами справ про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 156 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення складено стосовно комірника позивача ОСОБА_2 , тому ухвалення судом постанови про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутністю події адміністративного правопорушення не свідчить про відсутність в діях позивача (суб`єкта господарювання) порушення норм Закону № 481/95-ВР та не перешкоджає притягненню позивача до фінансової відповідальності, як суб`єкта господарювання, шляхом застосування штрафних (фінансових) санкцій, передбачених Податковим кодексом та Законом № 481/95-ВР.

Аналогічна за змістом правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 20 серпня 2019 року в справі № 824/406/18-а.

Більш того, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення згідно з частиною шостою статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України матиме преюдиційне значення для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Верховний Суд в постанові від 18 грудня 2018 року в справі № 816/571/17 висловив правову позицію, що висновки іншого суду щодо правомірності чи протиправності дій особи, поведінка якої є предметом розгляду в адміністративній справі, не є обов`язковими для адміністративного суду, який таку справу розглядає.

У постанові від 11 вересня 2018 року у справі № 813/7398/14 Верховним Судом викладено правову позицію, що висновки та оцінки іншого суду щодо правомірності поведінки особи, її винуватості у вчиненні правопорушення тощо не позбавляють адміністративний суд, який розглядає по суті справу, предмет якої пов`язаний із відповідними діяннями цієї особи, права надати їм власну оцінку та не звільняє від процесуального обов`язку офіційного з`ясування всіх обставин справи.

Однак, в даному випадку, відповідачем суду не надано інших належних та допустимих доказів факту продажу 14 березня 2021 року в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » алкогольних напоїв особам, які не досягли 18-річного віку, окрім протоколу про адміністративне правопорушення, складеного стосовно ОСОБА_2 , тому суд при розгляді даної адміністративної справи, вважає за можливе врахувати висновки Рубіжанського міського суду Луганської області у справі № 425/1320/21, за результатами розгляду якої суд закрив провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю події адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 156 КУпАП, та відхили посилання позивача на вищевказаний протокол про адміністративне правопорушення як на доказ порушення позивачем вимог статті 15-3 Закону № 481/95-ВР.

За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09 грудня 1994 року, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зважаючи на встановлені обставини, а також ненадання відповідачем беззаперечних та фактичних доказів продажу найманим працівником позивача алкогольних напоїв особі, яка не досягла 18 років, суд дійшов висновку, що у відповідача відсутні підстави для накладення на позивача фінансової відповідальності за порушення статті 15-3 Закону № 481/95-ВР за податковим повідомленням-рішенням від 31 травня 2021 року № . Відповідно суд встановив, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду з позовом, позивачем сплачений судовий збір у сумі 908,00 грн, що підтверджено квитанцією про сплату судового збору від 14 червня 2021 року (арк. спр. 6).

Оскільки позов судом задовольняється повністю, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у сумі 908,00 грн.

Керуючись статтями 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Луганській області (місцезнаходження: 93401, Луганська область, місто Сєвєродонецьк, вулиця Енергетиків, будинок 72, код за ЄДРПОУ ВП 44082150) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Луганській області від 31 травня 2021 року № , яким до ОСОБА_1 застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 6800,00 грн.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Луганській області судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 908,00 грн (дев`ятсот вісім гривень).

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду складено 17 вересня 2021 року.

Суддя К.О. Пляшкова