Справа № 260/531/21
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2021-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2021 рокуЛьвівСправа № 260/531/21 пров. № А/857/10450/21
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді : Кухтея Р.В.,

суддів : Шевчук С.М., Онишкевича Т.В.

з участю секретаря судового засідання: Смолинця А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області на додаткове рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2021 року (ухвалене головуючим-суддею Іванчулинецем Д.В., в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у м. Ужгороді) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернувся в суд із зазначеним позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (далі ГУ ПФУ, відповідач) №17 від 03.07.2020 (№0700-0305-8/1482 від 16.01.2021) про відмову в перерахунку пенсії, щомісячного довічного грошового утримання судді (на виконання рішення суду по справі №260/2831/20), зобов`язати ГУ ПФУ провести перерахунок його щомісячного довічного утримання судді у відставці на підставі довідки Закарпатського апеляційного суду №02.5-20/4790 від 06.03.2020, починаючи з 19.02.2020, виходячи з розміру 90% суддівської винагороди повноважного судді Закарпатського апеляційного суду відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №2453-VI від 07.07.2010 (далі Закон №2453-VІ), у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» №192-VІІІ від 12.02.2015 (далі Закон №192-VІІІ), зобов`язати відповідача виплатити йому недоплачену суму щомісячного довічного грошового утримання судді за період з 19.02.2020 по день проведення перерахунку за рішенням суду, з урахуванням проведених виплат та стягнути з відповідача на його користь фактично понесені ним судові витрати, на підставі п.1 ч.1 ст.371 КАС України допустити рішення до негайного виконання у межах суми стягнення за один місяць.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 19.03.2021 позов було задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано оспорюване рішення, зобов`язано ГУ ПФУ, починаючи з 19.02.2020, перерахувати ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання судді з врахуванням суддівської винагороди, зазначеної у довідці Закарпатського апеляційного суду про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці №02.5-20/4790 від 06.03.2020 та зобов`язано виплатити недоплачену суму щомісячного довічного грошового утримання судді за період з 19.02.2020 по день проведення перерахунку за рішенням суду, з урахуванням проведених виплат. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 2724,00 грн

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 12.04.2021 виправлено описку, а саме : на сторінці 6 в абзацах п`ятому та шостому зверху рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 19.03.2021 по справі №260/531/21 зазначивши : «рішення ГУ ПФУ в Закарпатській області №17 (0700-0305-8/1482) від 16.01.2021» та в пункті 2 резолютивної частини рішення від 19.03.2021 зазначивши : «№17 (0700-0305-8/1482) від 16.01.2021». У решті рішення залишено без змін.

У подальшому, додатковим рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 19.04.2021 було зобов`язано ГУ ПФУ провести перерахунок щомісячного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 на підставі довідки Закарпатського апеляційного суду №02.5-20/4790 від 06.03.2020, починаючи з 19.02.2020, виходячи з розміру 90% суддівської винагороди повноважного судді Закарпатського апеляційного суду.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 11.05.2021 виправлено описку в додатковому рішенні від 19.04.2021, зокрема, зазначивши : зобов`язати ГУ ПФУ провести перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , на підставі довідки Закарпатського апеляційного суду №02.5-20/4790 від 06.03.2020, починаючи з 19.02.2020, виходячи з розміру 90% суддівської винагороди повноважного судді Закарпатського апеляційного суду, згідно вимог Закону №2453-VІ, у редакції Закону №192-VІІІ. У решті рішення залишено без змін.

Не погодившись із додатковим рішенням, ГУ ПФУ подало апеляційну скаргу, в якій через неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить його скасувати та прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні заяви.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що відповідно до ч.3 ст.142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII від 02.06.2016 (далі Закон №1402-VIII), щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді. Відтак, відсотковий розмір, з урахуванням стажу позивача на посаді судді, становить 72%. Саме в такому розмірі проводиться виплата позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Позивач не скористався правом подачі відзиву на апеляційну скаргу у встановлений судом строк.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача Фурт С.Р., яка підтримала апеляційну скаргу, представника позивача Бондарєву О.С., яка просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Приймаючи додаткове рішення, суд першої інстанції виходив з того, що рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 10.11.2020 по справі №260/2831/20, яке набрало законної сили 10.12.2020, протоколом №2446 від 29.12.2016 ОСОБА_1 було призначено довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 90% суддівської винагороди. При цьому вказав, що при здійсненні перерахунку щомісячного довічного утримання змінною величиною є лише розмір грошового утримання/складових суддівської винагороди, натомість відсоткове значення розміру щомісячного довічного утримання, яке обчислювалося при його призначенні відповідно до наявної у позивача вислуги років, є незмінним. Однак, при здійснені перерахунку довічного утримання позивачеві, управління пенсійного фонду визначило інший відсоток грошового утримання, ніж був при призначенні, що є безпідставним.

Проте, колегія суддів вважає, що до таких висновків суд першої інстанції прийшов з неправильним застосуванням норм матеріального та з порушенням норм процесуального права, виходячи з наступного.

Згідно п.2 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII визнано таким, що втратив чинність з дня набрання чинності цим Законом, Закон №2453-VI, крім положень, зазначених у пунктах 7, 23, 25, 36 цього розділу.

Відповідно до ч.1 ст.142 Закону №1402-VIII, судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року; 2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року;

При цьому, суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (ч.2 ст.142 Закону №1402-VIII).

Відповідно до ч.3 ст.142 Закону №1402-VIII, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання. Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України (ч.4, ч.5 ст.142 Закону №1402-VIІІ).

Відповідно до ч.2, 3 ст.135 Закону №1402-VIII, суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за : 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Базовий розмір посадового окладу судді становить:

1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;

2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;

3) судді Верховного Суду - 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Водночас, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону №1402-VIII були передбачені певні особливості визначення розміру суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Пунктом 22 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII було визначено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом.

Судді, які на день набрання чинності цим Законом пройшли кваліфікаційне оцінювання та підтвердили свою здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді, до 01.01.2017 отримують суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону №2453-VI.

До проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону №2453-VI (п.23 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII).

Пунктом 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII передбачено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону №2453-VI. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Досліджуючи поняття «щомісячне довічне грошове утримання судді» Конституційний Суд України у мотивувальній частині рішення від 14.12.2011 №18-рп/2011 вказав, що це утримання є самостійною гарантією незалежності судді та складовою його правового статусу, а правова природа щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та щомісячного грошового утримання діючого судді однакова, а самі ці поняття однорідні та взаємопов`язані, ідентичні, відрізняються лише за способом фінансування: судді у відставці виплату одержують з Пенсійного фонду України за рахунок Державного бюджету, діючі судді - виключно з Державного бюджету України. У цьому ж рішенні Конституційний Суд України також вказав про неможливість звуження змісту та об`єму гарантій незалежності суддів, а відповідно, матеріального та соціального забезпечення.

У рішенні Конституційного Суду України від 03.06.2013 № 3-рп/2013 (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) зазначено, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості. Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема, обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя.

Конституційний Суд України неодноразово висловлював аналогічні правові позиції у відношенні гарантій незалежності суддів, їх матеріального та соціального забезпечення у своїх рішеннях (від 24.06.1999 №6-рп/99, від 20.03.2002 №5-рп/2002 (справа про пільги, компенсації та гарантії), від 01.12.2004 №19-рп/2004 (справа про припинення дій чи обмеження пільг, компенсацій та гарантій), від 11.10.2005 №8-рп/2005 (справа про пенсії та щомісячне довічне грошове утримання), від 18.06.2007 №4-рп/2007 (справа про гарантії незалежності суддів), від 22.05.2008 №10-рп/2008, а також у рішенні від 18.02.2020 № 2-р/2020.

Так, рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 № 2-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII зі змінами.

У вказаному рішенні наголошено, що право судді на відставку є конституційною гарантією незалежності суддів (п.4 ч.6 ст.126 Конституції України).

Відставка судді є особливою формою звільнення його з посади за власним бажанням та обумовлена наявністю в особи відповідного стажу роботи на посаді судді; наслідком відставки є, зокрема, припинення суддею своїх повноважень з одночасним збереженням за ним звання судді і гарантій недоторканності, а також набуття права на виплату вихідної допомоги та отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (абзац четвертий підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19.11.2013 № 10-рп/2013).

Визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом; такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці; право судді у відставці на пенсійне забезпечення або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості; щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема, обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу; конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя; конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв`язку з досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання); статус судді та його елементи, зокрема матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя (абзаци п`ятий, шостий підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03.06.2013 № 3-рп/2013).

Конституційний Суд України зазначив, що розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів, які не проходили оцінювання за критеріями компетентності, професійної етики або доброчесності та вийшли у відставку, відрізняється від розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які вийдуть у відставку після успішного проходження такого оцінювання.

Отже, судді, які вже перебувають у відставці та досягли шістдесяти п`ятирічного віку, з об`єктивних причин не мають можливості пройти кваліфікаційне оцінювання на відповідність займаній посаді і пропрацювати після цього три роки, що є обов`язковою умовою для отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному Законом №1402-VIII.

Конституційний Суд України вважає, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує діючий суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності. Запровадження згідно із положеннями пункту 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку, суперечить положенням частини першої статті 126 Основного Закону щодо гарантування незалежності суддів Конституцією і законами України.

У зв`язку з викладеним, Конституційний Суд України рішенням від 18.02.2020 у справі №2-р/2020 пункт 25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII визнав неконституційним.

Згідно ч.1 ст.91 Закону України «Про Конституційний Суд України», закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Статтею 152 Конституції України передбачено, що закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.

Отже, з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення №2-р/2020 від 18.02.2020 Закон №1402-VIII не містить норм, які б по-різному визначали порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Верховний Суд неодноразово висловлював правовий висновок висловлював правовий висновок у своїх постановах, відповідно до якого підставою для перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є факт зміни грошового утримання/складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді (від 06.03.2019 по справі №638/12586/16-а, від 11.02.2020 по справі №200/3958/19-а).

Колегія суддів вважає, що перерахунок, який просить здійснити позивач з 19.02.2020, обумовлений датою ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 у справі № 2-р/2020.

Відтак, позивач має право на перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Закарпатського апеляційного суду №02.5-20/4790 від 06.03.2020 з 19.02.2020, оскільки саме з цієї дати втратили чинність обмеження, встановлені пунктом 25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до ст.142 Закону №1402-VIІІ, щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці визначається у розмірі 50% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Як згадувалось вище, відповідно до ч.3 ст.142 Закону №1402-VIІІ, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Судом апеляційної інстанції було досліджено пенсійну справу ОСОБА_1 , з якої вбачається, що 19.12.2016 рішенням Вищої ради юстиції ОСОБА_1 було звільнено з посади судді апеляційного суду Закарпатської області у зв`язку з поданням заяви про відставку та наказом №6.3.1-374 від 21.12.2016 відраховано зі штату суду з 22.12.2016 у зв`язку з поданням заяви про відставку та його звільненням з посади судді апеляційного суду Закарпатської області.

Також, з дослідженої судом апеляційної інстанції пенсійної справи було встановлено, що стаж позивача, який враховується для визначення розміру довічного грошового утримання суддів у відставці, становить 36 років 00 місяців та 10 днів.

Отже, з урахуванням встановлених обставин, беручи до уваги положення ч.3 ст.142 Закону, колегія суддів вважає, що у випадку проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання позивача процентне співвідношення суддівської винагороди повинно складати 82% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про необхідність задоволення позовної вимоги шляхом зобов`язання ГУ ПФУ здійснити позивачу перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020 у розмірі 90% суддівської винагороди, зазначеної у довідці про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці Закарпатського апеляційного адміністративного №02.5-20/4790 від 06.03.2020 є помилковим.

Згідно п.4 ч.1 ст.317 КАС України, підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області задовольнити частково.

Додаткове рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2021 року по справі №260/531/20 скасувати та прийняти постанову, якою зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області провести перерахунок щомісячного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , на підставі довідки Закарпатського апеляційного суду №02.5-20/4790 від 06 березня 2020 року, починаючи з 19 лютого 2020 року, виходячи з розміру 82% суддівської винагороди повноважного судді Закарпатського апеляційного суду

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. В. Кухтей
судді С. М. Шевчук
Т. В. Онишкевич
Повне судове рішення складено 16.09.2021.