Справа № 380/1109/20
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2021-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2021 рокуЛьвівСправа № 380/1109/20 пров. № А/857/1543/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Кузьмича С.М. та Глушка І.В.,

з участю секретаря судового засідання - Гнатик А.З.,

а також сторін (їх представників):

від позивача Сокіл У.В.;

від відповідача - Павліш О.Р.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Приватного підприємства «ШипШина» на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23.11.2020р. в адміністративній справі за позовом Приватного підприємства «ШипШина» до Головного управління ДПС у Львівській обл., третя особа без самостійних вимог на предмет спору Головне управління ДПС у Миколаївській обл., про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення щодо застосування штрафних (фінансових) санкцій за порушення порядку ведення обліку товарних запасів (суддя суду І інстанції: Мричко Н.І., час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 16 год. 02 хв. 23.11.2020р., м.Львів; дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: 03.12.2020р.),-

В С Т А Н О В И В:

03.02.2020р. (згідно з відтиском поштового штемпеля на конверті) позивач Приватне підприємство /ПП/ «ШипШина» звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати прийняте відповідачем Головним управлінням /ГУ/ ДПС у Львівській обл. податкове повідомлення-рішення № від 24.01.2020р. на суму 59532 грн.; стягнути з державного бюджету на користь позивача понесені судові витрати в розмірі 2102 грн. (Т.1, а.с.1-7).

Протокольною ухвалою суду від 28.05.2020р. залучено до участі в справі у якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору ГУ ДПС у Миколаївській обл. (Т.1, а.с.88-89).

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 23.11.2020р. у задоволенні заявленого позову відмовлено (Т.2, а.с.42-50).

Не погодившись з винесеним судовим рішенням, його оскаржив позивач ПП «ШипШина», який покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що в своїй сукупності призвело до невірного вирішення спору, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою заявлений позов задовольнити (Т.2, а.с.55-64).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд дійшов помилкових висновків про те, що ГУ ДПС у Миколаївській обл. мало правові підстави для проведення фактичної перевірки у структурному підрозділі ПП «ШипШина», а також стосовно забезпечення права позивача бути присутнім під час розгляду заперечень на акт перевірки.

Під час перевірки ревізорами було запрошено оригінали документів (накладні) на придбання від постачальників матеріальних цінностей (товарів) за період з 20.06.2017р. по час проведення перевірки. Крім накладних, останні вимагали надати їм дані бухгалтерського обліку підприємства, зокрема, оборотно-сальдові відомості по рахунку 281 та 282 та ряд інших документів, які фактично перебувають за місцем знаходження юридичної особи.

Інспекторам ГУ ДПС у Миколаївській обл. було надано для перевірки накладні на внутрішнє переміщення товару із центрального складу ПП «ШипШина», який знаходиться у м.Львові, у торгову точку (магазин), що розташований за адресою: м.Миколаїв, вул.Троїцька, буд.240/5.

Однак, вказані документи не були прийняті до уваги, оскільки такі накладні не є документами, що підтверджують факт обліку такого товару за місцем його реалізації.

У відповідь на запит щодо надання первинних документів позивач повідомив інспекторів ГУ ДПС у Миколаївській обл. про те, що бухгалтерський облік ведеться в головному офісі компанії за адресою: м.Львів вул.Городоцька, 357, і накладні на придбання товарів, товаро-транспортні накладні та ряд інших документів знаходяться в головному офісі.

Згідно із Положення про документообіг «ШипШина» всі товари, які придбаваються на митній території України доставляють на центральні склади позивача, що знаходяться за адресою: м.Львів, вул.Городоцька, 357. Товар доставляється як транспортом постачальника, так і власним транспортом ПП «ШипШина» в залежності від умов поставки. Імпортний товар, що придбавається позивачем, розміщується на митному складі в с.Малехів Львівської обл., для розмитнення, після чого також доставляється на центральний склад позивача за вищевказаною адресою.

Після доставки товару на центральний склад позивача товар оприбутковується за даними бухгалтерського обліку на підставі накладних від постачальників - резидентів України та/або інвойсів, рахунків - фактур та митних декларацій на імпортований товар.

Отже, позивач забезпечив облік передачі товарів у структурні підрозділи, оскільки по кожному структурному підрозділу заведено окремий субрахунок, організував формування та передачу накладних на внутрішнє переміщення товару до кожного структурного підрозділу, один примірник якого повертається в головний офіс, а другий залишається у торговій точці (магазині).

З огляду на викладене, апелянт вважає, що немає жодних підстав робити висновки про наявність необлікованого товару за місцями його реалізації та зберігання.

Також третьою особою у дійсності проведено повторну перевірку за обревізований період за відсутності на це відповідних підстав. Зокрема, під час проведення перевірки ревізорами вимагалися документи за період з 20.06.2017р. по час перевірки за відсутності на це відповідних підстав.

Товарними запасами, які визначені як надлишок на суму 29766 грн. за даними ГУ ДПС у Миколаївській обл., були:

блістер лампа Н4 60/55 W 12V SCT202013 (1 шт.) - 146 грн.;

Hankook шина 255/55R18 M+S 109Т Winter I*Cept X RW 10 XL (4шт.) - 13920 грн.;

Hankook шина 245/45R18 M+S 100Т Winter І*Cept IZ2 W616 10 XL (2 шт.) - 7280 грн.;

Hankook шина 195/65R15 M+S під/шип 95T Winter I*Pike RS2 W 429 XL (2 шт.) - 2840 грн.;

Hankook шина 195/70R15 M+S 97T Winter І*Cept RS W 442 XL (4 шт.) 5580 грн.

Проте, ПП «ШипШина» помилково не було долучено до заперечень документів, а саме вантажно-митних декларацій на вищевказані товарні запаси, які були придбані по зовнішньоекономічних договорах, укладених із нерезидентами. Оскільки ГУ ДПС у Миколаївській обл. позбавило позивача права бути присутніми на розгляді заперечень до Акту перевірки, тому останній не мав можливості долучити зазначені документи.

Однак, відповідні митні декларації були подані до суду, який помилково їх не врахував в порушення вимог КАС України.

Відповідачем ГУ ДПС у Львівській обл. скеровано до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому останній вважає її необґрунтованою і такою, що не підлягає до задоволення. Наголошує на тому, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права та ухвалив законне і справедливе судове рішення (Т.2, а.с.137-138).

Інший учасник справи не подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача на підтримання поданої скарги, заперечення представника відповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у них доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено під час судового розгляду, упродовж 09.12.2019р.-19.12.2019р. ревізорами третьої особи ГУ ДПС у Миколаївській обл. на підставі наказу № 841 від 06.12.2019р., направлень на проведення перевірки №№ 936/14-29-01-04-36, 937/14-29-01-04-36 від 06.12.2019р. проведено фактичну перевірку магазину, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в якому здійснює господарську діяльність ПП «ШипШина» (Т.1, а.с.207-209).

За результатами проведеної перевірки складено Акт фактичної перевірки щодо дотримання порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) № 0093/14/29/05/35145549 від 19.12.2019р., у якому встановлено порушення позивачем п.п.9, 12 ст.3 Закону України № 265/95-ВР від 06.07.1995р. «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (Т.1, а.с.11-14).

Зокрема, в частині порушення вимог п.12 ст.9 вказаного Закону зазначено про те, що після початку перевірки 09.12.2019р. посадові особи ГУ ДПС у Миколаївській обл., які проводили перевірку, звернулись до завідувача магазину ПП «ШипШина» ОСОБА_1 та касира ОСОБА_2 з проханням надати у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки, в тому числі ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами, реєстраційні посвідчення на РРО, довідки про опломбування РРО, книги обліку розрахункових операцій, касові книги (за наявності), розрахунки та накази на становлення лімітів залишку готівки по касі, прибуткові та видаткові касові ордери, авансові звіти, накази на прийняття робітників на роботу, договори про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, оборотно-сальдову відомість по рахунку 281 та первинні документи, на підставі яких вона сформована, накладні на товар, що знаходиться в продажу та інші документи.

Листом № 120 від 10.12.2019р. ПП «ШипШина» повідомило про те, що звіти касира, товарні звіти, накладні на товарні запаси, накладні на внутрішнє переміщення товару, товарно-транспортні накладні та ін. знаходяться в головному офісі в м.Львові по вул.Городоцька, 357 та до перевірки надаватися не будуть.

Таким чином, із запитуваних документів до перевірки надано скан-копія наказу № 59-к від 18.12.2018р.; касова книга: поточна КОРО № р/5 від 10.09.2019р., довідка про опломбування та реєстраційне посвідчення РРО з фіскальним номером .

На підставі пп.20.1.9 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу /ПК/ України на письмову вимогу від 09.12.2019р. завідувачем магазину за погодженням в телефонному режимі з головним бухгалтером ПП «ШипШина» ОСОБА_3 проведено зняття вибірково залишків товарно-матеріальних цінностей у магазині. Надання інформації щодо фактичних залишків товарних запасів проводилось особисто ОСОБА_1 , завідувачем магазину, який зазначав на кожному аркуші Відомості про результати перевірки щодо повноти оприбуткування, реалізації та фактичних залишків запасів (товарно-матеріальних цінностей), що всі дані наведено у повному обсязі без приховувань чи спотворювань.

Станом на останній день проведення перевірки 18.12.2019р. підприємством не надано накладні на товар, що знаходився в реалізації 09.12.2019р., оборотно-сальдову відомість по рахунку 28, в зв`язку з чим, товар, що знаходився в реалізації на момент зняття фактичних залишків товарних запасів, не підтверджений прибутковими документами та даними бухгалтерського обліку ПП «ШипШина».

Таким чином, перевіркою повноти оприбуткування, реалізації та фактичних залишків запасів (товарно-матеріальних цінностей) виявлено не підтверджений даними бухгалтерського обліку підприємства надлишок товарів у розмірі 477872 грн., що є порушенням п.12 ст.3 Закону України № 265/95-ВР від 06.07.1995р. «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Позивач подав до відповідача та третьої особи заперечення від 02.01.2020р. на Акт перевірки № 0093/14/29/05/ НОМЕР_1 від 19.12.2019р. (Т.1, а.с.15-21).

За результатами розгляду вказаних заперечень третя особа надіслала позивачу відповідь № 243/10/14-29-05-06-09 від 16.01.2020р., згідно з якою зауваження в частині необлікованого надлишку товарних запасів враховано частково та внесено відповідні зміни до Акта перевірки (Т.1, а.с.26-35).

Зокрема, до своїх заперечень позивач надав оборотно-сальдову відомість по рахунку 281 за 4 квартал 2019 року та копії накладних, які були відсутні під час перевірки та є підставою для відображення в бухгалтерському обліку підприємства.

Із урахуванням цих документів та даних почекової інформації із ІС «Аналітична система» ІС ДПС України «Податковий блок» з період з 09.12.2019р. по 31.12.2019р. зауваження в частині необлікованого надлишку товарних запасів враховано частково. Перевіркою виявлено надлишок товарних запасів на загальну суму 29766 грн.

На підставі Акту перевірки № 0093/14/29/05/ НОМЕР_1 від 19.12.2019р. та висновку № 15/0093/14/29/05/ НОМЕР_1 від 16.01.2020р. відповідач прийняв податкове повідомлення-рішення № від 24.01.2020р., яким застосував суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у розмірі 59532 грн.

Позиція податкового органу щодо виявлених порушень полягає в тому, що під час здійснення фактичної перевірки ревізорами виявлено необлікований надлишок товарних запасів на загальну суму 29766 грн.

Позивач мав можливість представити необхідні первинні документи в порядку, визначеному ст.44 ПК України, однак скористався нею частково і надав первинні документи лише на частину надлишкових товарів, що були враховані податковим органом під час застосування штрафних (фінансових) санкцій.

Враховуючи викладене, перевіркою встановлено, зокрема, порушення ПП «ШипШина» вимог п.12 ст.3 Закону України № 265 від 06.07.1995р. «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», тобто, позивачем здійснено реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому законом порядку, на загальну суму 29766 грн.

Вирішуючи спір по суті та відмовляючи у задоволенні заявленого позову, суд першої інстанції виходив з того, що аргументи позивача про те, що відповідач не мав права проводити перевірку у структурному підрозділі ПП «ШипШина», оскільки у 2018 році вже проводилась документальна перевірка, є безпідставними.

Також доводи позивача про те, що посадові особи ГУ ДПС у Миколаївській обл. позбавили його права бути присутнім на засіданні по розгляду заперечень та подати пояснення чи документи, суд спростував тим, що у зв`язку із бажанням позивача брати участь у розгляді його заперечень, ГУ ДПС у Миколаївській обл., у відповідності до абз.2 п.86.7 ст.86 ПК України, надіслало на адресу позивача лист № 79/10/14-29-05-06-05 від 09.01.2020р., згідно з яким розгляд заперечень за актом фактичної перевірки відбудеться 15.01.2020р. о 10 год. 00 хв. у приміщенні ГУ ДПС у Миколаївській області.

Несвоєчасне отримання позивачем повідомлення не може свідчити про порушення відповідачем вимог ПК України.

Також позивач мав можливість подати всі наявні у нього документи як під час проведення перевірки, так і після її проведення до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки.

Отже, акт перевірки, з урахуванням внесених змін, складений на основі всіх документів, які подані позивачем до ГУ ДПС у Миколаївській обл., що позивач не спростував.

Суд звернув увагу на те, що позивач не навів жодних аргументів щодо заперечень суті порушень, встановлених за результатами фактичної перевірки.

Таким чином, податкове повідомлення-рішення № від 24.01.2020р. є правомірним та не підлягає скасуванню.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідають нормам матеріального права і фактичним обставинам справи.

Відповідно до п.12 ст.3 Закону України № 265 від 06.07.1995р. «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку.

При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам під час проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), які підтверджують облік та походження товарів, що на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які провадять діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння).

Згідно зі ст.20 цього Закону до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), за рішенням контролюючих органів застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які здійснюють діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння).

Наказом Міністерства фінансів України № 246 від 20.10.1999р. затверджене Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 9 «Запаси», яким визначено методологічні засади формування у бухгалтерському обліку інформації про запаси і розкриття її у фінансовій звітності.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності установлені Законом України № 996-ХIV від 16.07.1999р. «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»

Згідно з ст.1 цього Закону бухгалтерський облік - процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію; облікова політика - сукупність принципів, методів і процедур, що використовуються підприємством для ведення бухгалтерського обліку, складання та подання фінансової звітності.

Відповідно до ч.ч.1, 3, 5 ст.9 вказаного Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. Операції в іноземній валюті відображаються також у валюті розрахунків та платежів по кожній іноземній валюті окремо. Дані аналітичних рахунків повинні бути тотожні відповідним рахункам синтетичного обліку на кінець останнього дня кожного місяця.

Господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені.

Отже, документами, що є підставою для внесення записів до бухгалтерського обліку є накладні, витратні накладні, товарно-транспортні накладні, тощо.

Чинним законодавством не передбачено, що за місцем знаходження господарської одиниці суб`єкта господарювання повинні зберігатись оригінали первинних документів на придбання товарно-матеріальних цінностей, які є підставою для бухгалтерського обліку.

Сама по собі відсутність на момент перевірки контролюючим органом первинних документів за місцем реалізації чи зберігання товарів, за умови, що ці товари належним чином обліковані відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», не є підставою для застосування до платника фінансової санкції, передбаченої ст.20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

До документів, що є підставою для оприбуткування товару, як правило, належать накладні, товарно-транспортні накладні. Такі документи водночас є підставою для внесення записів до облікових бухгалтерських реєстрів.

Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затв. наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995р., встановлює порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської та іншої звітності, що ґрунтується на даних бухгалтерського обліку, підприємствами, їх об`єднаннями та госпрозрахунковими організаціями (крім банків) незалежно від форм власності, установ та організацій, основна діяльність яких фінансується за рахунок коштів бюджету.

Пунктом 1.2 даного Положення визначено, що господарські операції відображаються у бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування. Записи в облікових регістрах провадяться на підставі первинних документів, створених відповідно до вимог цього Положення.

Згідно із п.п.6.2, 6.8 зазначеного Положення первинні документи та облікові регістри, що пройшли обробку, бухгалтерська та інша звітність до передачі їх до архіву підприємства, установи повинні зберігатися в бухгалтерській службі у спеціальних приміщеннях або зачинених шафах під відповідальністю осіб, уповноважених головним бухгалтером. Видача первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської та іншої звітності з бухгалтерської служби і з архіву підприємства, установи працівникам інших структурних підрозділів може провадитися тільки за рішенням головного бухгалтера або особи, яка забезпечує ведення бухгалтерського обліку підприємства.

Отже, діючим законодавством прямо передбачено зберігання первинних документів у бухгалтерії підприємства під відповідальність осіб, уповноважених на ведення бухгалтерського обліку на підприємстві.

Згідно фактичних обставин справи контролюючим органом перевірка з питання дотримання позивачем порядку оприбуткування та ведення обліку товарних запасів за місцем розташовування офісу та бухгалтерії підприємства не проводилась.

Магазин, що розташований за адресою: Миколаївська обл., м.Миколаїв, вул.Троїцька, 240/5, є відокремленим підрозділом позивача, не виділений на окремий баланс, а тому самостійно не здійснює бухгалтерський облік.

При цьому, після доставки товару на центральний склад позивача товар оприбутковується за даними бухгалтерського обліку на підставі накладних від постачальників - резидентів України та/або інвойсів, рахунків-фактур та митних декларацій на імпортований товар.

Для переміщення товару в торгові точки (магазини), в тому числі, у м.Миколаїв, вул.Троїцька, буд.240/5, де проводилася фактична перевірка інспекторами ГУ ДПС у Миколаївській обл., позивач виписує накладні на внутрішнє переміщення у двох примірниках. Перший примірник такої накладної із підписом матеріально-відповідальної особи структурного підрозділу (торгової точки), що отримала товар, повертається водієм - експедитором в бухгалтерію позивача, а другий примірник залишається в торговій точці (магазині).

Разом з тим, для перевірки проведення обліку товарних запасів, здійснення продажу лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку, ревізорами податкового органу був скерований 09.12.2019р. запит щодо надання всіх документів, що належать або пов`язані з предметом перевірки (Т.1, а.с.217-218).

Листом № 120 від 10.12.2019р. ПП «ШипШина» повідомило про те, що звіти касира, товарні звіти, накладні на товарні запаси, накладні на внутрішнє переміщення товару, товарно-транспортні накладні та ін. знаходяться в головному офісі в м.Львові по вул.Городоцька, 357 та до перевірки надаватися не будуть (Т.1, а.с.222).

Відповідно до п.85.2 ст.85 ПК України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

У пункті 44.6 ст.44 ПК України встановлено, що у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 вказаної статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 вказаної статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що позивач мав можливість подати всі наявні у нього документи як під час проведення перевірки, так і після її проведення до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки.

Так, позивач разом із запереченнями від 02.01.2020р. на Акт перевірки № 0093/14/29/05/35145579 від 19.12.2019р. подав оборотно-сальдову відомість по рахунку 281 за 4 квартал 2019 року та копії накладних, які були відсутні під час перевірки (Т.1, а.с.231-237).

За результатами розгляду заперечень позивача, з урахуванням долучених документів, ГУ ДПС у Миколаївській обл. внесло зміни до Акту перевірки № 0093/14/29/05/35145579 від 19.12.2019р. в частині порушення п.12 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (Т.1, а.с.238-246).

Таким чином, спірний Акт перевірки, з урахуванням внесених змін, складений на основі всіх документів, які подані позивачем до ГУ ДПС у Миколаївській обл., що позивач не спростував.

Окрім цього, приписи ст.44 ПК України визначають обов`язок платника податків вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та податкових зобов`язань, а також визначають наслідки недотримання вимог щодо наявності та надання до контролюючого органу під час перевірки первинних документів, пов`язаних з обчисленням та сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Хоча вказані норми є матеріально-правовими, однак для застосування стандартів доказування при розгляді адміністративних спорів, які виникають за наслідками проведених перевірок, такі фактично впливають на визначення властивостей доказів, а саме які докази можуть вважатись допустимими.

Відтак передумовою застосування приписів процесуального закону щодо доказування в адміністративних справах по розгляду податкових спорів необхідною умовою, якщо на цьому наполягають сторони, є перевірка на дотримання норм матеріального закону, якою є, зокрема, ст.44 ПК України, від чого залежатиме оцінка доказів на їх допустимість для доведення фактів, що є предметом доказування.

Твердження апелянта про те, що суд не може обмежити право платника довести в судовому процесі обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, поданням виключно тих доказів, що надавались ним під час проведення податкової перевірки, фактично нівелює приписи матеріального закону та не свідчить про дотримання процесуального закону щодо стандартів доказування, а саме оцінки доказів та обставин, які можуть свідчити про недопустимість чи допустимість доказів, які використано судом для встановлення фактів та не встановлення обставин, що складає предмет доказування у даній справі.

Судом першої інстанції досліджувались докази наявності в розпорядженні позивача первинних документів, однак не було встановлено неможливості їх надання контролюючому органу з причин, які в силу приписів ст.44 ПК України вважаються поважними, як не встановлено і обставини щодо неможливості надання документів на стадії адміністративного оскарження, що зобов`язувало б контролюючий орган взяти такі документи до уваги при прийнятті оскаржуваних податкових повідомлень - рішень.

Також доказів відмови контролюючого органу врахувати такі під час перевірки чи взагалі неврахування таких суду не надано.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією, що міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 09.02.2021р. у справі № 826/813/15, від 14.06.2021р. у справі № 140/893/19.

Стосовно решти доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує, що відповідно до пп.75.1.3 п.75.1 ст.75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Порядок проведення перевірки регламентує ст.80 ПК України.

Так, згідно з п.80.1 ст.80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Як слідує із наказу № 841 від 06.12.2019р. «Про проведення фактичної перевірки ПП «ШипШина», підставою проведення перевірки у позивача вказано пп.80.2.4 п.80.2 ст.80 ПК України.

ГУ ДПС у Миколаївській обл. встановило, що згідно з інформації ІС «Аналітична система» ІС «Податковий блок» ПП «ШипШина» не подало звітність про використання РРО з фіскальним номером за 08.12.2017р. Відповідно до електронних копій розрахункових документів, які містяться на контрольній стрічці в пам`яті РРО, поданих до ДПС по дротових або бездротових каналах зв`язку, у вказану дату здійснювались розрахункові операції із споживачами.

Відповідно до пп.80.2.2 п.80.2 ст.80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема, неподання суб`єктом господарювання в установлений законом строк обов`язкової звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, подання їх із нульовими показниками.

Згідно з п.81.1 ст.81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених вказаним Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених вказаним Кодексом, таких документів:

1) направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

2) копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

3) службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених вказаним Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) таких документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених зазначеним пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому вказаного пункту, не дозволяється.

При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

Як встановлено під час судового розгляду, посадові особи ГУ ДПС у Миколаївській обл. перед початком проведення фактичної перевірки пред`явили касиру ПП «ШипШина»: копію наказу № 841 від 06.12.2019р. «Про проведення фактичної перевірки ПП «ШипШина», направлення на перевірку №№ 936/14-29-01-04-36, 937/14-29-01-04-36 від 06.12.2019р., службові посвідчення.

На вказаних направленнях містяться підписи касира ПП «ШипШина» ОСОБА_2 , який підтверджує вручення таких документів о 12 год. 24 хв. 09.12.2019р.

З урахуванням наведеного, під час проведення перевірки посадові особи контролюючого органу дотримались порядку її проведення, що свідчить про наявність правових та фактичних підстав для проведення спірної перевірки, а тому доводи позивача у цій частині є необґрунтованими та безпідставними.

З приводу аргументів позивача про те, що відповідач не мав права проводити перевірку у структурному підрозділі ПП «ШипШина», оскільки у 2018 році вже проводилась документальна перевірка, суд першої інстанції вірно виходів з приписів пп.75.1.3 п.75.1 ст.75 ПК України.

Методичні рекомендації щодо порядку взаємодії між підрозділами органів державної фіскальної служби при організації, проведенні та реалізації матеріалів перевірок платників податків, затв. наказом ДФС України № 22 від 31.07.2014р. (у редакції наказу ДФС України № 398 від 23.03.2018р.) розроблено відповідно до вимог ПК України та рекомендовано для застосування посадовими (службовими) особами органів ДФС (з урахуванням визначених статтею 19-1 Кодексу функцій) при організації, проведенні та реалізації матеріалів документальних перевірок платників податків з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи ДФС, а також фактичних перевірок щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про обіг та оподаткування підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства стосовно укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Особливості організації та проведення документальних та фактичних перевірок визначає п.1.4 розділу І Методичних рекомендацій.

Відповідно до пп.1.4.4 п.1.4 розділу І Методичних рекомендацій у разі організації фактичної перевірки платника податків територіальним органом ДФС за основним місцем обліку зазначеного платника податків, та у разі якщо такий платник податків має відокремлені підрозділи або інші об`єкти, де провадиться діяльність та які розташовані поза межами його основного місця обліку, зазначений орган, який здійснює (очолює) перевірку такого платника, може ініціювати організацію проведення перевірки таких відокремлених підрозділів або інших об`єктів за їх фактичним місцезнаходженням.

У такому випадку підрозділ органу ДФС, який здійснює (очолює) перевірку, не пізніше ніж за 10 робочих днів до початку її проведення надає засобами електронного зв`язку до територіального органу ДФС, на території якого провадять діяльність, відокремлений підрозділ або інший об`єкт, запит щодо проведення перевірки господарського об`єкта такого платника податків разом із переліком питань, які необхідно відобразити в акті перевірки, та обставин для проведення перевірки відповідно до статті 80 ПК України.

Згідно з пп.2.1.1 п.2.1 розділу ІІ Методичних рекомендацій з метою забезпечення ефективності використання часу, який відводиться для проведення перевірок суб`єктів господарювання, та враховуючи передбачені чинним законодавством обмеження термінів проведення органами ДФС перевірок платників податків, підрозділ групи Податкового контролю, який очолює документальну перевірку згідно з планом-графіком або здійснює (очолює) документальну позапланову (фактичну) перевірку, в обов`язковому порядку забезпечує проведення доперевірочного аналізу діяльності платника податків.

Згідно з інформацією відділу фактичних перевірок контролю за готівковими операціями управління податкових перевірок, трансферного ціноутворення та міжнародного оподаткування ГУ ДПС у Миколаївській обл. упродовж 2017-2019 років фактичні перевірки ПП «ШипШина» за адресою здійснення діяльності: м.Миколаїв, вул.Троїцька, буд.240/5, не проводились. Крім цього, відповідно до інформації, отриманої з ІС «Аналітична система» ІС «Податковий блок», до ПП «ШипШина» упродовж 2017-2019 років не застосовувались фінансові санкції за податковими повідомленнями-рішеннями форми «С».

Отже, аргументи позивача про те, що відповідач не мав права проводити перевірку у структурному підрозділі ПП «ШипШина», оскільки у 2018 році вже проводилась документальна перевірка є безпідставними.

Окрім цього, приписами п.86.1 ст.86 ПК України передбачено, що результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, у строки визначені вказаним Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов`язаний його підписати.

Строк складення акта (довідки) про результати перевірки не зараховується до строку проведення перевірки, встановленого вказаним Кодексом (з урахуванням його продовження).

У разі незгоди платника податків з висновками акта (довідки) такий платник зобов`язаний підписати такий акт (довідку) перевірки із зауваженнями, які він має право надати разом з підписаним примірником акта (довідки) або окремо у строки, передбачені вказаним Кодексом.

Відповідно до абз.1, 2 п.86.7 ст.86 ПК України у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення та/або додаткові документи в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 вказаного Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки). Такі заперечення та/або додаткові документи розглядаються контролюючим органом протягом семи робочих днів, що настають за днем їх отримання (днем завершення перевірки, проведеної у зв`язку з необхідністю з`ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у зауваженнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному статтею 58 вказаного Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. Платник податків (його уповноважена особа та/або представник) має право брати участь у розгляді заперечень та/або додаткових документів, про що такий платник податків зазначає у запереченнях та/або листі про надання додаткових документів в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 вказаного Кодексу.

У разі якщо платник податків виявив бажання брати участь у розгляді його заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів, зазначивши про це в запереченні та/або листі про надання додаткових документів у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 вказаного Кодексу, контролюючий орган зобов`язаний повідомити такому платнику податків про місце і час проведення такого розгляду. Таке повідомлення надсилається платнику податків не пізніше наступного робочого дня з дня отримання від нього заперечень та/або листа про надання додаткових документів у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 вказаного Кодексу, але не пізніше ніж за чотири робочі дні до дня їх розгляду. Повідомлення має бути надіслано у порядку, визначеному статтею 42 вказаного Кодексу.

Згідно фактичних обставин справи позивач подав до відповідача та третьої особи заперечення від 02.01.2020р. на Акт перевірки від 19.12.2019р., які надійшли на адресу ГУ ДПС у Миколаївській обл. 08.01.2020р. (вх. № 20/10). У вказаних запереченнях позивач виявив бажання брати участь у розгляді його заперечень до акта перевірки.

У зв`язку із бажанням позивача брати участь у розгляді його заперечень, ГУ ДПС у Миколаївській обл., у відповідності до абз.2 п.86.7 ст.86 ПК України, надіслало на адресу позивача лист з повідомленням про вручення № 79/10/14-29-05-06-05 від 09.01.2020р., згідно з яким розгляд заперечень за актом фактичної перевірки ПП «ШипШина» № 0093/14/29/05/35145579 від 19.12.2019р. відбудеться о 10 год. 00 хв. 15.01.2020р. у приміщенні ГУ ДПС у Миколаївській обл.

Звідси, третя особа ГУ ДПС у Миколаївській обл. надіслала позивачу повідомлення не пізніше наступного робочого дня з дня отримання від нього заперечень та не пізніше ніж за чотири робочі дні до дня їх розгляду, тобто, дотрималось вимог ст.86 ПК України.

При цьому, невчасне отримання позивачем такого повідомлення не може свідчити про порушення відповідачем вимог ПК України.

В частині решти доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує, що всі конкретні, доречні та важливі доводи позивача, наведені в позовній заяві, були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені позивачем в апеляційній скарзі (додаткових письмових пояснень) обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції не встановив неправильного застосування норм матеріального права, порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення і погоджується з висновками суду першої інстанції у справі про відмову у задоволенні позову із визначених мотивів.

Окрім того, обґрунтування апеляційної скарги позивача зводяться виключно до непогодження з оцінкою, наданою судом першої інстанції, повно і всебічно встановленим обставинам справи, при цьому порушень норм процесуального права, які б вплинули або змінили цю оцінку, не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов послідового та обґрунтованого висновку про те, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийняте відповідачем із дотриманням вимог чинного законодавства, через що заявлений позов не підлягає до задоволення, з вищевикладених мотивів.

Відповідно до ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги належить покласти на апелянта ПП «ШипШина».

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.139, ч.3 ст.243, ст.310, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «ШипШина» на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23.11.2020р. в адміністративній справі № 380/1109/20 залишити без задоволення, а вказане рішення суду без змін.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта Приватне підприємство «ШипШина».

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення; у випадку оголошення судом апеляційної інстанції лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді С. М. Кузьмич
І. В. Глушко
Дата складення повного тексту судового рішення: 15.09.2021р.