Справа № 500/3618/20
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2021-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2021 рокуЛьвівСправа № 500/3618/20 пров. № А/857/10984/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Ніколіна В.В., Гінди О.М.,

за участю секретаря судового засідання Юник А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Галицької митниці Держмитслужби на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2021 року (головуючий суддя Подлісна І.М., м. Тернопіль, повний текст складено 05.05.2021) по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Христина» до Галицької митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Христина» звернулося в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Галицької митниці Держмитслужби, в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2020/600106/2 від 03 листопада 2020 року.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2021 року позов задоволено, визнано протиправним та скасовано рішення Галицької митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів № UA209000/2020/600106/2 від 03 листопада 2020 року. Стягнуто на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Христина» понесені ним судові витрати в сумі 2102 (дві тисячі сто дві) гривні 00 коп. зі сплати судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Галицької митниці Держмитслужби.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Галицька митниця Держмитслужби оскаржила його в апеляційному порядку і просить скасувати рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2021 року та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

В апеляційній скарзі зазначає, що під час здійснення митного контролю за МД № UА209210/2020/022612 від 30.10.2020 було опрацьовано інформацію, що міститься у наданих до митного оформлення товаросупровідних документах. За результатами опрацювання встановлено наступне:

- у п. 3 договору купівлі-продажу № 8 від 05.09.2020 (надалі - Договір) зазначено таке: «Продавець зобов`язується відповідно до умов цього договору передати у власність Покупця, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар: папір в асортименті (кожна партія супроводжується специфікацією)».

Проте, апелянт зазначає, що специфікація на поставку товару не була надана митниці до митного оформлення;

- у п. 6 Договору є невідповідність текстів української та польської версій, а саме: в українській версії Договору зазначено, що «оплата Товару здійснюється Покупцем у формі передоплати: 20% від вартості товару, що вантажиться згідно, виставленого рахунку-фактури Продавцем, та 80% на протязі 5 днів після фото звіту про відвантаження товару та відправки документів»,,», однак польська версія Договору вимагає оплати у формі передоплати 30% та в подальшому 70%;

- у п. 8 Договору зазначено детальні вимоги до упаковки та маркування Товару, проте в товаросупровідних документах відсутня інформація, щодо включення вартості упаковки та маркування до вартості товару;

- висновок про вартісні характеристики товару № В-0785 від 29.10.2020, підготовлений Тернопільською ТПП, не може бути прийнятий до уваги, оскільки містить інформацію лише стосовно ціни оцінюваного товару, однак у ньому відсутнє обгрунтування ціни товару з урахуванням якості, розміру партії, умов оплати, а також не здійснено аналіз цін продажу та поточних цін пропозиції на ринку.

Таким чином, у сукупності всі перелічені вище фактори вказували на наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах та відсутність всіх відомостей щодо складових митної вартості та обставин купівлі-продажу товару.

З огляду на той факт, що декларантом до митного оформлення не надано повного пакету документів на підтвердження всіх складових митної вартості товару, зокрема, фактурної вартості (не надано банківського платіжного документа, що стосуються оцінюваного товару, як це передбачено п. 4 ч. 2 ст. 53 МК України, або інших платіжних та/або бухгалтерських документів, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару., як це передбачено п. 5 ч. 2 ст. 53 МК України), а також те, що в поданих до митного оформлення документах наявні розбіжності, 30.10,2020 під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів посадовою особою митниці було розпочато процедуру консультацій декларанта з митним органом, а саме уповноваженій особі декларанта направлено електронна повідомлення наступного змісту: «Прошу надати оригінали товаросупровідних документів згідно вимог пункту 2 статті 264 Митного кодексу України від 13 березня 2012 року № 4495-VI.»

Прошу надати додаткові документи, які підтверджують числове значення складової митної вартості товару згідно вимог пункту 3 статті 53 Митного кодексу України від 13 березня 2012 року № 4495-VI, а саме:

- каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару:

- копію митної декларації країни відправлення;

- висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлен: спеціалізованими експертними організаціями та/або інформація біржових організацій про вартість товару;

- рахунок-проформу;

- банківські платіжні документи...».

Уповноваженою особою декларанта було додатково надано наступні

документи:

- замовлення № 046;

- технічний опис товару;

- прайс-лист № С-О81-Ор від 05.12.2019;

« банківський платіжний документ від 22.09.2020;

- банківський платіжний документ від 02.10.2020;

- комерційна пропозиція відправника;

- комерційна пропозіщія продавця;

- рахунок-проформа № РL.026.09 від 16.09.2020;

- рахунок-проформа № 020.10. GTP від 01.10.2020.

Також, листом від 02.11.2020 уповноважена особа декларанта повідомила митницю про те, що не може надати більше додаткових документів щодо підтвердження митної вартості задекларованого товару.

Інших документів, зазначених у вимозі митниці декларантом додатково не було надано.

Водночас, апелянт зазначає, що додатково надані документи не могли бути взяті митницею до уваги з огляду на таке:

- прайс-лист № С-081-ОF від 05.12.2019 не може бути взятий до уваги, оскільки неможливо ідентифікувати юридичну особу, яка виставила даний прайс, товар та виробника товару, а формування ціни здійснюється на умовах, які не стосуються даної поставки (відповідно до умов прайс-листа поставка здійснюється з міста Антверпен та на умовах ЕХ/У Антверпен, а в даному випадку товар згідно із транспортною накладною, пакувальним листом та рахунками поставлявся з міста Монреаль на умовах поставки СFR);

- відповідно до інформації, що міститься у поданому рахунку-проформі № 020.10.СТРV від 01.10.2020 підприємством сплачено аванс (передоплата) в сумі 5062, 50 дол. США тоді, як у поданому до митного оформлення рахунку (інвойсі) № 020.10.СТРV від 01.10.2020 вказана інша сума предоплати, а саме: 4 579,07 дол. США. Тобто, в даних документах містяться розбіжності щодо здійсненої суми передоплати;

- комерційна пропозиція не може бути взята до уваги, оскільки вона є адресною та констатує факт відпускних цін продавця для Позивача, а отже дана комерційна пропозиція не є документом, який показує цінову пропозицію для необмеженого кола осіб, яка сформована в ході звичайної ринкової торгівлі.

Згідно із положеннями ч. 3 ст. 54 МК України за результатами здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 Кодексу.

Відповідно до п. п. 2, 3 ч. 6 ст. 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх, відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу.

Відповідно до пунктів 1 та 2 Тлумачних приміток до статті 7 (резервний метод) Угоди про застосування статті VII ГАТТ, митні вартості, визначені згідно з положеннями статті 7, повинні настільки, наскільки можливо, ґрунтуватися на раніше визначених митних вартостях; методи оцінювання, які мають використовуватися згідно зі статтею 6, повинні бути методами, викладеними в статтях 1 - 6, проте обґрунтована гнучкість у застосуванні таких методів відповідатиме цілям та положенням статті 7.

Частиною 2 статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (далі - ГАТТ) визначено, що оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або подібного товару і не повинна ґрунтуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.

Під «дійсною вартістю» слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умови повної конкуренції. Якщо дійсна вартість не може бути визначена відповідно до підпункту b) цього пункту, оцінка для митних цілей повинна ґрунтуватися на найближчому еквіваленті такої вартості, який можна визначити.

Відповідно до примітки 4 до пункту 2 статті VII ГАТТ, формулювання підпунктів «а» і «Ь» дозволяє стороні визначати вартість для митних цілей єдиним способом чи то (1) на базі цін, які певний експортер встановлює за імпортований товар, чи (2) на базі загального рівня цін на подібний товар.

Положеннями статті 55 МК України визначено, що митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування.

Так, за результатами здійснення контролю правильності визначеннязаявленої декларантом митної вартості товарів посадовою особою митниці прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 03.11.21 № UА209000/2020/600106/2, у гр. 33 якого зазначено «Митна вартість» імпортованого товару не може бути визнана за ціною договору щодо товару, який імпортується, у зв`язку з тим, що заявлена митна вартість є нижчою, ніж рівень вартості аналогічних товарів митне оформлення яких вже здійснено, а також у зв`язку з тим, що в документах поданих до митного оформлення наявні розбіжності, а саме: прайс лист № С-О8І-ОГ від 05.12.2019 не може бути взятий до уваги, оскільки неможливо ідентифікувати юридичну особу, яка виставила прайс, товар та виробника товару, а формування ціни здійснюється на умовах, які не стосуються даної поставки; Висновок про вартісні характеристики № В-0785 від 29.10.2020, підготовлений Тернопільською ТПП не може бути прийнятий до уваги, оскільки містить інформацію лише стосовно ціни оцінюваного товару, однак відсутнє обгрутнування ціни товару з урахуванням якості, розміру партії, умов оплати, не здійснено аналіз цін продажу та поточних цін пропозиції на ринку; країною відправлення зазначена Канада, однак до митного оформлення не подано копії митної декларації країни відправлення. Відповідно митним органом розпочато процедуру консультації та направлено повідомлення про надання документів для підтвердження заявленої митної вартості товару. На вимогу митного органу декларантом не було подано додаткових документів, що підтверджують заявлену митну вартість згідно ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, а саме: інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для, ідентифікації ввезеного товару, якщо здійснювалось страхування, страхові документи та додаткових документів відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України, а саме: каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару, копію митної декларації країни відправлення, договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов 'язаний договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається, рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору, рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеним договором (угодою, контрактом). В результаті проведеної консультації з декларантом дійшли згоди про неможливість визначення митної вартості згідно з положеннями статті 58 Митного кодексу України. Другорядні методи не були застосовані через відсутність достатньої інформації про ціну угоди щодо ідентичних та подібних товарів. Метод на основі віднімання вартості не може бути використаний оскільки відсутня інформація про ціни ідентичних чи подібних (аналогічних) товарів, що продаються на території України, а також про складові компоненти, що можуть бути виділені із ціни. Метод на основі додавання вартості не може бути використаний оскільки відсутня інформація про вартість всіх витрат, що зараховуються до ціни товару. За результатом проведеної консультації з декларантом, відповідно до положень частини 4 ст. 57 МКУ, дійшли згоди про неможливість визначення митної вартості згідно з положеннями статей 59-63 МКУ. Митна вартість товарів визначена за резервним методом визначення митної вартості згідно ст. 64 МКУ. За основу для обрахунку митної вартості даного товару взято інформацію щодо вартості згідно ВМД № UА100090/2020/558147 від 30.10.2020 на рівні 1,5604 дол. США/кг.».

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У відповідності до вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що на виконання зовнішньоекономічного договору купівлі-продажу від 05.09.2020 № 8, укладеного між компанією «GTP Group Sp z о.о» (Польща) та ТзОВ «Христина» (Україна), згідно рахунку-проформи від 01.10.2020 № 020.10.GTP, рахунку-фактури (інвойс) від 01.10.2020 № 020.10.GTP, CMR № 4583058 від 27.10.2020 Позивачем на митну територію України ввезено товар: «білий пергаментний папір вкритий силіконом».

30 жовтня 2020 року уповноваженою особою позивача, агентом з митного оформлення ОСОБА_1 , подано до митного оформлення митну декларацію (надалі - МД) типу ІМ40ДЕ № UA209210/2020/022612, у графі 31 якої заявлено до митного оформлення товар «Харчовий натуральний рослинний пергаментний папір, в рулонах, одношаровий, покритий силіконом: Білий пергаментний папір покритий силіконом арт. 2041756 - 25, 878 т., маса бумаги на 1 кв. м - 65 гр., вид обробки паперу: хіміко-механічний. Використовується при випіканні та пакуванні харчових продуктів. Виробник: Kruger Inc. Торговельна марка: Kruger. Країна виробництва: Канада/СА».

Згідно інформації, що міститься в гр. 44 МД № UA209210/2020/022612 від 30.10.2020, уповноваженою особою Позивача до митного оформлення були подані наступні документи:

- пакувальний лист № 020.10.GTP від 01.10.2020;

- рахунок-фактура (інвойс) № 020.10.GTP від 01.10.2020;

- коносамент № MEDUMC540884 від 02.10.2020;

- автотранспортна накладна - CMR № 4583058 від 27.10.2020;

- сертифікат про походження товару № СММ-20-11428 від 08.10.2020;

- висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією № В-0785 від 29.10.2020;

- зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів №8 від 05.09.2020;

- доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № 1 23.09.2020;

- доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № 2 23.09.2020;

- договір про надання послуг митного брокера № МП-01/08-10-20 08.10.2020.

Додатково в ході консультацій з митним органом, відповідачу надані, на вимогу відповідача: swift платежі від 22.09.2020р. та 02.10.2020р., інформація щодо товару, надана продавцем, комерційні пропозиції, опис товару, прайс, проформи рахунки-фактури (інвойс) (Commercial invoice) PL 026.09 та 020.10.GTP, інформація про лот з офіційного сайту його продажу.

03.11.2020 працівниками Галицької митниці Держмитслужби винесено Рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2020/600106/2, застосовано 6-й метод визначення митної вартості та скоригована заявлена вартість товарів. У графі 33 в обґрунтування прийнятого Рішення та джерела інформації, що використовувалися для визначення митної вартості вказано наступне: «Митна вартість імпортованого товару не може бути визнана за ціною договору щодо товару, який імпортується, у зв`язку з тим, що заявлена митна вартість є нижчою, ніж рівень вартості аналогічних товарів митне оформлення яких вже здійснено, а також, у зв`язку із тим, що в документах поданих до митного оформлення наявні розбіжності, а саме: прайс лист №C-O81-OF від 05.12.2019 не може бути взятий до уваги, оскільки неможливо ідентифікувати юридичну особу, яка виставила прайс, товар та виробника товару, а формування ціни здійснюється на умовах, які не стосуються даної поставки; Висновок про вартісні характеристики №В-0785 від 29.10.2020, підготовлений Тернопільською ТПП не може бути прийнятий до уваги, оскільки містить інформацію лише стосовно ціни оцінюваного товару, однак відсутнє обґрунтування ціни товару з урахуванням якості, розміру партії, умов оплати, не здійснено аналіз цін продажу та поточних цін пропозиції на ринку; країною відправлення зазначена Канада, однак до митного оформлення не подано копії митної декларації країни відправлення.

Відтак, у відповідача виникли сумніви стосовно таких документів, як прайс лист №0081-OF від 05.12.2019р. та Висновок про вартісні характеристики №В-0785 від 29.10.2020, підготовлений Тернопільською ТПП, які в розумінні ч. 3 ст. 53 МК України - є додатковими документами, які витребовуються тільки у разі, якщо документи визначені у 4.2 ст. 53 МК України - містять розбіжності, неточності, ознаки підробки чи не містять відомостей щодо вартості товарів, але ж жодних сумнівів у Відповідача не викликали такі документи, що підтверджують заявлену митну вартість як: Проформи-інвойс PL 026.09 та 020.10.GTP, інвойс 020.10.GTP 01.10.2020р., swift платежі від 22.09.2020р. та 02.10.2020р., Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів № 8 від 05.09.2020р., Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № 1 від 23.09.2020р., Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № 2 від 23.09.2020р., які в розумінні ч.2 ст. 53 МК України - є документами, які повністю підтверджують заявлену митну вартість в сумі 17 467,65 доларів США.

За результатом проведеної з декларантом консультації, дійшли згоди про неможливість визначення митної вартості за 1 основним методом, оскільки за такою консультацією у декларанта витребовували відомості суто в порядку передбаченому ч.2,3 ст. 53 МК України. Тобто, запит під час консультації істотно відрізняється від зазначених у графі 33 рішення про коригування митної вартості товарів за № UA209000/2020/600106/2 від 03.11.2020 всіх зазначених обставин та підстав винесення рішення про коригування митної вартості товарів. Жодної згоди про неможливість визначення митної вартості згідно з положеннями статей 59-63 МКУ досягнуто не було, відмова та коригування митної вартості відбулись в односторонньому та безальтернативному порядку.

Розглядаючи спір судом першої інстанції вірно враховано, що стаття 49 Митного кодексу України встановлює, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Стаття 51 Митного кодексу України регулює питання визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, згідно частини 1 митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Частиною 2 статті 51 Митного кодексу України встановлено, що митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Стаття 57 глави 9 Митного кодексу України встановлює основний та другорядні методи визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, частиною 2 якої визначено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Згідно частини 3 статті 57 даного Кодексу кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Статтею 58 Митного кодексу України встановлено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів (пункт 2 частини 1).

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні (частина 2).

Відповідно до частини 1 статті 52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Згідно частини 2 статті 52 даного Кодексу декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Статтею 53 Митного кодексу України закріплено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (частина 1).

Документами, які підтверджують митну вартість товарів є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (частина 2).

Статтею 54 Митного кодексу України встановлено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу (частина 2).

Згідно пункту 2 частини 6 статті 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до частини 1 статті 55 цього Кодексу рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Відповідно до частини 3 статті 53 Митного кодексу України у разі, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Проте, всупереч зазначеній нормі МК України, відповідачем не було повідомлено декларанта, які саме числові значення складових митної вартості транспортного засобу чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена.

У відповідача була можливість перевірити (уточнити), в разі обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих документів, заявлену вартість товарів, оскільки подані документи містять відомості про продавця, його адресу. Позивачем надані всі необхідні документи, які підтверджують заявлену вартість товарів.

Наведене загалом і вцілому свідчить про недотримання відповідачем України вимог частини 2 статті статті 53 Митного кодексу України при здійсненні перевірки правильності визначення митної вартості імпортованих товарів за основним методом - ціною договору.

Частиною 3 статті 58 Митного кодексу України встановлено, що у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

За приписами статті 57 Митного кодексу України кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (частина 3).

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (частина 4).

Відповідно до частини 8 статті 57 Митного кодексу України у разі, якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Згідно оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів, Відповідачем при визначенні митної вартості імпортованого транспортного засобу не застосовані другий-п`ятий методи визначення митної вартості товарів, у зв`язку з відсутністю інформації щодо угод на ідентичні та подібні (аналогічні) товари та даних на підставі яких можливе визначення митної вартості товарів.

При цьому, відповідачем не здійснювалась процедура письмових консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав та методу для визначення митної вартості транспортного засобу відповідно до вимог статей 59 і 60 Митного кодексу України, як того вимагають положення частини 4 статті 57 вказаного Кодексу, відповідачем також не було витребувано відомості про митне оформлення ідентичних чи аналогічних товарів, не використано наявні відомості.

Суд першої інстанції вірно вважав, що відповідачем безпідставно, в порушення статті 58 Митного кодексу України, здійснено визначення митної вартості імпортованого транспортного засобу не за ціною договору як основним методом, а із застосуванням резервного методу, який застосовано без достатніх на те підстав та з порушенням порядку черговості послідовного використання методів, визначених статтями 59-63 Митного кодексу України.

У рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, орган доходів і зборів повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися органом доходів і зборів при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що при обґрунтуванні неможливості застосування певних другорядних методів орган доходів і зборів повинен конкретизувати підстави незастосування цих методів.

Орган доходів і зборів зобов`язаний навести у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод.

Необхідність витребування додаткових документів передусім є способом упевнитися у тому, що декларант правильно визначив митну вартість.

Отже, з викладених правових норм вбачається, що єдиною правовою підставою для прийняття митним органом рішення про коригування заявленої декларантом митної вартості товару за резервним методом є наявність сукупності наступних умов: 1)подання суб`єктом господарювання до митного оформлення не повного пакету документів, перелік яких закріплено у статті 53 Митного кодексу України; 2)ненадання на вимогу контролюючого органу додаткової уточнюючої документації на підтвердження саме числового значення заявленої митної вартості; 3)виявлення митним органом розбіжностей у поданій документації, які унеможливлюють визначення безпосередньо митної вартості товару за основним методам (за ціною договору); 4)обґрунтування причин неможливості визначення митної вартості товару за жодним із методів, що передують резервному.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у постановах: від 09.04.2019 у справі №826/10733/15, від 19.02.2019 у справі №826/2312/16 та інших.

З огляду на це, суд першої інстанції вірно вважав, суд вважає, що позивачем при здійсненні імпортування товару на митну територію України, на підтвердження заявленої ним митної вартості товару за ціною контракту надано документи, що підтверджують заявлену митну вартість, у відповідності до переліку, закріпленого частиною другою статті 53 Митного кодексу України.

Виходячи із зазначеного вище суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ч. 3 ст. 243, ст. 308, ст. 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Галицької митниці Держмитслужби залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2021 року по справі № 500/3618/20 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М.А. Пліш

Судді В.В. Ніколін

О.М. Гінда

повний текст складено 14.09.2021