Справа № 359/2074/21
Суддя: Карпушова Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2021-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 359/2074/21 Суддя (судді) першої інстанції: Борець Є.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Губської Л.В., Епель О.В., секретар судового засідання Романович І.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві, без фіксації судового процесу, в порядку ч. 4 ст. 229 КАС України, апеляційну скаргу інспектора взводу №2 роти №4 батальйону патрульної поліції у м. Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області Бабака Максима Геннадійовича на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25 червня 2021 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора взводу №2 роти №4 батальйону патрульної поліції у м. Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області Бабака Максима Геннадійовича, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, а також закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення

В С Т А Н О В И В :

06 березня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до інспектора взводу №2 роти №4 батальйону патрульної поліції у м. Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області Бабака Максима Геннадійовича, Департаменту патрульної поліції, яким просить скасувати постанову інспектора взводу №2 роти №4 БПП у м. Бориспіль УПП у Київській області Бабака М.Г. серії БАА №125225 від 24 лютого 2021 року та закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю в діях позивача складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.126, ч.1 ст.122 та ч.6 ст.121 КУпАП.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що вищезазначена постанова прийнята з порушенням його прав та чинного законодавства, є необґрунтованою, незаконною та підлягає скасуванню, оскільки прийнята без належних та допустимих доказів, які б підтверджували вину позивача.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25 червня 2021 р. позовні вимоги задоволено повністю: постанову інспектора взводу №2 роти №4 батальйону патрульної поліції у м.Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області Бабака Максима Геннадійовича серії БАА №125225 від 24 лютого 2021 року, якою на ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень, скасовано, провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.126, ч.1 ст.122 та ч.6 ст.121 КУпАП.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не було надано до суду доказів в підтвердження вини ОСОБА_1 у вчинені адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.126, ч.1 ст.122 та ч.6 ст.121 КУпАП.

Відповідач -1, не погодившись з рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати судове рішення, як таке, що прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимоги.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що відповідач діяв в межах та у спосіб визначений законом, оскаржувана постанова прийнята з дотриманням норм КУпАП.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце слухання справи повідомлялися належним чином.

Відповідно до ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін не перешкоджає розгляду справи.

Справу розглянуто у відкритому судовому засіданні в м. Києві, без фіксації судового процесу, в порядку ч. 4 ст. 229 КАС України.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 24 лютого 2021 року інспектор взводу №2 роти №4 БПП у м. Бориспіль УПП у Київській області Бабак М.Г. склав постанову про накладення адміністративного стягнення серії БАА №125225, якою він наклав на позивача штраф в розмірі 425 гривень за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.126, ч.1 ст.122 та ч.6 ст.121 КУпАП.

Зі змісту цієї постанови вбачається, що 24 лютого 2021 року о 16 годині 40 хвилин ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Volkswagen Touareg», номерний знак НОМЕР_1 , рухався по автодорозі «Київ-Харків». Всупереч пп.«в» п.2.9, пп.«ґ» п.12.6 ПДР України позивач керував транспортним засобом, номерний знак якого був забруднений, та перевищив встановлене обмеження швидкості руху транспортних засобів більш як на 25 кілометрів на годину. Крім того, всупереч п.2.1 та п.2.4 ПДР України ОСОБА_1 не пред`явив працівнику поліції посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційний документ на транспортний засіб.

Не погоджуючись з даною постановою, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Вказані обставини підтверджені відповідними доказами і не є спірними.

Відповідно до ч.1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII визначено, що поліція регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно п. 1 розділу IV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015 (далі - Інструкція № 1395), розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Пунктами 4-5 Розділу І Інструкції 1395 передбачено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою, третьою і п`ятою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140, частинами шостою, сьомою статті 152-1 КУпАП.

Разом з тим, відповідно до пп.«а», пп.«б» п.2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб.

Згідно з пп.«а» п.2.4 ПДР України на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитись з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Відповідно до ч.1 ст.126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на положення п.1 ч.1 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Відповідно до пп.«в» п.2.9 ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом з номерним знаком, що забруднений до такого ступеня, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 метрів.

За приписами ч.6 ст.121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритими іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим, тягне за собою накладення штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до пп.«ґ» п.12.6 ПДР України поза населеними пунктами на всіх дорогах та на дорогах, що проходять через населені пункти, позначені знаком 5.47, дозволяється рух із швидкістю: на автомобільній дорозі, що позначена дорожнім знаком 5.1 0 не більше 130 км/год., на автомобільній дорозі з окремими проїзними частинами, що відокремлені одна від одної розділювальною смугою - не більше 110 км/год., на інших автомобільних дорогах - не більше 90 км/год.

Частиною 1 ст.122 КУпАП визначено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатись тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Як свідчать матеріали справи, підставою для винесення постанови про накладення адміністративного стягнення від 24.02.2021 стало вчинення, на думку відповідачів, позивачем адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.126, ч.1 ст.122 та ч.6 ст.121 КУпАП. Зокрема, керуючи автомобілем марки «Volkswagen Touareg», номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_1 рухався по автодорозі «Київ-Харків». Всупереч пп.«в» п.2.9, пп.«ґ» п.12.6 ПДР України позивач керував транспортним засобом, номерний знак якого був забруднений, та перевищив встановлене обмеження швидкості руху транспортних засобів більш як на 25 кілометрів на годину. Крім того, всупереч п.2.1 та п.2.4 ПДР України ОСОБА_1 не пред`явив працівнику поліції посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційний документ на транспортний засіб.

Частиною першою статті 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтуються висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно частини першої статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, іншими документами.

Позивачем було наголошено, що відповідачем не було надано належних та допустимих доказів вчинення ним зазначених правопорушень.

Переглянувши наданий відповідачем відеозапис, колегією суддів встановлено, що з його змісту вбачається, що автомобіль марки «Volkswagen Touareg» рухався по автодорозі «Київ-Харків» зі швидкістю 135 кілометрів на годину. Однак встановити номерний знак цього транспортного засобу та ідентифікувати автомобіль марки «Volkswagen Touareg» неможливо.

З огляду на вказане, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що ця обставина свідчить про те, що вказаний відеозапис не може вважатись таким, що стосується предмета доказування, та є неналежним доказом в розумінні ст.73 КАС України. Натомість, з іншого відеозапису, який міститься у файлі «Файл_3 номерний знак» (а.с.7) вбачається, що номерний знак автомобіля марки «Volkswagen Touareg», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 , був чистим та не містив жодних ознак забруднення. Тому перешкоди для фіксування швидкості руху цього транспортного засобу були відсутні.

Отже, зазначені обставини свідчать про те, що відповідачі не довели порушення ОСОБА_1 вимог, передбачених пп.«в» п.2.9 та пп.«ґ» п.12.6 ПДР України, тому колегія суддів вважає правильними висновку суду першої інстанції, що в діях позивача відсутній склад адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122 та ч.6 ст.121 КУпАП.

Далі, як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується відеозаписом, який міститься у файлі « » (а.с.39), позивач не відмовився від надання поліцейському документів та повідомив про те, що він надасть їх після того, як інспектор взводу №2 роти №4 БПП у м. Бориспіль УПП у Київській області Бабак М.Г. надасть докази на підтвердження вчинення порушень Правил дорожнього руху. Однак такі докази відсутні в матеріалах адміністративної справи. Ця обставина свідчить про те, що у інспектора взводу №2 роти №4 БПП у м.Бориспіль УПП у Київській області Бабака М.Г. були відсутні підстави, передбачені п.1 ч.1 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію», для зупинки транспортного засобу, яким керував позивач, та перевірки наявності у нього посвідчення водія та реєстраційного документа на транспортний засіб. Натомість, в матеріалах адміністративної справи містяться копії посвідчення водія, виданого на ім`я ОСОБА_1 , та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу марки «Volkswagen Touareg», номерний знак НОМЕР_1 (а.с.6).

Отже, зазначене спростовує й факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачами у справі не надано жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували вину позивача, тому винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення в даному випадку порушує права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КпАП України.

Відтак, суд першої інстанції дійшов до вірних висновків, що з метою відновлення законності постанова інспектора взводу №2 роти №4 БПП у м. Бориспіль УПП у Київській області Бабака М.Г. серії БАА №125225 від 24 лютого 2021 року підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю у зв`язку з відсутністю в діях позивача складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.126, ч.1 ст.122 та ч.6 ст.121 КУпАП.

Отже, доводи апелянта не спростовують вірних висновків суду першої інстанції.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

На підставі вищезазначеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відсутні підстави для його скасування.

Відповідно до частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 229, 242, 272, 286, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу інспектора взводу №2 роти №4 батальйону патрульної поліції у м. Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області Бабака Максима Геннадійовича на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25 червня 2021 р. - залишити без задоволення.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25 червня 2021 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора взводу №2 роти №4 батальйону патрульної поліції у м. Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області Бабака Максима Геннадійовича, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, а також закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

Л.В. Губська

О.В. Епель