Справа № 329/487/21 (2-а/329/13/2021)
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2021-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

15 вересня 2021 року м. Дніпросправа № 329/487/21

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Головко О.В. (доповідач),

суддів: Ясенової Т.І., Суховарова А.В.,

за участю секретаря судового засідання Цвєткової К.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Чернігівського районного суду запорізької області від 15 червня 2021 року (суддя Богослов А.В.) в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Дільничного офіцера поліції СПВП № 1 Бердянського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області Овчаренко Ольги Анатоліївни, Головного управління Національної поліції в Запорізькій області

про скасування постанови,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить: скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення ГАБ № 367110 від 19.05.2021 по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 44-3 КУпАП та закрити провадження у справі; визнати протиправними дії щодо складення постанови ГАБ № 367110 від 19.05.2021 по справі про адміністративне правопорушення згідно з ч. 2 ст. 44-3 КУпАП про адміністративне порушення відносно ОСОБА_1 та зобов`язати ДОП СП ВП № 1 Бердянського РВП ГУНП в Запорізькій області лейтенанта поліції Оверченко Ольгу Анатоліївну вчинити дії з вилучення постанови про адміністративне правопорушення ГАБ № 367110 від 19.05.2021 відносно ОСОБА_1 з усіх матеріалів та баз даних.

Рішенням Чернігівського районного суду запорізької області від 15 червня 2021 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким позов задовольнити повністю. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення. Апелянт зазначає, що судом першої інстанції не взято до увагу ту обставину, що постанова прийнята неуповноваженою особою, розгляд справи відбувся з порушенням законодавчо встановленої процедури. Також апелянт стверджує, що правові підстави для притягнення її до адміністративної відповідальності були відсутні.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що 19 травня 2021 року о 13 год. 59 хв. До ВП Бердянського РВП ГУНП в Запорізькій області надійшло повідомлення від оператора 102 про звернення ОСОБА_2 щодо перебування у приміщенні Чернігівського районного суду осіб без захисних масок.

З метою перевірки повідомлення до приміщення Чернігівського районного суду прибула поліцейський Оверченко О.А., яка виявила осіб, що перебувають в приміщенні суду, без засобів індивідуального захисту.

Внаслідок виявленого порушення, ДОП СП ВП № 1 Бердянського РВП ГУНП в Запорізькій області лейтенанта поліції Оверченко Ольгою Анатоліївною винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення ГАБ № 367110 від 19.05.2021, згідно з якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 44-3 КУпАП, та стягнуто з правопорушника штраф у розмірі 340 грн.

Вказана постанова та дії поліцейського щодо її складання є предметом оскарження в даній адміністративній справі.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 2 ст. 44-3 КУпАП перебування в громадських будинках, спорудах, громадському транспорті під час дії карантину без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно, - тягне за собою накладення штрафу від десяти до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до пп. 1 п. 3 постанови Кабінету Міністрів України № 1236 від 09.12.2020 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, з 24 лютого 2021 року на території України встановлюється жовтий рівень епідемічної небезпеки, відповідно до якого забороняється: перебування в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно.

Викладені норми законодавства є чинними, не скасовані та підлягають застосуванню на всій території України, що спростовує доводи апелянта про відсутність правових підстав для притягнення до адміністративної відповідальності.

При цьому необґрунтованим є посилання апелянта на рішення Конституційного Суду України № 10-р/2020 від 28.08.2020, як на підставу неправомірності встановлення Кабінетом Міністрів України обмежувальних заходів для населення, адже вказане рішення було ухвалено КСУ за результатом розгляду справи за конституційним поданням Верховного Суду щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів» від 20 травня 2020 року № 392, положень частин першої, третьої статті 29 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» від 14 листопада 2019 року № 294ІХ зі змінами, абзацу дев`ятого пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» від 13 квітня 2020 року № 553ІХ. В цьому рішенні висновки Конституційного Суду стосуються лише щодо неконституційності окремих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» і не стосуються протиепідемічних заходів, впроваджених урядом з метою недопущення поширення на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19.

Щодо доведеності самого порушення, з відеоматеріалів, наданих відповідачем, так само як і тих, що розміщені позивачем через систему інтернет на каналі Youtube, на який посилається апелянт, вбачається, що дійсно в приміщенні суду перебувала група осіб, у тому числі ОСОБА_1 , без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот.

Вказаний факт також підтверджується письмовими поясненнями працівників та рапортом поліцейського.

Таким чином суд апеляційної інстанції доходить висновку, що відповідачем в повній мірі доведено скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 44-3 КУпАП.

Щодо доводів апелянта про прийняття постанови неуповноваженою особи, а також про порушення процедури розгляду справи, суд апеляційної інстанції зазначає, що за приписами статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, за ч. 2 ст. 44-3 цього Кодексу. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

Відповідно до частини 2 статті 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Частиною 3 вказаної статті передбачено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що оскаржувана постанова відповідає вимогам статті 283 КУпАП

Не є підставою для скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності відсутність відео-доказів щодо процедури розгляду справи, адже сам факт виявленого порушення доведено відповідачем та не спростовано позивачем.

При цьому оскаржуваною постановою доводиться, що поліцейським при розгляді справи було встановлено особисті данні винної особи, викладено обставини правопорушення, як того вимагає закон.

Також з відеоматеріалів, на які посилається позивач, вбачається, що поліцейський роз`яснювала яку норму законодавства порушено ОСОБА_1 та повідомила про розгляд справи, проти чого остання заперечувала.

Від отримання копії постанови ОСОБА_1 відмовилася, що підтверджується відповідним записом в оскаржуваній постанові та письмовим поясненням працівника суду.

Викладені обставини спростовують доводи апелянта, що відповідачем не доведено належними доказами скоєння правопорушення, адже згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи сукупність викладених обставин, суд апеляційної інстанції доходить висновку про обґрунтованість та правомірність оскаржуваної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують. Рішення суду першої інстанції ухвалене з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 243, 272, 286, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського районного суду запорізької області від 15 червня 2021 року в адміністративній справі № 329/487/21 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з 15 вересня 2021 року та оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя О.В. Головко

суддя Т.І. Ясенова

суддя А.В. Суховаров