Справа № 380/15176/21
Суддя: Качур Роксолана Петрівна
Дата ухвалення: 2021-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

з питань забезпечення позову

16 вересня 2021 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Качур Р.П. розглянув у порядку письмового провадження заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Львівської міської ради в особі Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про визнання протиправною та скасування вимоги, зобов`язання вчинити дії -

УСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивачка, ФОП ОСОБА_1 ) звернулася із позовною заявою до Львівської міської ради в особі Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, у якій просить:

- визнати протиправним та скасувати вимогу Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради № 36-вих-79627 від 07.09.2021 щодо демонтажу тимчасової споруди позивачки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ;

- зобов`язати Львівську міську раду визначити та погодити з позивачкою місце розташування тимчасової споруди позивачки, у тому числі прийняти рішення про залишення тимчасової споруди за адресою: АДРЕСА_1 ;

- включити тимчасову споруду позивачки до комплексної схеми тимчасових споруд;

- продовжити дію паспорту прив`язки тимчасової споруди та договору на право тимчасового користування окремими конструктивними елементами благоустрою комунальної власності на умовах оренди для розміщення тимчасових споруд щодо тимчасової споруди позивачки за адресою: АДРЕСА_1 .

Одночасно із позовною заявою позивачка подала заяву про забезпечення позову (вх. № 65671 від 09.09.2021), у якій просить вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення дії вимоги Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради № 36-вих-79627 від 07.09.2021 до винесення судом рішення у справі та заборони Шевченківській районній адміністрації Львівської міської ради, іншим юридичним та фізичним особам, органам державної влади та місцевого самоврядування вчиняти будь-які дії з примусового демонтажу тимчасової споруди позивачки за адресою: АДРЕСА_1 , до винесення судом рішення у справі.

Ухвалою суду від 10.09.2021 заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про забезпечення позову повернуто заявниці без розгляду.

Ухвалою від 14.09.2021 позовну заяву залишено без руху для усунення її недоліків.

На адресу суду від позивачки надійшла заява про забезпечення позову (вх. № 66514 від 14.09.2021), у якій просить вжити заходи щодо забезпечення позову шляхом зупинення дії вимоги Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради № 36-вих-79627 від 07.09.2021 до винесення судом рішення у справі та заборони Шевченківській районній адміністрації Львівської міської ради, іншим юридичним та фізичним особам, органам державної влади та місцевого самоврядування вчиняти будь-які дії з примусового демонтажу тимчасової споруди позивачки за адресою: АДРЕСА_1 , до винесення судом рішення у справі.

В обґрунтування такої зазначено, що позивачка понад 20 років здійснює підприємницьку діяльність з продажу продуктів харчування та напоїв за адресою: АДРЕСА_1 . У 2014 році позивачка реконструювала тимчасову споруду із урахуванням сучасних стандартів благоустрою міста. При цьому позивачкою було вкладено у реконструкцію та осучаснення магазину продуктів понад 250 тисяч грн, що є надзвичайно великою сумою коштів для неї. Також вказала, що жодних порушень та приписів контролюючих органів за більш, ніж двадцятирічний період підприємницької діяльності позивачки не було. Оскільки наприкінці 2019 року тимчасову споруду ФОП ОСОБА_1 не було включено до Комплексної схеми тимчасових споруд, вона протягом 2019-2021 років неодноразового зверталася до Львівської міської ради з проханням дозволити продовжувати підприємницьку діяльність у тимчасовій споруді за адресою: АДРЕСА_1 .

23 липня 2021 року робоча група, утворена згідно з розпорядженням Львівського міського голови № 611 від 20 листопада 2019 року для врегулювання ситуації, яка склалася з тимчасовими спорудами для здійснення підприємницької діяльності, розміщеними на території м Львова, доручила Управлінню архітектури та урбаністики Департаменту містобудування підготувати проект ухвали, яким передбачити включення тимчасової споруди позивачки до Комплексної схеми тимчасових споруд. При цьому, за умови невідкладного монтажу за фактичним місцем розташування згадане Управління архітектури та урбаністики має змінити її адресу. Адреса для перенесення тимчасової споруди має бути узгоджена з Управлінням архітектури та урбаністики.

27 серпня 2021 року позивачка звернулася до Львівського міського голови Садового А.І. та заступника міського голови з містобудування ОСОБА_2 з проханням запропонувати рівноцінну ділянку з рівноцінним приміщенням. 30 серпня 2021 року, враховуючи численні прохання мешканців району, позивачка попросила заступника міського голови з містобудування голову робочої групи із врегулювання ситуації, яка склалась з тимчасовими спорудами, ОСОБА_2 залишити її тимчасову споруду на діючому місці. Однак комісія Шевченківської адміністрації 07 вересня 2021 року всупереч прийнятому 23 липня 2021 року рішенню робочої групи про включення тимчасової споруди позивачки до Комплексної схеми тимчасових споруд провела 07 вересня 2021 року обстеження тимчасової споруди позивачки за адресою АДРЕСА_1 , і надіслала позивачці вимогу № 36-вих-79627 від 07 вересня 2021 року про демонтаж тимчасової споруди власними силами у встановлений термін. У випадку невиконання вимоги Шевченківською районною адміністрацією будуть ініційовані дії з примусового демонтажу тимчасової споруди позивачки з покладенням на неї витрат на демонтаж споруди та усього майна, що перебуває у тимчасовій споруді, а також на відновлення благоустрою. Отже, на час розгляду справи у суді, на думку позивачки, є очевидна небезпека та вірогідність проведення демонтажу тимчасової споруди позивачки, що призведе до зупинення підприємницької діяльності позивачки, псування продуктів харчування та відповідного нанесення непомірних збитків позивачці. Відтак вважає, що заходи забезпечення позову, за застосуванням яких звернулася позивачка, є співмірними з предметом спору в цій адміністративній справі.

Згідно з ч. 1 ст. 154 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

При вирішенні заяви про забезпечення позову суд керується ч. 1 ст. 2 КАС України, відповідно до якої завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Забезпечення позову згідно з ч. 2 ст. 150 КАС України допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання судового рішення в разі задоволення позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними заявленим позовним вимогам, мають бути безпосередньо пов`язаними з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

При розгляді заяви про вжиття заходів забезпечення позову суд оцінює обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості й адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу; наявності зв`язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову, і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення; імовірності виникнення утруднень для виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; необхідності у зв`язку із вжиттям заходів запобігти порушенню прав та інтересів інших осіб, в тому числі, й осіб, які не приймають участь у розгляді справи.

Заявник обов`язково повинен обґрунтувати своє клопотання і з цією метою подати докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язує застосування певного заходу забезпечення позову. Доказами у даному випадку вважатимуться будь-які відомості, що вказують на ймовірне порушення чиїхось прав (свобод, інтересів) під час провадження у справі. При цьому тягар доказування при розгляді клопотання покладається виключно на заявника.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд згідно ч. 1 ст. 90 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Для можливості застосування судом вищезазначених форм забезпечення позову, про які просить позивачка у заяві про забезпечення позову, необхідна наявність певних підстав, передбачених чинним законодавством України.

Предметом дослідження у межах спірних правовідносин є правомірність винесення Шевченківською районною адміністрацією Львівської міської ради вимоги № 36-вих-79627 від 07.09.2021 про демонтаж тимчасової споруди ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Дослідивши подану ФОП ОСОБА_1 заяву про забезпечення позову, суд зауважує, що, забезпечуючи позов шляхом зупинення дії вимоги Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради № 36-вих-79627 від 07.09.2021 та заборони Шевченківській районній адміністрації Львівської міської ради, іншим юридичним та фізичним особам, органам державної влади та місцевого самоврядування вчиняти будь-які дії з примусового демонтажу тимчасової споруди позивачки за адресою: АДРЕСА_1 , до вирішення справи по суті, у той час як оскаржуваній вимозі ще не надано офіційну правову оцінку в межах оскарження та без застосування принципів адміністративного судочинства, зокрема, таких як гласності і відкритості, змагальності тощо, суд фактично ухвалює рішення без розгляду справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Оцінку зазначеній у заяві оскаржуваній вимозі Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради буде надано при розгляді справи по суті заявлених позовних вимог, а не на стадії розгляду заяви про забезпечення позову. При цьому, якщо таке порушення прав позивачки буде встановлено при розгляді справи по суті, порушене право позивачки буде відновлено з моменту його порушення.

Сам факт подання адміністративного позову не може бути підставою для забезпечення адміністративного позову, а при розгляді відповідної заяви питання про законність або обґрунтованість позовних вимог по суті не вирішується.

Великою Палатою Верховного Суду у рішенні від 28.03.2018 у справі № 800/521/17 (реєстраційний номер в Єдиному державному реєстрі судових рішень 73082059) зазначено, що позов не може бути забезпечено таким способом, що фактично підмінює собою судове рішення у справі та вирішує позовні вимоги до розгляду справи по суті.

Суд, який застосовує заходи забезпечення позову з підстав очевидності ознак протиправності оскарженого рішення, на основі наявних у справі доказів повинен бути переконаний, що рішення явно суперечить вимогам закону за критеріями, передбаченими ч. 2 ст. 2 КАС України, порушує права, свободи або інтереси позивача і вжиття заходів забезпечення позову є способом запобігання істотним та реальним негативним наслідкам цього порушення.

Твердження про «очевидність» порушення до розгляду справи по суті є висновком, який свідчить про правову позицію суду наперед. Тому застосування заходів забезпечення позову з цієї підстави допускається у виключних випадках.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 06.02.2019 у справі № 826/13306/18, від 10.04.2019 (справа № 826/16509/18) та від 13.05.2020 (справа № 640/16714/19).

Звертаючись до суду із заявою про вжиття заходів забезпечення позову, заявник лише допускає можливість вчинення Шевченківською районною адміністрацією Львівської міської ради дій щодо примусового демонтажу тимчасової споруди ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . Заявником також не підтверджено неможливість захисту прав, свобод та інтересів позивачки після набрання законної сили рішенням в адміністративній справі без вжиття таких заходів; необхідність докладання значних зусиль та витрат для відновлення прав позивачки у майбутньому; очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Безумовно, рішення чи дії суб`єктів владних повноважень справляють певний вплив на суб`єктів, яких стосуються. Такі рішення можуть завдавати шкоди і мати наслідки, які позивач оцінює негативно. Проте суд звертає увагу, що відповідно до ст. 150 КАС України зазначені обставини, навіть у разі їх доведення, не є підставами для застосування заходів забезпечення позову в адміністративній справі.

Поряд з цим, відповідно до ст. 1173 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Суд також враховує, що рішення суду за такими позовами не потребують виконання. Їх значення полягає у констатації факту неправомірності оскаржуваної вимоги і позбавлення її правових наслідків шляхом скасування. Тому в справі за таким позовом не може бути ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду. Отже, і заходів забезпечення позову вони не потребують.

Таким чином, задоволення заяви позивачки про забезпечення позову не відповідає критеріям обґрунтованості, збалансованості інтересів учасників спірних правовідносин та не відповідає інституту забезпечення позову, а відтак задоволенню не підлягає.

При цьому суд роз`яснює, що позивачка не позбавлена можливості ініціювати питання перед судом про доцільність забезпечення її позову на будь-якій стадії розгляду справи у разі встановлення відповідних підстав для цього.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 150, 153, 154, 243, 248, 256, 293-295, пп. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Львівської міської ради в особі Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про визнання протиправною та скасування вимоги, зобов`язання вчинити дії відмовити.

2. Копію ухвали надіслати заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд у п`ятнадцятиденний строк з дати її складання.

Суддя Р.П. Качур