Справа № 460/9060/20
Суддя: Шарапа В.М.
Дата ухвалення: 2021-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

14 вересня 2021 року

м. Київ

справа № 460/9060/20

адміністративне провадження № К/9901/31202/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Шарапи В.М., суддів Кравчука В.М., Рибачука А.І., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 05.02.2021, ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 07.06.2021 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17.08.2021 у справі №460/9060/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив зобов`язати відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області перерахувати та виплачувати позивачу пенсію з 01.10.2020 у розмірі 90 відсотків заробітної плати, зазначеної у довідці Запорізької обласної прокуратури №21-592вих.20 від 03.11.2020, без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням раніше проведених виплат.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 05.02.2021 задоволено повністю: визнано протиправними дії щодо відмови у проведенні перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 за вислугою років з 01.10.2020, на підставі довідки прокуратури Запорізької області від 03.11.2020 за №21-592вих20, у розмірі 90% заробітної плати, без обмеження її максимальним розміром; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області перерахувати та виплатити пенсію ОСОБА_1 з 01.10.2020 у розмірі 90% заробітної плати, зазначеної у довідці Запорізької обласної прокуратури від 03.11.2020 №21-592вих.20, без обмеження її максимальним розміром, відповідно до статті 86 Закону України "Про прокуратуру" №1697-VII, з урахуванням раніше проведених виплат.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 07.06.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 05.02.2021 у справі № 460/9060/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про зобов`язання вчинити певні дії.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17.08.2021 рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 05.02.2021 в адміністративній справі № 460/9060/20 скасовано та прийнято нову постанову, якою позов ОСОБА_1 задоволено частково: визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо відмови у проведенні перерахунку та виплати ОСОБА_1 пенсії за вислугою років на підставі довідки Запорізької обласної прокуратури № 21-592вих20 від 03.11.2020, у розмірі 90 (дев`яносто) відсотків заробітної плати, починаючи з 01.10.2020; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за вислугою років у розмірі 90 (дев`яносто) відсотків заробітної плати, зазначеної у довідці Запорізької обласної прокуратури № 21-592вих.20 від 03.11.2020, відповідно до статті 86 Закону України "Про прокуратуру", з виплатою різниці між фактично отриманою та перерахованою сумою пенсії, починаючи з 01.10.2020. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

На адресу Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , у якій позивач просить скасувати рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 05.02.2021, ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 07.06.2021 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17.08.2021, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Щодо оскарження ухвали Восьмого апеляційного адміністративного суду від 07.06.2021, якою відкрито апеляційне провадження, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною 3 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову та заміни заходу забезпечення позову, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Проте, ухвала суду апеляційної інстанції про відкриття апеляційного провадження не входить до вичерпного переліку ухвал, встановлених частиною 3 статті 328 КАС України, які можуть бути оскаржені в касаційному порядку.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню

З урахуванням викладеного у відкритті касаційного провадження на ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 07.06.2021 слід відмовити.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 05.02.2021 та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17.08.2021 необхідно відмовити з наступних підстав.

Пункт 8 частини 2 статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Згідно частини 1 статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Водночас пунктом 2 частини 5 зазначеної норми процесуального закону обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Встановлено, що суд першої інстанції розглянув дану справу за правилами спрощеного позовного провадження.

При цьому, позивач обґрунтовує необхідність прийняття цієї касаційної скарги фундаментальним значенням для формування єдиної правозастосовчої практики та винятковим значенням для нього.

Згідно з імперативними вимогами статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та статті 242 КАС України висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права; при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду; органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи не можуть приймати рішення, які скасовують судові рішення або зупиняють їх виконання.

Таким чином, призначення Верховного Суду як найвищої судової установи в Україні - це, у першу чергу, сформувати обґрунтовану правову позицію стосовно застосування всіма судами у подальшій роботі конкретної норми матеріального права або дотримання норми процесуального права, що була неправильно використана судом і таким чином спрямувати судову практику в єдине і правильне правозастосування (вказати напрямок у якому слід здійснювати вибір правової норми); на прикладі конкретної справи роз`яснити зміст акта законодавства в аспекті його розуміння та реалізації на практиці в інших справах з вказівкою на обставини, що потрібно враховувати при застосуванні тієї чи іншої правової норми, але не нав`язуючи, при цьому, нижчестоящим судам результат вирішення конкретної судової справи.

Забезпечення єдності судової практики є реалізацією принципу правової визначеності, що є одним із фундаментальних аспектів верховенства права та гарантує розумну передбачуваність судового рішення. Крім того, саме така діяльність Верховного Суду забезпечує дотримання принципу рівності всіх громадян перед законом, який втілюється шляхом однакового застосування судом тієї самої норми закону в однакових справах щодо різних осіб.

Такий визначений законодавцем підхід до роботи Верховного Суду (формування в окремих справах конкретних правових висновків, що є обов`язковим для всіх судів та суб`єктів владних повноважень) є особливо актуальним у світлі положень частини 5 статті 125 Конституції України, згідно з якою адміністративні суди діють з метою захисту прав, свобод та інтересів особи у сфері публічно-правових відносин.

Процесуальний закон пов`язує можливість касаційного перегляду у справах незначної складності тільки з тими юридичними фактами, вичерпний перелік яких викладений у підпунктах "а", "б", "в" та "г" п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України. Водночас обов`язок доведення наявності таких виняткових обставин покладається на особу, яка звертається до суду з касаційною скаргою.

Вказані критерії прийнятності касаційної скарги встановлені задля можливості забезпечення Верховним Судом ключової мети касаційного перегляду - виправлення судових помилок та усунення недоліків судочинства, що призвели до порушення прав учасників справи. Касаційний перегляд за своєю сутністю має екстраординарний характер і спрямований на забезпечення основоположних гарантій справедливого судового розгляду, які становлять зміст конституційного принципу верховенства права.

Відповідно до вимог пункту 1 частини 1 статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначена норма Кодексу узгоджується з пунктом 8 частини 2 статті 129 Конституції України, згідно з яким до основних засад судочинства відноситься забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках. Аналогічне положення закріплене у пункті 7 частини 3 статті 2 та частині 1 статті 13 КАС України, а також частині 1 статті 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Проте, доводи касаційної скарги, наведені на підтвердження права на касаційне скарження судових рішень у справі незначної складності, посилання на існування обставин, визначених підпунктами "а" та "в" пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України, мають загальний характер та притаманні кожній аналогічній справі, тому не можуть вважатись винятковим випадком.

При цьому, суд звертає увагу на те, що Верховним Судом у постанові від 10.09.2021 у справі №580/5238/20 вже викладався правовий висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах. Висновки суду апеляційної інстанції не суперечать такій правовій позиції.

Позивач на підтвердження своєї позиції фактично зазначає про необхідність здійснити переоцінку встановлених судами у справі обставин, а також надати перевагу одним доказам над іншими, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції згідно з положеннями частини другої статті 341 КАС України.

За такого правового врегулювання та обставин справи підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 328, 333 КАС України

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 05.02.2021, ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 07.06.2021 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17.08.2021 у справі №460/9060/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про зобов`язання вчинити певні дії.

Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами надіслати скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В.М. Шарапа

Судді В.М. Кравчук

А.І. Рибачук