Справа № 640/29049/20
Суддя: Костюк Любов Олександрівна
Дата ухвалення: 2021-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Бужак Н.П., Кобаля М.І.;

за участю секретаря: Несін К.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника Міністерства юстиції України - Щекуна Олексія Андрійовича на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 квітня 2021 року (розглянута у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, м. Київ, дата складання повного тексту рішення - відсутня) у справі за адміністративним позовом Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва ОСОБА_1 до Дисциплінарної комісії приватних виконавців, Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2020 року, Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом Дисциплінарної комісії приватних виконавців (далі- відповідач-1), Міністерства юстиції України (далі - відповідач-2), у якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 28.09.2020р., оформлене протоколом №40, в частині притягнення приватного виконавця виконавчого округу міста Києва ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та застосування до нього дисциплінарного стягнення у вигляді догани;

- визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції Україні від 16.10.2020р. №2738/7 «Про застосування до приватного виконавця ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення», яким введено в дію рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 28.09.2020р.

- зобов`язати Міністерство юстиції України вилучити з Єдиного реєстру приватних виконавців України запис про притягнення приватного виконавця ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності на підставі рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців, оформленого протоколом №40 від 28.09.2020р., та введеним в дію наказом Міністерства юстиції України №2738/7 від 16.10.2020р.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю прийняття рішень Дисциплінарною комісію приватних виконавців та Міністерством юстиції України, з тих підстав, що Дисциплінарною комісією не було враховано доводів позивача, не було надано належної оцінки заяві скаржника про відкликання скарги та відсутності будь-яких негативних наслідків для скаржника. Також вважає, що Дисциплінарна комісія здійснила вихід за межі питань, які стали підставою для проведення позапланової перевірки.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 квітня 2021 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 28.09.2020, оформлене протоколом №40 в частині притягнення приватного виконавця виконавчого округу м. Києва ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та застосування до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді догани.

Визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства юстиції України від 16.10.2020 №2738/7, яким введено в дію оформлене протоколом № 40 від 28.09.2020 рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців про притягнення приватного виконавця виконавчого округу м. Києва ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та застосування до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді догани.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною постановою, представником відповідача 2 подано апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати рішення з мотивів неповного з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду першої інстанції обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку, що апеляційні скарги не підлягає задоволенню та погоджується з висновком суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, що за результатами позапланової невиїзної перевірки діяльності приватного виконавця ОСОБА_1, яка проводилася на підставі скарги адвоката Соболівського А.М. в інтересах ОСОБА_2 від 08.07.2020, Міністерством юстиції України було внесено подання про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

Встановлено наступні порушення:

- пункту 2 частини 1 статті 4 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання рішень» щодо здійснення діяльності з дотриманням принципу законності;

- пункту 3 ч.1 ст.2 Закону щодо здійснення виконавчого провадження з дотриманням засад законності;

- частини 1 та 2 статті 18 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання рішень» щодо неупередженого, своєчасного вчинення виконавчих дій у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом;

- частини другої статті 39 Закону щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження, у разі настання обставин, передбачених цією статтею Закону;

- статті 56 Закону щодо накладення арешту на майно.

28.09.2020 року Дисциплінарною комісією приватних виконавців прийнято рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності приватного виконавця виконавчого округу м. Києва ОСОБА_1 та про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді догани, яке оформлене протоколом №40.

Наказом Міністерства юстиції України від 16.10.2020 року №2738/7 вищезазначене рішення введене в дію.

З матеріалів справи вбачається, що суть порушення позивача полягало у наступному.

Перевіркою встановлено, що постановою приватного виконавця від 11.06.2020 відкрито виконавче провадження № 62327073 з примусового виконання виконавчого листа Святошинського районного суду міста Києва 3 від 28.10.2019 № 759/6629/19 про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дружини ОСОБА_3 у розмірі 1/2 частини від усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з 08.04.2019 на час існування інвалідності.

Постановою 12.06.2020 приватним виконавцем проведено опис та накладено арешт на транспортний засіб BMW M5, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 , НОМЕР_3 .

Згідно з реєстраційною карткою, доданою представником стягувача до заяви про відкриття виконавчого провадження, за ОСОБА_2 зареєстровано транспортний засіб BMW M5 НОМЕР_3, номерний знак НОМЕР_1 , попередній знак НОМЕР_2 , дата реєстрації 26.10.2016.

При цьому слід зазначити, що згідно відповіді Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ від 11.06.2020, яка міститься в автоматизованій системі виконавчого провадження транспортні засоби за боржником не зареєстровані.

Також, перевіркою встановлено, що в автоматизованій системі виконавчого провадження міститься сканована копія відповіді територіального сервісного центру № 8045 РСЦ МВС в м. Києві від 12.06.2020 на запит приватного виконавця, яка надійшла на адресу приватного виконавця 23.06.2020, у якій зазначено, що згідно з даними Єдиного державного реєстру транспортний засіб, автомобіль BMW М5, синього кольору, номер кузова НОМЕР_4 . було зареєстровано за громадянином ОСОБА_2 26.10.2016. який було ввезено під зобов`язання про зворотнє вивезення. 23.11.2017 вищевказаний транспортний засіб було знято з обліку під зобов`язання про зворотне вивезення та повернено номерний знак НОМЕР_2 . Станом на 12.06.2020 року, за громадянином ОСОБА_2 транспортні засоби зареєстрованими не значаться.

Таким чином, на момент проведення опису та арешту зазначеного транспортного засобу у приватного виконавця були відсутні відомості, які підтверджуючі належність боржнику транспортного засобу.

До того ж, позивачем не виносилась постанова про закінчення виконавчого провадження після отримання відомостей про скасування рішення Святошинського районного суду, на підставі якого виданий виконавчий документ.

Позивач вважає, що дії відповідачів, які полягають у притягненні його до дисциплінарної відповідальності та застосування дисциплінарного стягнення у вигляді догани, є протиправними та такими, що порушують його законні права та інтереси, внаслідок чого звернувся до суду з позовом.

Надаючи правову цінку обставинам та матеріалам справи, а також наданим додатковим поясненням та запереченням сторін, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пункту 8 частини 1 статті 17 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», Міністерство юстиції України здійснює контроль за діяльністю приватних виконавців та визначає порядок здійснення контролю за діяльністю приватного виконавця.

Згідно з частиною 1 статті 34 вказаного Закону, контроль за діяльністю приватного виконавця здійснюється Міністерством юстиції України шляхом проведення планових і позапланових перевірок у порядку, встановленому Міністерством юстиції України.

Пунктом 2 частини 3 статті 34 Закону визначено, що позапланові перевірки проводяться на підставі: письмових звернень учасників виконавчого провадження щодо рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця.

Згідно з частиною 4 статті 34 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», під час проведення позапланових перевірок з`ясовуються лише ті питання, необхідність перевірки яких стала підставою для здійснення таких перевірок. Повторна перевірка з питань, що вже були предметом перевірки, не допускається, крім випадків, передбачених цим Законом.

Частиною 7 статті 34 Закону передбачено, що у разі виявлення під час здійснення перевірок ознак дисциплінарного проступку приватного виконавця Міністерство юстиції України вносить вмотивоване подання до Дисциплінарної комісії про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності.

Відповідно до частини 9 статті 39 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», рішення Дисциплінарної комісії оформлюється протоколом, який підписують усі присутні на засіданні члени комісії.

Відповідно до приписів частини 2 статті 41 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», рішення Дисциплінарної комісії про задоволення відповідного подання Міністерства юстиції України чи Ради приватних виконавців України та застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення вводиться в дію наказом Міністерства юстиції України.

Діяльність Дисциплінарної комісії приватних виконавців врегульована приписами Положення про Дисциплінарну комісію приватних виконавців, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27 листопада 2017 року № 3791/5.

Згідно з пунктом 3 Положення, основними завданнями Дисциплінарної комісії є: розгляд питань про притягнення приватних виконавців до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарних проступків; прийняття рішень про застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення.

Дисциплінарна комісія відповідно до покладених на неї завдань: розглядає подання Мін`юсту, Ради приватних виконавців України про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності; у разі надходження скарг на діяльність приватних виконавців направляє їх на перевірку Мін`юсту чи Раді приватних виконавців України; приймає рішення на підставі подання Мін`юсту чи Ради приватних виконавців України про застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення (пункт 4 Положення).

Рішення Дисциплінарної комісії приймаються шляхом голосування простою більшістю голосів від кількості присутніх на засіданні членів комісії. У разі рівного розподілу голосів рішення вважається неприйнятим (пункт 15 Положення).

Рішення Дисциплінарної комісії оформлюється протоколом, що підписується усіма присутніми на засіданні членами комісії протягом двох робочих днів після засідання Дисциплінарної комісії (пункт 16 Положення).

Члени Дисциплінарної комісії мають право: вивчати матеріали, подані на розгляд Дисциплінарної комісії; заявляти клопотання, висловлювати власну думку з питань, що розглядаються; брати участь у прийнятті рішення шляхом голосування; висловлювати окрему думку, оформлену в письмовому вигляді (пункт 19 Положення).

Розгляд подання Мін`юсту чи Ради приватних виконавців України про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності на засіданні Дисциплінарної комісії починається із заслуховування доповіді члена Дисциплінарної комісії, який попередньо за дорученням голови Дисциплінарної комісії вивчав таке подання, після чого заслуховуються присутні на засіданні члени Дисциплінарної комісії, приватний виконавець та інші запрошені на засідання особи, а також вивчаються та аналізуються необхідні документи (пункт 25 Положення).

За результатами розгляду подання про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності Дисциплінарна комісія приймає рішення про: задоволення подання та застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення, передбаченого частиною першою статті 41 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів»; відхилення подання та направлення матеріалів для повторної перевірки діяльності приватного виконавця; відхилення подання та відмову в застосуванні до приватного виконавця дисциплінарного стягнення (пункт 26 Положення).

У разі якщо Дисциплінарною комісією прийнято рішення про задоволення подання та застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення, під час визначення виду дисциплінарного стягнення враховуються обставини вчинення проступку, ступінь вини приватного виконавця, тяжкість вчиненого ним дисциплінарного проступку, наявність наслідків, розмір заподіяної шкоди, а також факти застосування до приватного виконавця дисциплінарних стягнень протягом останнього року (пункт 27 Положення).

Так, підставою для притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку.

Дисциплінарним проступком приватного виконавця є: 1) факт зайняття діяльністю, несумісною з діяльністю приватного виконавця; 2) порушення правил професійної етики приватного виконавця; 3) розголошення професійної таємниці або вчинення дій, що призвели до її розголошення; 4) невиконання або неналежне виконання своїх обов`язків; 5) невиконання статуту Асоціації приватних виконавців України, рішень Ради приватних виконавців України та з`їзду приватних виконавців України.

Згідно з частиною першою статті 41 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», за вчинення дисциплінарного проступку до приватного виконавця може бути застосовано одне з таких дисциплінарних стягнень:1) попередження;2) догана; 3) зупинення діяльності приватного виконавця на строк до шести місяців;4) припинення діяльності приватного виконавця.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання рішень і рішень інших органів».

При цьому, згідно частини другої статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» приватний виконавець здійснює примусове виконання рішень, передбачених статтею 3 цього Закону.

Згідно з частинами другою, четвертою статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Виконавець має право вчиняти виконавчі дії щодо звернення стягнення на доходи боржника, виявлення та звернення стягнення на кошти, що перебувають на рахунках боржника у банках чи інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах на території, на яку поширюється юрисдикція України.

Статтею 26 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

З тексту подання Міністерства юстиції України про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та тексту витягу з Протоколу № 40 від 28.09.2020 року, слідує, що Дисциплінарною комісією приватних виконавців розглядалися та оцінювалися процесуальні виконавчі дії приватного виконавця щодо опису та арешту майна боржника.

З перевірки вбачається, що позивачем накладено арешт на транспортний засіб, який не належить боржнику.

Відповідно до ст. 36 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання рішень суду та рішень інших органів» та в ч.1 та ч. 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду.

Таким чином, лише суди наділені повноваженнями щодо прийняття рішення щодо законності та правомірності рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення.

Водночас, з матеріалів справи не вбачається, що боржником або іншою особою була оскаржена постанова про опис та арешт майна боржника від 12.06.2020.

Щодо несвоєчасного закінчення виконавчого провадження, колегія суддів зазначає наступне.

22.06.2020 позивачем отримано заяву представника божника про закінчення виконавчого провадження, до якого долучено ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 21.05.2020, якою скасовано заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 13.09.2019.

Водночас, 22.06.2020 представником стягувача повідомлено про аналогічне за змістом рішення Святошинського районного суду м. Києва від 19.06.2020, відповідно до якого позовні вимоги задоволено.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем 23.06.2020, у зв`язку з відсутністю вирішення судом питання про поворот виконання рішення та що виконавчий документ не визнавався таким, який не підлягає виконанню, подано заяву до Святошинського районного суду м. Києва про роз`яснення порядку виконання судового рішення.

Водночас, виконавче провадження було закінчено постановою від 24.09.2020 після отримання позивачем відомостей про рішення Київського апеляційного суду від 17.09.2020 про скасування рішення Святошинського районного суду м. Києва від 19.06.2020.

Як вже зазначалось судом, згідно з частиною четвертою статті 34 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», під час проведення позапланових перевірок з`ясовуються лише ті питання, необхідність перевірки яких стала підставою для здійснення таких перевірок.

Водночас, як вбачається зі скарги, поданої адвокатом Соболівським А.М. в інтересах ОСОБА_2 , скаржник посилався на неправомірне відкриття виконавчого провадження та накладення арешту на транспортний засіб, однак не зазначав про своєчасність закриття виконавчого провадження.

Таким чином, Дисциплінарною комісією при позаплановій перевірці позивача з`ясовувалось питання, яке було відсутнє у скарзі.

До того ж, колегія суддів враховує відкликання скарги, що свідчить про відсутність претензій та порушених прав з боку боржника.

Водночас, членом Дисциплінарної комісії приватних виконавців ОСОБА_4 було висловлено окрему думку до рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 16.09.2020 за результатами розгляду подання Міністерства юстиції України про притягнення приватного виконавця виконавчого округу міста Києва ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності.Так, членом Дисциплінарної комісії приватних виконавців було зазначено, що Дисциплінарною комісією приватних виконавців мало бути прийняте рішення щодо відхилення подання про притягнення приватного виконавця ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності як такого, що було підготовлено в порушення вимог Конституції та законів України. Вважає, що в діях державного виконавця відсутній склад дисциплінарного проступку.

Відповідачами не було подано суду ніяких доказів щодо врахування при винесенні оскаржуваних рішень ступінь вини приватного виконавця, тяжкість вчиненого ним дисциплінарного проступку, наявність наслідків, розмір заподіяної шкоди. Зазначене нівелює правомірність накладення на позивача стягнення як об`єктивного та правомірного, а також порушує критерії правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, які слідують з норм п.3 та п.8 ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України - обґрунтованості, пропорційності, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують.

У зв`язку з зазначеним вище, суд дійшов висновку, що відповідачем-1 було порушено норми законодавства України при прийнятті оскаржуваного рішення про притягнення приватного виконавця ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани, відтак рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців, оформлене протоколом № 40 засідання Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 16.10.2020 щодо застосування до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді догани підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Оскільки судом в межах даного провадження було встановлено протиправність рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців, оформлене протоколом №40 засідання Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 16.10.2020 щодо застосування до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді попередження, задоволенню також підлягає похідна вимога про визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України № 2738/7 від 16.10.2020 про застосування до приватного виконавця ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення.

Колегія суддів вважає, що не підлягають до задоволення вимоги позивача в частині зобов`язання Міністерство юстиції України виключити з Єдиного реєстру приватних виконавців України інформацію про застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді догани, враховуючи наступне.

Частинами третьою, четвертою статті 41 Закону визначено, що про застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення робиться запис у Єдиному реєстрі приватних виконавців України.

У разі якщо приватний виконавець протягом року з дня застосування до нього дисциплінарного стягнення не вчинив нового дисциплінарного проступку, він вважається таким, що не притягувався до дисциплінарної відповідальності.

Пунктом 4 частини першої статті 42 вказаного Закону визначено, що діяльність приватного виконавця зупиняється у таких випадках: у разі застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення діяльності приватного виконавця - на строк, визначений у рішенні Дисциплінарної комісії про застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення.

Згідно з частиною третьою даної статті зупинення діяльності приватного виконавця за наявності підстав та в порядку, визначеному цією статтею, здійснюється шляхом видання наказу Міністерством юстиції України.

Частиною сьомою статті 42 вказаного Закону визначено, що Міністерство юстиції України зобов`язане видати наказ про поновлення діяльності приватного виконавця протягом трьох робочих днів з дня встановлення обставин для її поновлення або припинення дії обставин, що були підставою для видання наказу про її зупинення.

Абзацом 13 пункту 2 розділу II «Порядку формування і ведення Єдиного реєстру приватних виконавців України», затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 2431/5 від 05.08.2016, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.08.2016 № 1125/29255 визначено, що підставою для внесення відомостей до Єдиного реєстру є рішення суду про скасування рішення дисциплінарної комісії приватних виконавців про накладення на приватного виконавця дисциплінарного стягнення та наказу, яким введено в дію таке рішення.

Згідно з абзацом 5 розділу II пункту 3 даного Порядку при внесенні рішення до Єдиного реєстру відомостей про рішення суду про скасування рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців щодо накладення на приватного виконавця дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення або припинення його діяльності та наказу, яким його введено в дію таке рішення - стан діяльності приватного виконавця повертається до стану, який діяв до прийняття даного рішення.

Пунктом 4 даного Порядку визначено, що безпосереднє унесення відомостей до Єдиного реєстру забезпечується структурним підрозділом Міністерства юстиції України, що забезпечує форсування та реалізацію державної політики у сфері організації примусового виконання судових рішень і рішень інших органів.

Тому з врахуванням зазначеного суд констатує, що набрання судовим рішенням законної сили, яким скасовано рішення Дисциплінарної комісії про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення діяльності приватного виконавця та наказу Міністерства, яким його введено в дію, є підставою для останнього внести до Єдиного реєстру відповідні відомості, про застосування чи скасування відповідного дисциплінарного стягнення.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в повній висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідач по справі, як суб`єкт владних повноважень, не виконав покладений на нього обов`язок щодо доказування правомірності вчинених ним дій та прийняття оскаржуваного рішення.

Натомість, позивачем надано достатньо доказів в підтвердження обставин, якими обґрунтовує позовні вимоги.

Зі змісту частин 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Згідно з п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 241, 242, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника Міністерства юстиції України - Щекуна Олексія Андрійовича - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 квітня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, проте на неї може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ст. 329 КАС України.

Головуючий суддя: Л.О. Костюк

Судді: Н.П. Бужак,

М.І. Кобаль