Справа № 420/8200/21
Суддя: Юхтенко Л.Р.
Дата ухвалення: 2021-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/8200/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді: Юхтенко Л.Р.,

розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовною заявою Одеського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів (, місцезнаходження: 65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83) до приватного підприємства база відпочинку «Відродження» (, місцезнаходження: 67772, Одеська обл., м. Білгород-Дністровський, Шабівська сільська рада комплекс будівель та споруд № 61) про стягнення адміністративно - господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць призначених для працевлаштування осіб з інвалідністю у 2020 році у розмірі 28690,00 грн. та пені у розмірі 149,24 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

До суду 18 травня 2021 року з позовною заявою звернулося Одеське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів (, місцезнаходження: 65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83) до приватного підприємства база відпочинку «Відродження» (, місцезнаходження: 67772, Одеська обл., м. Білгород-Дністровський, Шабівська сільська рада комплекс будівель та споруд № 61) про стягнення адміністративно - господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць призначених для працевлаштування осіб з інвалідністю у 2020 році у розмірі 28690,00 грн. та пені у розмірі 149,24 грн.

Ухвалою від 20 травня 2021 року прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено перше судове засідання на 17 червня 2021 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що згідно з звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів» за 2020 рік, наданому до Одеського відділення Фонду середньооблікова чисельність штатних працівників складає 10 осіб. На підприємстві протягом 2020 року не працювало жодної особи з інвалідністю.

Позивач зазначив, що якщо підприємству потрібна 1 особа з інвалідністю то такий норматив вважатиметься виконаними, якщо особа з інвалідністю працювала 6 повних місяців звітного року, оскільки 6 місяців :12 місяців =05= 01 особа.

Таким чином, позивач дійшов висновку, що відповідач повинен був створити 1 робоче місце, проте не створив жодного, не виконав норматив за 2020 рік та відповідно до ст. 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні», до нього мають бути застосовані адміністративно-господарських санкцій за 2020 рік, сума яких становить 28 690,00 грн.

Позивач зазначив, що всупереч ст. 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні», відповідач не сплатив самостійно в строк до 15 квітня 2021 року, адміністративно-господарські санкції за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю.

Несплата штрафних санкцій до Фонду соціального захисту інвалідів на рахунки органів Державного казначейства в дохід Державного бюджету України завдає істотної шкоди інтересам держави, так як підриває правову та економічну основу соціального захисту населення з реалізації конституційних прав і свобод громадян, атому станом а 11.05.2021 року за ним утворилась пеня, виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк, що становить 149,24 грн.

Враховуючи вищевикладене, позивач просив стягнути з відповідача загальну заборгованість у сумі 28 839,24 грн.

Ухвалою від 17 червня 2021 року продовжено розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Відповідач відзив на позовну заяву не надав.

Ухвалою, занесеною до протоколу підготовчого засідання 09 серпня 2021 року закрито підготовче засідання по справі та призначено розгляд справи по суті на 07 вересня 2021 року.

Представник позивача на відкрите судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, про що свідчить розписка, до суду 09 серпня 2021 року надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності позивача.

Представник відповідача на відкрите судове засідання не з`явися, поштові відправлення були повернуті з позначкою пошти «адресат відсутній за вказаною адресою».

Також відповідач викликаний на судове засідання через оголошення на сайті Судова влада у порядку ст. 130 КАС України.

Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З цих підстав, суд постановив ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання від 07 вересня 2021 року, про продовження розгляду справи у письмовому провадженні на підставі наявних матеріалів.

Вивчивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги, докази, якими вони підтверджуються, суд встановив таке.

Матеріалами справи підтверджено, що 19 лютого 2021 року Приватним підприємством база відпочинку «Відродження» подано Звіт про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю за 2020 рік (Форма № 10-ПОІ), відповідно до якого зазначено середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу 10 осіб; з яких середньооблікова кількість штатних працівників,яким відповідно до чинного законодавства встановлено інвалідність 1 особа, кількість інвалідів 1 штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях відповідно до вимог ст. 19 закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», сума коштів адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю 28690 грн. (а.с.4).

Одеським обласним відділенням ФСЗІ складено розрахунок адміністративно-господарських санкцій за 2020 звітний рік від 15.03.2021 року вих. №43/01 та надіслано на адресу відповідача. Відповідно до зазначеного розрахунку, сума адміністративно-господарських санкцій складає 28690 грн. (а.с.5). Також позивачем нараховано пеню за несвоєчасну сплату адміністративно-господарської санкції.

Судом досліджено лист Білгород-Дністровського міськрайонного центру зайнятості від 22.03.2021 року вих. №504/01-41/04, відповідно до якого повідомлено, що ПП база відпочинку «Відродження» надавало звіти за формою № 3-ПН «Звіт про наявність вакансій для працевлаштування осіб з інвалідністю.

Проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, враховуючи обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги не належать задоволенню повністю, з таких підстав.

Відповідно до ч.9 ст.19 Закону України Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні (надалі - Закон № 875-ХІІ, Закон), в редакції, чинної на час виникнення спірних правовідносин, підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, в яких за основним місцем роботи працює 8 і більше осіб, реєструються у відповідних відділеннях Фонду соціального захисту інвалідів за своїм місцезнаходженням і щороку подають цим відділенням звіт про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю.

Матеріалами справи підтверджено, що 19 лютого 2021 року Приватне підприємство база відпочинку «Відродження» подано Звіт про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю за 2020 рік (Форма № 10-ПОІ), відповідно до якого зазначено середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу 10 осіб; з яких середньооблікова кількість штатних працівників ,я ким відповідно до чинного законодавства встановлено інвалідність 1 особа, кількість інвалідів 1 штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях відповідно до вимог ст. 19 закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» (а.с.4).

Згідно з ч. 1 ст. 19 цього Закону, для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Суд встановив, що позивачем здійснений розрахунок адміністративно-господарських санкцій за 2020 звітний рік від 15.03.2021 року вих. №43/01 та надіслано на адресу відповідача.

Відповідно до зазначеного розрахунку, сума адміністративно-господарських санкцій складає 28690 грн. (а.с.5). Також позивачем нараховано пеню за несвоєчасну сплату адміністративно-господарської санкції.

Позивач стверджує, що відповідачем не виконано норматив працевлаштування однієї особи з інвалідністю протягом 2020 року.

Оцінюючи надані сторонами доводи та докази на їх обґрунтування, суд виходить з такого.

Згідно з частиною 3 статті 18 Закону України Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні, підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування осіб з інвалідністю, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Як зазначалось вище, згідно з ч. 1 ст. 19 цього Закону, для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Суд встановив, що фактично у 2020 році у приватного підприємства база відпочинку «Відродження» не працювало жодної особи з інвалідністю, а отже, відповідач мав створити одне робоче місце для особи з інвалідністю.

За змістом ст. 18-1 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» пошук підходящої роботи для інваліда здійснює державна служба зайнятості.

Таким чином, обов`язок підприємства зі створення робочих місць для інвалідів не супроводжується його обов`язком займатись пошуком інвалідів для працевлаштування.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 50 Закону України «Про зайнятість населення», роботодавці зобов`язані, зокрема, своєчасно та в повному обсязі у порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, за погодженням з центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної політики у галузі статистики, подавати територіальним органам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, інформацію про попит на робочу силу (вакансії).

Отже, своєчасно та в повному обсязі надавши інформацію про попит на вакансії підприємство, фактично, вживає усіх залежних від нього передбачених законом заходів для відповідності середньооблікової чисельності працюючих інвалідів установленим нормативам, тобто, заходів для недопущення господарського правопорушення.

Міністерством соціальної політики прийнято наказ від 27.08.2020 року № 591 «Про затвердження форми звітності № 10-ПОІ (річна) «Звіт про зайнятість і працевлаштування осіб з інвалідністю» та Інструкції щодо її заповнення.

Відповідно до п.п. 1-2 цього Порядку,Форму звітності № 10-ПОІ (річна) "Звіт про зайнятість і працевлаштування осіб з інвалідністю" (далі - звіт) заповнюють державною мовою підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, що використовують найману працю, в яких за основним місцем роботи працює вісім і більше осіб (далі - роботодавці).

Звіт підписується керівником (власником). У звіті чітко і розбірливо має бути заповнено всі графи та рядки. Замість відсутніх даних проставляється прочерк. Виправлення підтверджується підписом керівника.

Пунктами 6-8 Порядку встановлено, що у рядку 01 відображається середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу за звітний рік, яка визначається відповідно до пункту 3.2 глави 3 Інструкції зі статистики кількості працівників, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 28 вересня 2005 року № 286, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 30 листопада 2005 року за № 1442/11722.

У рядку 02 відображається середньооблікова кількість штатних працівників за звітний рік, яким відповідно до чинного законодавства встановлено інвалідність, з розподілом за статтю, місцем фактичного проживання та віком.

Якщо фізичній особі, яка використовує працю найманих працівників, відповідно до чинного законодавства встановлено інвалідність, вона збільшує показник рядка 02 на одиницю.

У рядку 03 відображається кількість осіб з інвалідністю - штатних працівників, які відповідно до нормативу робочих місць для забезпечення працевлаштування осіб з інвалідністю, установленого статтею 19 Закону, повинні працювати на робочих місцях, створених роботодавцем.

Показник рядка 03 для роботодавців, у яких працює від 25 осіб, визначається шляхом множення показника рядка 01 на 4 %; для роботодавців, у яких працює від 8 до 25 осіб, дорівнює 1.

Згідно із Порядком подання форми звітності № 3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)», затвердженого Наказом Міністерства соціальної політики України від 31 травня 2013 року № 316 форма № 3-ПН заповнюється роботодавцями та подається до базового центру зайнятості незалежно від місцезнаходження роботодавця. Актуальність зазначених у формі № 3-ПН вакансій уточнюється базовим центром зайнятості не рідше ніж двічі на місяць під час особистої зустрічі з роботодавцем, у телефонному режимі або через засоби електронного зв`язку. Форма № 3-ПН подається за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше ніж через три робочі дні з дати відкриття вакансії. Датою відкриття вакансії є наступний день після створення робочого місця чи припинення трудових відносин з працівником, робоче місце якого стає вакантним, або дата, починаючи з якої може бути укладений трудовий договір з найманим працівником. Роботодавець визначає вид звітності первинна або уточнювальна. Первинна звітність подається з метою інформування про наявність попиту на робочу силу (вакансії). Уточнювальна звітність подається в разі необхідності на заміну первинної та містить уточнення характеристик вакансії: умов праці, розміру заробітної плати, вимог до претендента тощо. При цьому не можуть бути змінені дані щодо кількості вакансій та назви професії (посади).

Так, суд встановив та підтверджено матеріалами справи, а саме: листом Білгород-Дністровського міськрайонного центру зайнятості від 22.03.2021 року вих. №504/01-41/04, що приватне підприємство база відпочинку «Відродження» надавало протягом 2020 року звіт за формою №3 ПН «Звіт про наявність вакантних місць», однак жодна особа з інвалідністю не виявила бажання працевлаштуватися на даному підприємстві (а.с.29).

Таким чином, відповідач подав до центру зайнятості звітність форми № 3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)» за 2020 рік, чим вживав залежних від нього передбачених законодавством заходів по забезпеченню працевлаштування осіб з інвалідністю, водночас, причини не працевлаштування на підприємство відповідача особи з інвалідністю не залежали від відповідача, у зв`язку з чим у його діях відсутній склад правопорушення, та як наслідок, відсутні підстави для покладення відповідальності на підприємство за не виконання нормативу робочих місць призначених для працевлаштування осіб з інвалідністю.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у Постановах від 22.03.2018 року по справі №807/545/17, від 12.07.2018 року по справі №820/2371/16.

Крім того, суд зазначає, що до обов`язків роботодавців щодо забезпечення працевлаштування інвалідів в силу приписів частини третьої статті 17, частини першої статті 18, частин другої, третьої, п`ятої статті 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» фактично віднесено укладання трудового договору з особою з інвалідістю, який самостійно звернувся до роботодавця або був направлений до нього державною службою зайнятості, а в силу приписів частини третьої статті 18 названого закону - підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З огляду на приписи ч. 3 ст. 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», до обов`язків органів державної служби зайнятості законодавцем віднесена організація працевлаштування інвалідів, бо саме з цією метою роботодавці зобов`язані надавати державній службі зайнятості відповідну інформацію.

Таким чином, передбачена ч. 1 ст. 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» міра юридичної відповідальності у вигляді виникнення обов`язку здійснити грошовий платіж на користь Фонду соціального захисту інвалідів має наставати або 1) в разі порушення роботодавцем вимог частини третьої статті 18 Закону №875, а саме: не виділення та не створення робочих місць, не надання державній службі зайнятості інформації, не звітування перед Фондом соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів, так як саме ця бездіяльність має своїм фактичним наслідком позбавлення державної служби зайнятості можливості організувати працевлаштування інвалідів, або 2) в разі порушення роботодавцем вимог частини третьої статті 17, частини першої статті 18, частин другої, третьої, п`ятої статті 19 Закону №875, що полягає у безпідставній відмові у працевлаштуванні інваліда, який звернувся до роботодавця самостійно чи був направлений до нього державною службою зайнятості.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 20.03.2018 року у справі №817/652/17.

Частиною 1 статті 72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 зазначеної статті Кодексу докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги Одеського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів є необґрунтованими,не підтверджуються наявними у справі доказами, в зв`язку з чим не належать задоволенню в повному обсязі.

Враховуючи те, що позивачу відмовлено у задоволенні позовних вимог, та відсутні докази понесення судових витрат відповідачем, жодні судові витрати не належать розподілу та стягненню з позивача на користь відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6, 12, 72, 77,90, 139, 246, 255,295,297 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовної заяви Одеського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів (, місцезнаходження: 65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83) до приватного підприємства база відпочинку «Відродження» (, місцезнаходження: 67772, Одеська обл., м. Білгород-Дністровський, Шабівська сільська рада комплекс будівель та споруд № 61) про стягнення адміністративно - господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць призначених для працевлаштування осіб з інвалідністю у 2020 році у розмірі 28690,00 грн. та пені у розмірі 149,24 грн.,- відмовити в повному обсязі.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст.ст. 295,297 КАС України, з урахуванням п.п.15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України, п. 3 розділу УІ Прикінцевих положень КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя Л.Р. Юхтенко

.