Справа № 380/5957/21
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 380/5957/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2021 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд, суддя Клименко О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Щирецької селищної ради Пустомитівського району Львівської області про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 (Позивачка) звернулася до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Щирецької селищної ради Пустомитівського району Львівської області (Відповідач), в якому просить:

- визнати протиправним рішення № 272 Щирецької селищної ради Львівського району Львівської області ІV позачергової сесії VІІІ демократичного скликання від 18 березня 2021 року про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,0000 га, яка розташована на території Гуменецького старостинського округу Щирецької селищної ради в межах земельної ділянки з кадастровим номером :01:000:0012;

- зобов`язати Щирецьку селищну раду Львівського району Львівської області надати дозвіл ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 2,0000 га, для ведення особистого селянського господарства, шляхом поділу земельної ділянки, що перебуває у комунальній власності з цільовим призначенням: 16.00 землі запасу (земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадянам чи юридичним особам) загальною площею 88,7544 га, що розташована на території Щирецької селищної ради Львівського району Львівської області, кадастровий номер :01:000:0012.

Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 14 січня 2021 року у справі № 380/9096/20 визнано протиправними дії Щирецької селищної ради Пустомитівського району Львівської області щодо неприйняття рішення за заявою ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Щирецької селищної ради Пустомитівського району Львівської області; кадастровий номер: :01:000:0012. Зобов`язано Щирецьку селищну раду Пустомитівського району Львівської області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Щирецької селищної ради Пустомитівського району Львівської області; кадастровий номер: :01:000:0012. На виконання вказаного рішення суду Щирецька селищна рада Пустомитівського району Львівської області прийняла рішення № 272 від 18 березня 2021 року, яким відмовила позивачці у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,0000 га, яка розташована на території Гуменецького старостинського округу Щирецької селищної ради в межах земельної ділянки з кадастровим номером :01:000:012. Позивачка уважає таку відмову відповідача протиправною, оскільки повноваження відповідних органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або користування та порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування встановлені статтями 118, 122, 123 Земельного кодексу України, статтями 26, 33, 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Підставою для відмови у наданні відповідного дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Таким чином, позивачка висновує, що виключний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо надання земельної ділянки у власність визначений частиною сьомою статті 118 Земельного кодексу України. При цьому чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень статті 118 Земельного кодексу України.

Також позивачка зазначає, що належним способом захисту її порушеного права у межах спірних правовідносин буде зобов`язання відповідача надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства, шляхом поділу земельної ділянки, що перебуває у комунальній власності з цільовим призначенням: 16.00 землі запасу (земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадянам чи юридичним особам) загальною площею 88,7544 га, що розташована на території Щирецької селищної ради Львівського району Львівської області: кадастровий номер: :01:000:0012.

У зв`язку з вищенаведеним, адміністративний позов просить задоволити в повному обсязі.

Позиція відповідача викладена у відзиві на позовну заяву. Відповідач вказує, що постійною комісією селищної ради з питань земельних відносин, планування території, будівництва, архітектури встановлено, що бажана до відведення земельна ділянка в межах масиву площею 88,7544 га, розташована на території Гуменецького старостинського округу, за межами населеного пункту, та перебуває у користуванні жителів сіл ОСОБА_2 і Гуменець відповідно до архівного рішення Гуменецької сільської ради народних депутатів Пустомитівського району Львівської області від 02 квітня 1991 року № 14 «Про землекористування». На сьогодні землекористувачі, котрі використовують земельні ділянки згідно статті 96 Земельного кодексу України, сплачують земельний податок. Вилучення у землекористувачів цих земельних ділянок, спричинить соціальну напругу серед мешканців сіл ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які довготривалий час їх обробляють, а в окремих випадках ці земельні ділянки є для них єдиним джерелом отримання прибутку. Відповідач зауважує, що у селищної ради відсутні правові підстави для вилучення в жителів сіл ОСОБА_2 і ОСОБА_3 із землекористування земельних ділянок, примусове вилучення яких призведе до нових судових процесів.

Також відповідач зазначає, що за своєю правовою природою, відповідно до норм чинного законодавства, відповідні повноваження із зобов`язання надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою є дискреційними повноваженнями та виключною компетенцією уповноваженого органу.

У зв`язку з вищенаведеним, у задоволенні адміністративного позову просить відмовити в повному обсязі.

Позивачка подала відповідь на відзив, у якій додатково вказує, що доводи відповідача про те, що пропонована до відведення земельна ділянка перебуває у користуванні жителів сіл ОСОБА_2 і Гуменець відповідно до архівного рішення Гуменецької сільської ради народних депутатів Пустомитівського району Львівської області від 02 квітня 1991 року № 14 «Про землекористування» є безпідставними, оскільки підтвердженням користування мешканцями сіл ОСОБА_2 та Гуменець указаною вище земельною ділянкою повинні слугувати державні акти, видані громадянам у порядку, встановленому статтею 23 Земельного кодексу України (в редакції Закону № 561-ХІІ), які не надані відповідачем, оскільки таких не існує узагалі. Крім того, згідно інформації, зазначеної на сайті https://map.land.gov.ua земельна ділянка з кадастровим номером :01:000:0012 площею 88,7544 га є комунальною власністю з цільовим призначенням: 16.00 Землі запасу (земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадянам чи юридичним особам). Зауважує, що відповідач додав до відзиву на позовну заяву додав копії акту від 02 квітня 1991 року, додатку № 1 до рішення № 12 від 02 квітня 1991 року по с. Лани «Список жителів для виділення земельних ділянок по с. Лани» та «Список жителів для виділення земельних ділянок по с. Гуменець», які взагалі ніким не завірені, а саме рішення Гуменецької сільської ради від 02 квітня 1991 року № 14 засвідчене підписом особи, посадове становище та повноваження якої невідомі.

Звертає також увагу на те, що повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 246 КАС України, суд зазначає, що ухвалою судді від 20 квітня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без повідомлення сторін; звільнено позивачку від сплати судового збору на підставі пункту «г» частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір»; витребувано у відповідача належним чином засвідчені копії рішення Гуменецької сільської ради народних депутатів Пустомитівськього району Львівської області від 02 квітня 1991 року № 14 «Про землекористування» та протоколу постійної комісії з питань земельних відносин, планування території, будівництва, архітектури від 17 березня 2021 року.

Ухвалою суду від 07 липня 2021 року витребувано у Щирецької селищної ради Пустомитівського району Львівської області докази сплати землекористувачами, які використовують земельні ділянки згідно рішення Гуменецької сільської ради народних депутатів Пустомитівського району Львівської області від 02 квітня 1991 року № 14 «Про землекористування», що знаходяться на території Гуменецького старостинського округу Щирецької селищної ради в межах земельної ділянки з кадастровим номером :01:000:0012, земельного податку.

Суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини:

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 14 січня 2021 року у справі № 380/9096/20 визнано протиправними дії Щирецької селищної ради Пустомитівського району Львівської області щодо неприйняття рішення за заявою ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Щирецької селищної ради Пустомитівського району Львівської області; кадастровий номер: :01:000:0012. Зобов`язано Щирецьку селищну раду Пустомитівського району Львівської області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Щирецької селищної ради Пустомитівського району Львівської області; кадастровий номер: :01:000:0012.

18 березня 2021 року VI позачергова сесія Щирецької селищної ради Львівського району Львівської області прийняла рішення № 272 «Про повторний розгляд клопотання гр. ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2 га для ведення особистого селянського господарства», яким відповідно до пункту 36 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», статей 12, 118 Земельного кодексу України, рішення Львівського окружного адміністративного суду від 14 січня 2021 року у справі № 380/9096/20, розглянувши заяву ОСОБА_1 від 21 липня 2020 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,0000 га, шляхом поділу земельної ділянки, що перебуває у комунальній власності загальною площею 88,7544 га., враховуючи те, що цей масив використовується землекористувачами, мешканцями сіл ОСОБА_2 і Гуменець відповідно до рішення Гуменецької сільської ради народних депутатів Пустомитівського району Львівської області від 02 квітня 1991 року № 14 «Про землекористування», враховуючи протокол постійної комісії з питань земельних відносин, планування території, будівництва, архітектури від 17 березня 2021 року, вирішила:

1. Відмовити в наданні дозволу гр. ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,0000 га, яка розташована на території Гуменецького старостинського округу Щирецької селищної ради в межах земельної ділянки з кадастровим номером :01:000:0012;

2. Відділу земельних ресурсів Щирецької селищної ради спільно з комісією з питань земельних відносин, планування території, будівництва, архітектури розглянути можливість надання гр. ОСОБА_1 земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в іншому місці розташування в межах територіальної громади.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, уважаючи його протиправним, позивачка звернулася з цим позовом до суду.

Предметом розгляду у цій справі є оцінка правомірності рішення Щирецької селищної ради Львівського району Львівської області від 18 березня 2021 року № 272 «Про повторний розгляд клопотання гр. ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2 га для ведення особистого селянського господарства».

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом абзацу першого частини першої статті 116 Земельного кодексу України (тут і надалі в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Відповідно до частини другої статті 116 Земельного кодексу України набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно з пунктом «в» частини третьої статті 116 Земельного кодексу України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Порядок безоплатної передачі земельних ділянок у власність громадян в межах норм безоплатної приватизації визначено статтею 118 Земельного кодексу України.

Відповідно до частин шостої, сьомої статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відповідно до частини першої статті 122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Частиною десятою статті 118 Земельного кодексу України передбачено, що відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Аналіз вищенаведених норм права вказує, що обов`язковим є прийняття відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування за наслідками розгляду поданого клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою вмотивованого рішення про надання дозволу або відмову у його наданні із наведенням усіх підстав такої відмови.

При цьому, частиною сьомою статті 118 Земельного кодексу України визначено перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за результатами розгляду належним чином оформлених клопотання та додатків до нього, який є вичерпним, а саме:

- невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів;

- невідповідність місця розташування об`єкта вимогам прийнятих відповідно до цих законів нормативно-правових актів;

- невідповідність місця розташування об`єкта вимогам генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Разом з тим, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень статті 118 Земельного кодексу України.

Як слідує зі змісту оскаржуваного рішення відповідача підставою для відмови у наданні позивачці дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства є та обставина, що пропонована до відведення земельна ділянка розташована у масиві, який використовується землекористувачами, мешканцями сіл ОСОБА_2 і Гуменець відповідно до рішення Гуменецької сільської ради народних депутатів Пустомитівського району Львівської області від 02 квітня 1991 року № 14 «Про землекористування».

Так, указаним рішенням виконком Гуменецької сільської Ради вирішив:

1. Акт земельної комісії від 02 квітня 1991 року з додатками до нього затвердити;

2. Рекомендувати керівникам господарств к-пу «Україна ОСОБА_4 та АТП «Щирець» ОСОБА_5 після одержання рішення визначитися з землекористуванням і виділити з основних фондів земельних угідь по с. Гуменець 2 га ріллі і 0,15 га сінокосу згідно поданих заяв громадян.

3. Рекомендувати голові виконкому та земельній комісії разом з бригадирами рільничих бригад розподілити виділену господарствами землю до 15 квітня 1991 року згідно поданих заяв.

Як слідує зі змісту акта Гуменецької сільської Ради народних депутатів від 02 квітня 1991 року цього ж числа відбулося засідання земельної комісії з питань виділення ріллі та сінокосів по заявах жителів сіл ОСОБА_2 та Гуменець. Всього поступило заяв від жителів села Лани 58, від жителів села Гуменець 8. Згідно заяв по Ланах виділити 10 гектарів ріллі і 8 гектарів сінокосу; по селу Гуменець 2 гектари ріллі і 0,15 га сінокосу. При розгляді заяв комісією було вирішено задовольнити подані жителями сільської ради заяви на додаткові наділи земельних ділянок згідно рішення Верховної Ради Української РСР від 18.ХІІ.1990 р. та Ухвали другої сесії Львівської обласної Ради народних депутатів від 18.ІХ.1990 р.

Крім того, у матеріалах справи наявні: Список жителів для виділення земельних ділянок по с. Лани (Додаток № 1 до рішення № 12 від 02 квітня 1991 року по с. Лани) та Список жителів для виділення земельних ділянок по с. Гуменець (Додаток № 1 до рішення № 12 від 02 квітня 1991 року по с. Гуменець).

З метою встановлення факту землекористування земельною ділянкою, щодо якої позивачка виявила намір отримати дозвіл на розробку проекту землеустрою, судом ухвалою від 07 липня 2021 року витребувано у відповідача докази сплати землекористувачами, які використовують земельні ділянки згідно рішення Гуменецької сільської ради народних депутатів Пустомитівського району Львівської області від 02 квітня 1991 року № 14 «Про землекористування», що знаходяться на території Гуменецького старостинського округу Щирецької селищної ради в межах земельної ділянки з кадастровим номером :01:000:0012, земельного податку.

На виконання вимог вищевказаної ухвали суду відповідач надав:

- Список землекористувачів (Додаток до листа Щирецької селищної ради № 935 від 27 липня 2021 року) в кількості 26 осіб;

- довідку про сплату земельного податку землекористувачами від 27 липня 2021 року № 937.

Додатково відповідач повідомив, що у зв`язку зі збігом значного проміжку часу з моменту видання рішення Гуменецької сільської ради та смертю деяких жителів користувачів земельних ділянок, Список землекористувачів подається із зазначенням спадкоємців, а також землекористувачів, які використовують у спірному масиві земельні ділянки згідно погосподарських книг (попередні землекористувачі відмовились). Фактично, станом на сьогодні землекористувачів, які використовують земельні ділянки у спірному масиві, є значно більше. Разом з тим, більшість землекористувачів є пенсіонерами, які відповідно до пункту 281.1 Податкового кодексу України звільняються від сплати земельного податку.

Беручи до уваги викладене, суд доходить переконання, що факт перебування у користуванні громадян, жителів сіл ОСОБА_2 та Гуменець земельної ділянки, щодо якої позивачка виявила намір отримати дозвіл на розробку проекту землеустрою стосовно її відведення, підтверджений належними та допустимими доказами, описаними судом вище.

При цьому доводи позивачки про те, що підтвердженням користування мешканцями сіл Лани та Гуменець спірною земельною ділянкою повинні слугувати державні акти, видані громадянам у порядку, встановленому статтею 23 Земельного кодексу України (в редакції Закону № 561-ХІІ), які не надані відповідачем, позаяк таких не існує узагалі суд оцінює критично, оскільки відсутність таких актів не може заперечувати обставину фактичного користування бажаною до відведення земельною ділянкою іншими особами, за наявності у матеріалах справи доказів, які цю обставину підтверджують.

Відповідно до частини 5 статті 116 Земельного кодексу України земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

У матеріалах справи відсутні докази припинення користування громадянами жителями сіл ОСОБА_2 і Гуменець земельною ділянкою щодо якої позивачка виявила намір отримати дозвіл на розробку проекту землеустрою стосовно її відведення, а така обставина в силу імперативної норми частини 5 статті 116 Земельного кодексу України позбавляє відповідача можливості надати позивачці відповідний дозвіл.

Таким чином, у розглядуваній справі наявна одна з підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, передбачена статтею 118 Земельного кодексу України, а саме невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів та прийнятих відповідно до цих законів нормативно-правових актів.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до норм статті 118 Земельного кодексу України до клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки додається також погодження землекористувача у разі, якщо відбувається вилучення земельної ділянки, яка перебуває у користуванні інших осіб.

Втім, матеріалами справи підтверджується, що до заяви від 21 липня 2020 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність позивачка такого погодження не додавала.

Суд також не може оминути ту обставину, що пунктом другим оскаржуваного рішення Щирецька селищна рада Львівського району Львівської області вирішила: «Відділу земельних ресурсів Щирецької селищної ради спільно з комісією з питань земельних відносин, планування території, будівництва, архітектури розглянути можливість надання гр. ОСОБА_1 земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в іншому місці розташування в межах територіальної громади». Так, у матеріалах справи наявний лист Щирецької селищної ради Львівського району Львівської області від 19 травня 2021 року № 615 «Про виконання рішення» згідно з текстом якого відповідач просив позивачку прибути у зручний для неї час до Щирецької селищної ради (відділ земельних ресурсів), з метою розгляду питання щодо надання земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства.

Наведена вище обставина, на переконання суду, беззаперечно свідчить про обґрунтованість, добросовісність та розсудливість дій відповідача у межах спірних правовідносин, а також вказує на те, що оскаржуване рішення прийняте ним з урахуванням принципу пропорційності, зокрема, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача та інших осіб і цілями, на досягнення яких воно спрямоване.

Підсумовуючи вищенаведене, суд доходить висновку, що приймаючи оскаржуване рішення відповідач діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством, тому відсутні підстави для визнання його протиправним та скасування.

Відповідно не підлягає задоволенню й похідна позовна вимога про зобов`язання відповідача надати позивачці дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 2,0000 га, для ведення особистого селянського господарства, шляхом поділу земельної ділянки, що перебуває у комунальній власності з цільовим призначенням: 16.00 землі запасу (земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадянам чи юридичним особам) загальною площею 88,7544 га, що розташована на території Щирецької селищної ради Львівського району Львівської області, кадастровий номер :01:000:0012.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до правил статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень, п.3 Розділу VI Прикінцевих положень КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Щирецької селищної ради Пустомитівського району Львівської області (пл. Ринок, 8, смт. Щирець, Пустомитівський район, Львівська область, 81160) про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії відмовити повністю.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп.15.5 п.15 розд. VII «Перехідні положення» та п. 3 Розділу VI «Прикінцеві положення» цього Кодексу.

Повний текст рішення складено 15 вересня 2021 року.

Суддя Клименко О.М.