Справа № 160/14960/21
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2021-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

13 вересня 2021 року Справа № 160/14960/21

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Ніколайчук С.В. перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Петриківського відділу державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південно-Східного межрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (вул. Кооперативна 5, смт, Петриківська, 51800) про визнання протиправною та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

28 серпня 2021 року ОСОБА_1 через електронний суд звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Петриківського відділу державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південно-Східного межрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), в якій позивач просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову «Про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження» за ВП № 51431961 винесену 10.08.2016 року старшим державним виконавцем Горжій Оксаною Вадимівною Петриківського районного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області при примусовому виконанні виконавчого напису № 9500, виданого 23.04.2016 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ "Альфа Банк" боргу в розмірі 97 434,57 грн.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

На виконання умов ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2021 року позивачем подано заяву про поновлення строку звернення до суду, в якому зазначено, що зміст оскаржуваної постанови та підстави її винесення позивачу були не відомі до 25.08.2021 року, до того моменту, коли позивач звернувся з заявою до Петриківського районного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про оскаржуення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 10.08.2016 року, тому позивач не був обізнаний про порушення його прав та охоронюваних інтересів.

Відповідно до ч. 6 ст. 161 Кодексу адміністративного судочинства України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до адміністративного суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 171 цього Кодексу (ч. 3 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України).

Суд, всебічно і повно дослідивши матеріали позовної заяви та доданих до неї доказів, клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду, об`єктивно оцінивши докази, встановив наступне.

В матеріалах справи міститься заява ОСОБА_2 від 29.06.2021 року до Петриківського районного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, в якій останній просив закрити виконавче провадження №51431961; зняти арешт, накладений на майно (кошти) боржника, виключити відомості про боржника з Єдиного реєстру боржників; скасувати інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також провести інші дії необхідні у зв`язку з закінченням виконавчого провадження.

Зі змісту заяви вбачається, що в межах виконавчого провадження винесено постанови та виконані наступні виконавчі дії, а саме: прийнята постанова про відкриття виконавчого провадження від 15.06.2016 року; постанова про арешт майна бордника та оголошення заборони ні його відчудження від 10.08.2016 року; постанова про стягнення з бордника витрат виконавчого провадження у сумі 153,14 від 22.10.2018 року; постанова про стягнення виконавчого збору у розмірі 9743,46 грн від 22.10.2018 року; постанова про проведення виконавчого документа стягувачу від 25.11.2019 року.

До матеріалів позовної заяви позивачем також надано відповідь Петриківського районного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 28.07.2021 року № 17.37-34/7792.

25.08.2021 року ОСОБА_2 повторно звернувся до Петриківського районного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області з заявою, в якій просив закрити виконавче провадження №51431961; зняти арешт, накладений на майно (кошти) боржника, виключити відомості про боржника з Єдиного реєстру боржників; скасувати інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також провести інші дії необхідні у зв`язку з закінченням виконавчого провадження.

Враховуючи все вищевикладене, суд робить висновок, що позивачу про існування оскаржуваної поставнови було відомо ще 29.06.2021 року, що, в свою чергу, нівелює його твердження, що про існування оскаржуваної постанови він дізнався лише при повторному зверненні з заявою від 25.08.2021р.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Позовну заяву може бути подано до суду, зокрема, у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів (п. 1 ч. 2 ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до ч. 1 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву (ч. 2 ст. 123 КАС України).

Відповідно до п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Критеріями оцінки причин поважності пропуску строку звернення до суду є: 1) обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк (є причиною); 2) обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла або тривала протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

У контексті наведеного суд вважає за необхідне зауважити, що встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеєр проти Бельгії").

Європейський Суд з прав людини в ухвалі від 30.08.2006 (справа "Каменівська проти України") також вказав, що право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.

Суд також враховує, що Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних спорів Касаційного адміністративного суду у постанові від 31.03.2021 (справа N 240/12017/19) виклав правову позицію, згідно якої, зокрема, триваюча пасивна поведінка особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав відступила від висновків, викладених в постановах Верховного Суду, щодо застосування строку звернення до суду у соціальних спорах, у яких, зокрема зазначено, що при застосуванні строків звернення до адміністративного суду у вказаній категорії справ слід виходити з того, що встановлені процесуальним законом строки та повернення позовної заяви без розгляду на підставі їх пропуску не можуть слугувати меті відмови у захисті порушеного права, легалізації триваючого правопорушення, в першу чергу, з боку держави (п. 43 постанови).

Таким чином, доводи позивача, що останній дізнався про спірну постанову лише 25.08.2021 року, спростовуються матеріалами справи і не можуть бути прийнятними для суду.

Верховний Суд у постанові від 19 січня 2021 року по справі N 300/1411/19 зазначив, що у випадку пропуску строку звернення до суду підставами для визнання поважними причин такого пропуску є лише наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Також суд враховує, що Верховний Суд у постанові від 24 лютого 2021 року по справі N 540/2097/18 виклав правову позицію, що юридична необізнаність не може визнаватися тією непереборною обставиною, явищем чи фактором, що завадили позивачу з дотриманням установлених законом строків звернутися до суду з позовом.

Відтак, зміст доводів позивача не свідчить про те, що він не мав об`єктивної можливості звернутися до суду за захистом своїх прав у строк, встановлений КАС України. Вказані позивачем підстави для поновлення строку звернення до суду визнаються неповажними, а тому заява про поновлення строку звернення до суду задоволенню не підлягає.

Суд зазначає, що чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. Для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного та необмеженого поновлення судами пропущеного строку.

З огляду на усе вищенаведе, враховуючи, що наведені у заяві про поновлення строку звернення до суду обставини пропуску строку звернення до суду не є поважними, інших підстав для поновлення строку судом не встановлено, то позовна заява підлягає поверненню.

Керуючись п.1 ч.4 ст.169, ст.ст.243, 248 КАС України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Визнати неповажними причини пропуску строку звернення до суду, вказані у заяві позивача від 09.09.2021.

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Петриківського відділу державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південно-Східного межрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (вул. Кооперативна 5, смт, Петриківська, 51800) про визнання протиправною та скасування постанови - повернути позивачеві.

Копію ухвали разом із позовною заявою та доданими матеріалами надіслати позивачу за зазначеною у позовній заяві адресою.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтями 294-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.В. Ніколайчук