Справа № 340/1/21
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2021-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

07 вересня 2021 року м. Дніпросправа № 340/1/21

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,

за участю секретаря судового засідання Волкової К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Кіровоградській області

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2021 року (головуючий суддя Жук Р.В.)

у справі № 340/1/21

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Украгро Сервіс»

до Головного управління ДПС у Кіровоградській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Украгро Сервіс» звернулось до суду з позовом в якому просить визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення рішення від 30.09.2020 року № та №.

Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю та безпідставністю висновків контролюючого органу про порушення позивачем податкового законодавства, оскільки реальність господарських операцій з контрагентом ТОВ «Санфілд» підтверджена первинною документацією, відповідно, підприємством правомірно визначено витрати та податковий кредит, що сформовані від контрагента-постачальника.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05.04.2021 адміністративний позов задоволено.

Суд встановив, що поданими позивачем доказами підтверджується реальний характер господарських операцій позивача з його контрагентом, а відтак і правомірність включення позивачем до складу податкового кредиту сум по взаємовідносинах з ТОВ «Санфілд».

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Апеляційна скарга фактично мотивована обставинами, викладеними в акті перевірки, яким, про що зазначає відповідач, суд першої інстанції не надав належної правової оцінки. Суд не взяв до уваги, що у контрагента позивача ТОВ «Санфілд» була відсутня можливість здійснити фактичну поставку товару, в зв`язку з чим надані ТОВ «Украгро Сервіс» первинні документи по вказаних операціях не опосередковувалися реальним рухом активів по ланцюгу постачання від зазначеного контрагента.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час і місце судового засідання відповідач повідомлений судом належним чином.

Представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечує, відповідно до поданого відзиву просить залишити рішення суду першої інстанції без змін як законне та обґрунтоване.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість додаткового рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, відповідачем - ГУ ДПС у Кіровоградській області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ «Украгро Сервіс» () за період діяльності грудень 2019 року та червень 2020 року з метою достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника у банку за червень 2020 року, за результатами якої складено акт 11.09.2020 року № 331/11-28-04-02/38141218.

Перевіркою встановлено порушення позивачем п.198.1, п.198.3 ст.198, п.200.1, п.200.4 ст.200 ПК України, внаслідок чого позивачем безпідставно задекларовані господарські операції з придбання кукурудзи у ТОВ «Санфілд» в кількості 317,59 т. на загальну суму 1197315,58 грн., в т.ч. ПДВ 199552,60 грн.

До таких висновків контролюючий орган дійшов з огляду на встановлене документальне оформлення ТОВ «Украгро Сервіс» господарських операцій по взаємовідносинах з ТОВ «Санфілд» з придбання кукурудзи урожаю 2019 року, які фактично не підтверджуються як такі, що відбулися у дійсності. Відповідачем враховані висновки проведеної зустрічної звірки з основним постачальником ТОВ «Санфілд», за результатами якої складено довідку від 10.09.2020 № 32/11-28-04-02/40531164, і згідно висновків якої ТОВ «Санфілд» документально не підтверджено реальність здійснення господарських відносин із ТОВ «Украгро Сервіс», їх вид, обсяг, кількість та розрахунки. Контролюючим органом встановлено, що у ТОВ «Санфілд» відсутні зареєстровані у власність об`єкти нерухомого майна та земельні ділянки, автомототранспорт. За поясненням керівника ТОВ «Санфілд» для здійснення фінансово-господарської діяльності використовується земельна ділянка площею 50,0 га, яка знаходиться у використанні товариства на підставі договору про спільну діяльність у формі простого товариства без створення юридичної особи від 03.06.2016, втім, цей договір в установленому порядку не зареєстровано в контролюючому органі, відсутні підтвердження ведення окремого бухгалтерського обліку результатів спільної діяльності по вищезазначеному договору. Також ТОВ «Санфілд» не здійснює нарахування податкового зобов`язання з податку на додану вартість при отриманні посівмату, протруйника, засобів захисту рослин та послуг оренди сільськогосподарської техніки для ведення діяльності по вищезазначеному договору про спільну діяльність.

На підставі висновків викладених в акті перевірки контролюючим органом винесено податкові повідомлення рішення:

- від 30.09.2020 №, яким зменшено від`ємне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та податкового кредиту по податковій декларації з податку на додану вартість за червень 2020 року в сумі 53,0 грн. ;

- від 30.09.2020 №, яким зменшено податок на додану вартість, заявлений до бюджетного відшкодування за червень 2020 року в сумі 199500,0 грн.

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції.

Згідно з п.44.1 ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Водночас статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

За визначенням, наведеним в пп.14.1.36 п.14.1 ст.14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Розумна економічна причина (ділова мета) - причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності (пп.14.1.231 п.14.1 ст.14 ПК України).

Згідно зі ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

З метою встановлення факту здійснення господарської операції підлягає з`ясуванню, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції; установлення спеціальної податкової правосуб`єктності учасників господарської операції; установлення зв`язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Також вказана вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків, як обов`язкова ознака господарської операції, кореспондує і з нормами Податкового кодексу України.

Відповідно до пп. «а» п.185.1 ст.185 ПК України об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю.

У відповідності до п.200.1 ст.200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

За правилами п.200.4 ст.200 ПК України в редакції на час виникнення спірних правовідносин при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Правила формування податкового кредиту платниками податку на додану вартість визначені статті 198 Податкового кодексу України.

До податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів та послуг (пп. «а» п.198.1 ст.198 ПК України).

У відповідності до п.198.3 ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:

придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи);

ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з п.198.6 ст.198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

При цьому згідно з п.201.8 ст.201 ПК України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Відповідно до п. 201.10 ст.201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відповідно до положень статей 183 та 184 ПК України особа як платник ПДВ підлягає реєстрації шляхом внесення відповідного запису до реєстру платників; реєстрація особи як платника ПДВ діє до дати її анулювання.

З матеріалів справи судом встановлено, що 16.12.2019 між ТОВ «Украгро Сервіс» (Покупець) та ТОВ «САНФІЛД» (Постачальник) укладено договір поставки № 16/12-к.

Предметом договору є поставка кукурудзи урожаю 2019 року, країна походження - Україна, умови поставки ЕХW «Франко-зерновий склад постачальника», що знаходиться за адресою Кіровоградська область. Кіровоградський район, с. Червоний Яр, вул. Токова, 6, згідно правил Інкотермс 2010.

За умовами Договору поставки право власності на товар переходить від постачальника до покупця на підставі видаткової накладної.

ТОВ «САНФІЛД» на виконання умов укладеного Договору поставки поставило ТОВ «УКРАГРО СЕРВІС» кукурудзу в кількості 317,59 тонн по ціні 3141,67 грн. за тонну на загальну суму 1197315,58 гри., в т.ч. податку на додану вартість -199552,60 грн.

Зазначена реалізація відображена ТОВ «САНФІЛД» шляхом подання та реєстрації в єдиному державному реєстрі податкових накладних 14.01.2020 податкової накладної від 17.12.2019 №1 на суму 197315,58 грн., в т.ч. ПДВ - 199552,60 грн.

Оплата за отриману сільськогосподарську продукцію (кукурудзу) здійснена відповідно до платіжного доручення №191 на суму 1197315,58 грн., у т.ч. ПДВ 199552,60 грн.

ТОВ «УКРАГРО СЕРВІС» відобразило податок на додану вартість в додатку 5 «Розшифровка податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів» до податкової декларації з податку на додану вартість за грудень 2019 року в сумі 199552,60 грн. та заявлено до бюджетного відшкодування на поточний банківський рахунок платника згідно додатку «Розрахунок сум бюджетного відшкодування» до податкової декларації з податку на додану вартість за червень 2020 року в сумі 199500,0 грн.

Придбану сільськогосподарську продукцію (кукурудзу) ТОВ «УКРАГРО СЕРВІС», як поклажодавець, передав на зберігання ТОВ «АГРОФІРМА «ВІДРОДЖЕННЯ» (зберігач) на підставі укладеного сторонами договору зберігання №16/12-Юз від 16.12.2019.

Місце зберігання товару (адреса складу зберігання) - вул. Токова, буд.6, с. Червоний Яр, Кіровоградський район. Кіровоградська область. Умови зберігання товару, насипом.

Факт передачі ТОВ «УКРАГРО СЕРВІС» товару (кукурудзи врожаю 2019 року) на зберігання ТОВ «АГРОФІРМА «ВІДРОДЖЕННЯ» за договором зберігання №16/12-10з від 16.12.2019 підтверджується Актом приймання-передачі товару на зберігання від 17.12.2019.

Кількість товару переданого на зберігання: 317,590 тонн кукурудзи врожаю 2019 року.

Надання послуг зі зберігання договором зберігання № 16/12-10з від 16.12.2019 підтверджується актами виконаних робіт №00556 від 31.12.2019; №0000017 від 31.01.2020; №0000052 від 29.02.2020; №0000086 від 31.03.2020; №0000111 від 09.04.2020. Оплата послуг зі зберігання кукурудзи підтверджується платіжним дорученням №195 від 30.04.2020.

20.03.2020 між ТОВ «УКРАГРО СЕРВІС» (Україна) (Продавець) та компанією «FERTAGRILAND SA» (Швейцарія) (Покупець) укладений контракт № 18-20/03, за умовами якого Продавець зобов`язаний поставити кукурудзу 3 класу врожаю 2019 року в кількості 310 тонн +/- 3% на умовах поставки DAP-UA-м. Миколаїв МКХП.

Позивач отримав зі зберігання у ТОВ «АГРОФІРМА «ВІДРОДЖЕННЯ» кукурудзу врожаю 2019 року, що підтверджується актами приймання-передачі зі зберігання від 31.03.2020 року кукурудзи в кількості 73,88 тонн та від 09.04.2020 року кукурудзи в кількості 243,71 тонн.

27.03.2020 ТОВ «УКРАГРО СЕРВІС» (Замовник) укладено з ТОВ «АГРОФІРМА «ВІДРОДЖЕННЯ» (Виконавець) договір №ВД2703/1 про надання послуг транспортного експедирування (перевезення вантажів автомобільним транспортом), та додаткову угоду до Договору №1 від 27.03.2020, за яким Виконавець прийняв на себе зобов`язання організувати та виконати доставку Товару автомобільним транспортом. Пункт навантаження - с. Червоний Яр Кіровоградський район Кіровоградської області, пункт відвантаження - м Миколаїв, товар кукурудза (а.с.52-55).

Виконання послуг за Договором перевезення та фактичне перевезення Товару підтверджується товарно-транспортними накладними №300477 від 31.03.2020, №300495 від 01.04.2020, №300497 від 09.04.2020, №300498 від 09.04.2020, №300493 від 01.04.2020, №300488 від 31.03.2020, №300479 від 31.03.2020, №300481 від 31.03.2020, №300492 від 31.03.2020, №300487 від 31.03.2020, №300476 від 31.03.2020, №300478 від 31.03.2020 з відміткою про отримання Товару вантажоодержувачем, актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) за Договором перевезення №ОУ-0000105 від 31.03.2020 та №ОУ-0000112 від 10.04.2020.

Оплату послуг перевезення здійснено відповідно до платіжних доручень №196 від 30.04.2020 на суму 25 816,00 грн. та №203 від 12.05.2020 на суму 99 921,48 грн.

30.03.2020 ТОВ «УКРАГРО СЕРВІС» (Замовник) укладено з ТОВ «УКРАЇНА-ХЛІБ» (Виконавець) договір про надання послуг транспортного експедирування (перевезення вантажів автомобільним транспортом) №УХ3003/1 та додаткову угоду до Договору №1 від 30.03.2020, за яким виконавець зобов`язується року, організувати та виконати вантажу замовника автомобільним транспортом. Пункт навантаження - с. Червоний Яр Кіровоградський район Кіровоградської області, пункт відвантаження м. Миколаїв, товар кукурудза.

Виконання послуг за Договором перевезення та фактичне перевезення Товару підтверджується товарно-транспортною накладною №300480 від 31.03.2020 з відміткою про отримання товару та актом виконаних робіт за Договором № ОУ-0000019 від 01.04.2020.

Оплату послуг перевезення здійснено відповідно до платіжного доручення №194 від 30.04.2020 на суму 8 913,60 грн.

Фактична поставка Товару за Контрактом також підтверджується укладенням 27.03.2020 між Позивачем та ПрАТ «Миколаївський комбінат хлібопродуктів» (код 00952114), як з зерновим терміналом, договору з надання послуг по сушінню зерна №УАС 27/03, за яким зерновий термінал здійснює доведення зерна до зазначених в Контракті базисних кондицій.

Надання послуг за даним договором підтверджується розпорядженнями-актами на доробку зерна №000000212 від 07.04.2020; №000000211 від 07.04.2020 ; №000000204 від 06.04.2020; №000000203 від 06.04.2020; №000000201 від 06.04.2020; №000000200 від 06.04.2020, реєстрами товарно-транспортних накладних на прийняте зерно і насіння з визначенням якості кожної окремої партії №000002749 від 02.04.2020 ; №000002753 від 02.04.2020 ; №000002726 від 01.04.2020 ; №000002732 від 01.04.2020 ; №000002713 від 01.04.2020; №000002711 від 01.04.2020, аналізними картками №000014396 від 06.04.2020 ; №000014398 від 06.04.2020; №000014400 від 06.04.2020; №000014401 від 06.04.2020: №000014405 від 06.04.2020; №000014406 від 06.04.2020; №000014410 від 06.04.2020; №000014411 від 06.04.2020 ; №000014489 від 07.04.2020 ; №000014490 від 07.04.2020; №000014492 від 07.04.2020; №000014493 від 07.04.2020 та актом виконаних робіт (надання послуг) №226 від 29.04.2020 на суму 3987,90 грн.

Оплата за наданні послуги підтверджується платіжним доручення №196 від 04.05.2020.

На виконання умов укладеного Контракту Позивачем здійснена поставка Товару (кукурудзи) в кількості 314203,00 кг, що підтверджується вантажно-митною декларацією №UА 508220/2020/104623 від 09.06.2020 загальною вартістю 1 379063,00 грн.

В результаті досліджених документів, якими позивач підтверджує факт здійснення господарської операції з поставки сільськогосподарської продукції кукурудзи з вказаним контрагентом ТОВ «САНФІЛД», суд апеляційної інстанції вважає правильним висновок суду першої інстанції, що ці документи є первинними в розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України» і є достатніми доказами для підтвердження реальності господарських операції з поставки товару, виконання робіт, надання послуг, руху активів у процесі здійснення господарських операцій та зміни у власному капіталі позивача.

Статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України» встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Дія контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатись зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена також у п.п.1.2 п.1, п.п.2.1 п.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року №88, первинні документи це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення.

Первинні документи фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. Дані аналітичних рахунків повинні бути тотожні відповідним рахункам синтетичного обліку на перше число кожного місяця. Господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному місяці, в якому вони були здійснені.

Виходячи зі специфіки та умов укладеного позивачем з ТОВ «САНФІЛД» договору поставки № 16/12-к від 16.12.2019, надані позивачем документи в їх сукупності є достатнім доказом підтвердження фактичного виконання зазначеної вище господарської операції. В наданих позивачем первинних документів визначено суть та зміст цієї господарської операції, вказані документи підтверджують фактичне отримання сільськогосподарської продукції та використання її у власній господарської діяльності підприємства. Окрім того, вказані документи підтверджують інші операції з товаром (зберігання, проведення аналізу якості, доробку, перевезення), відвантаженням за межі митної території України за зовнішньоекономічним контрактом.

Доказів порушень відображення вищевказаної господарської операції в бухгалтерському та податковому обліку товариства матеріали справи не містять.

Відповідачем в ході проведення перевірки не наведені та не встановлені обставини, які б свідчили про невідповідність господарської операції з поставки сільськогосподарської продукції меті та задачам діяльності позивача, або що реалізація вказаної операції не обумовлена розумними економічними причинами (цілями ділового характеру).

На час здійснення господарської операції з позивачем ТОВ «САНФІЛД» мало статус юридичної особи, платника податку на додану вартість, що свідчить про наявність у нього спеціальної податкової правосуб`єктності.

Виписана ТОВ «САНФІЛД» за фактом поставки продукції податкова накладна від 17.12.2019 №1 на суму 197315,58 грн., в т.ч. ПДВ - 199552,60 грн. зареєстрована в єдиному державному реєстрі податкових накладних 14.01.2020.

Суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції про помилковість висновків відповідача про нереальність господарської операції позивача та його контрагента ТОВ «САНФІЛД» з огляду на інформацію щодо цього контрагента позивача.

Суд першої інстанції правильно зазначив, що Податковий кодексу України не ставить право на податковий кредит в залежність від обов`язкового підтвердження декларування відповідної суми податкових зобов`язань контрагентом. Податок на додану вартість є непрямим податком і сплачується при придбанні товару (послуги) не безпосередньо до бюджету, а постачальнику товарів (послуг). І лише у такого постачальника товару (послуг), який у складі вартості придбаного товару (послуги) отримав податок на додану вартість, виникають зобов`язання стосовно сплати податку до бюджету. При цьому, покупець товарів (послуг) не може нести відповідальність за постачальника.

Крім того, слід зазначити, що жодною нормою законодавства України не передбачений обов`язок платників податків покупців товарів (робіт, послуг) вимагати від контрагентів-постачальників будь-яких відомостей щодо звітування до податкових органів, відомостей про походження товарів, відомостей щодо третіх осіб (постачальників в ланцюгу) тощо.

Позивач, як сторона за відповідним господарським договором, рівноцінний учасник договірних правовідносин, не може впливати та контролювати діяльність свого контрагента, відповідати за дотриманням таким контрагентом вимог законодавства, сплату податку і в подальшому за можливі будь-які неправомірні дії будь-якого з постачальників у ланцюгу постачання, зокрема, шляхом позбавлення права на відображення відповідних сум в податковому обліку.

В постанові від 27.03.2018 у справі № 816/809/17 Верховний Суд зазначив, що під час проведення господарських операцій платник податків може бути і необізнаним щодо справжнього стану правосуб`єктності своїх контрагентів і реально отримати від них товари (роботи або послуги), не дивлячись на те, що контрагенти, можливо, і мають намір порушити податкове законодавство.

До того ж, ст. 61 Конституції України встановлений індивідуальний характер відповідальності юридичної особи.

В свою чергу, контролюючі органи не наділені повноваженнями на перевірку економічної доцільності рішень, що приймаються суб`єктами господарювання, які у сфері господарської діяльності наділені самостійністю та широкою дискрецією (зокрема, при виборі контрагентів, вирішенні питання щодо необхідності залучення третіх осіб до виконання своїх господарських зобов`язань тощо).

Згідно п.86.1 ст.86 Податкового кодексу України, п.3 розділу ІІ Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №727 від 20.08.2015, акт документальної перевірки повинен містити систематизований виклад виявлених під час перевірки фактів порушень норм законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Згідно з п.4 розділу ІІІ Порядку №727 у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті документальної перевірки фактом порушення необхідно, зокрема:

чітко викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів (міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України і якими регулюються питання оподаткування), що порушені платником податків, зазначити період (календарний день, місяць, квартал, півріччя, три квартали, рік) фінансово-господарської діяльності платника податків та господарську операцію, при здійсненні якої вчинено це порушення;

зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку, навести регістри бухгалтерського обліку, кореспонденцію рахунків операцій та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення;

у разі відсутності первинних документів, документів податкового або бухгалтерського обліку, інших документів, що підтверджують факт порушення, або у разі ненадання їх для перевірки - зазначити перелік цих документів.

Отже, податковий орган може встановити наявність або відсутність порушень платником податків вимог податкового, валютного та іншого законодавства виключно за наслідками дослідження первинних документів такого платника податків, а відтак посилання податкового органу на інформацію щодо контрагентів позивача, що не має правових наслідків, не може вважатись доказом у розумінні ст.69 КАС України.

Апеляційний суд вважає, що такі доводи відповідача жодним чином не спростовують реальності здійснення господарської операції з поставки сільськогосподарської продукції вказаним вище контрагентом, висновки контролюючого органу фактично є припущеннями, оскільки ґрунтуються виключно на аналізі інформації стосовно контрагента позивача.

Таким чином, встановлені у справі обставини, наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності підтверджують, що позивач від його контрагента ТОВ «САНФІЛД» отримав товар (сільськогосподарську продукцію) для провадження своєї господарської діяльності, спірна господарська операція є реальною, відповідає дійсному економічному змісту, що є свідченням добросовісності позивача при здійсненні цієї операції.

Досліджені судом надані позивачем первинні документи оформлені належним чином, містять необхідні реквізити, повністю відображають зміст відповідної господарської операції і не мають недоліків, які б свідчили про їх невідповідність вимогам до первинних документів.

Виходячи в вищенаведеного, суд першої інстанції правильно встановив, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Суд першої інстанції під час розгляду даної справи повно дослідив обставини, які мають значення для справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення.

Передбачені ст.317 КАС України підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 310, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Кіровоградській області залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2021 року у справі № 340/1/21 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, може бути оскаржена до касаційного суду в порядку та строки, встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Н.А. Бишевська

суддя Я.В. Семененко