Справа № 520/11139/2020
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2021-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2021 р.Справа № 520/11139/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: Спаскіна О.А. , П`янової Я.В. ,

за участю секретаря судового засідання Севастьянової А.Ю.,

представника позивача Скребець О.М.,

представника відповідача Гунченка М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.03.2021 (головуючий суддя І інстанції: Ніколаєва О.В.) по справі № 520/11139/2020

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Харківській області

про скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- скасувати податкові повідомлення - рішення ГУ ДПС у Харківській області від 02.06.2020 №0-2033, №0-2033, №0-2033, №0-2033, №0-2033, №0-2033, №0-2033, №0-2033, №0-2033, №0-2033, №0-2033, №0-2033, №0-2033, №0-2033, №0-2033, №0-2033, №0-2033, №0-2033, №0-2033, №0-2033, №0-2033, №0-2033 про нарахування ОСОБА_1 грошового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичною особою, яка є власником об`єкту за період 2019 рік.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 15.03.2021 задоволено адміністративний позов.

Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 02.06.2020 №0-2033, №0-2033, №0-2033, №0-2033, №0-2033, №0-2033, №0-2033, №0-2033, №0-2033, №0-2033, №0-2033, №0-2033, №0-2033, №0-2033, №0-2033, №0-2033, №0-2033, №0-2033, №0-2033, №0-2033, №0-2033, №0-2033 про нарахування ОСОБА_1 грошового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичною особою, яка є власником об`єкту за період 2019 рік.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 878,88 грн.

ГУ ДПС у Харківській області (далі - відповідач), не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, не повне з`ясування обставин по справі, просило його скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у 2019 році у власності позивача перебували нежитлові приміщення та житлова нерухомість - квартири, на зазначену нерухомість пільги передбачені нормами ПКУ та рішенням 11 сесії Харківської міської ради 7 скликання «Про місцеві податки у місті Харкові» від 22.02.2017 №542/17 не поширюється, а тому у позивача є обов`язок зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Також зазначено, що ОСОБА_1 для звірки даних щодо об`єктів житлової або нежитлової нерухомості до контролюючого органу не звертався, документів, що б підтверджували б право на пільги та функціональне призначення об`єктів нежитлової нерухомості також не надано і до суду, а отже оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті на підставі та у межах повноважень, визначених чинним законодавством, виходячи із загальної площі об`єктів нежитлової та житлової нерухомості за ставками, визначеними вказаним рішенням відповідно до даних Реєстру.

Позивач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Зазначає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті всупереч та не у відповідності до вимог чинного податкового законодавства, оскільки розрахунок податкового зобов`язання податковим органом не надавався, внаслідок чого неможливо з`ясувати за який об`єкт нерухомості та період нарахований податок.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 26.08.2021 замінено відповідача по справі № 520/11139/2020 з ГУ ДПС у Харківській області () на ГУ ДПС у Харківській області (код ЄДРПОУ ВП 43983495).

В судовому засіданні представник відповідача підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Представник позивача заперечував проти вимог апеляційної скарги, вважав рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши рішення суду першої інстанції, апеляційну скаргу, відзиву на неї, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено апеляційним судом, що ОСОБА_1 у 2019 році мав у власності: нежитлові приміщення за адресою:

- АДРЕСА_1 , нежитлова будівля загальною площею 297,4 кв.м., що підтверджується договором купівлі-продажу від 26.01.2018 (т. 1 а.с. 129-130)

- АДРЕСА_2 , нежитлове приміщення загальною площею 35,6 кв.м.;

- АДРЕСА_3 , об`єкти нерухомого майна загальною площею 1 454,50 кв.м., що підтверджується договорами купівлі-продажу нежитлового приміщення від 19.03.2017 та від 21.03.2017, деклараціями про готовність об`єкта до експлуатації, а також витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (т. 1 а.с. 134-137, 147-152, т. 2 а.с. 37).

ГУ ДПС у Харківській області на підставі п.п. 54.3.3п. 54.3ст. 54 ПК України та відповідно до пп. 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 ПК України відносно позивача складені податкові повідомлення рішення від 02.06.2020:

- №0-2033, яким нараховано суму грошового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичною особою, яка є власником об`єкту за період 2019 рік у розмірі 9159,74 грн.;

- №0-2033, яким нараховано суму грошового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичною особою, яка є власником об`єкту за період 2019 рік у розмірі 1239,38 грн.;

- №0-2033, яким нараховано суму грошового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичною особою, яка є власником об`єкту за період 2019 рік у розмірі 8250,02 грн.;

- №0-2033, яким нараховано суму грошового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичною особою, яка є власником об`єкту за період 2019 рік у розмірі 8796,68 грн.;

- №0-2033, яким нараховано суму грошового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичною особою, яка є власником об`єкту за період 2019 рік у розмірі 6284,54 грн.;

- №0-2033, яким нараховано суму грошового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичною особою, яка є власником об`єкту за період 2019 рік у розмірі 10 390,77 грн.;

- №0-2033, яким нараховано суму грошового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичною особою, яка є власником об`єкту за період 2019 рік у розмірі 8058,06грн.;

- №0-2033, яким нараховано суму грошового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичною особою, яка є власником об`єкту за період 2019 рік у розмірі 3784,91 грн.;

- №0-2033, яким нараховано суму грошового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичною особою, яка є власником об`єкту за період 2019 рік у розмірі 4452,59 грн.;

- №0-2033, яким нараховано суму грошового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичною особою, яка є власником об`єкту за період 2019 рік у розмірі 8379,38 грн.;

- №0-2033, яким нараховано суму грошового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичною особою, яка є власником об`єкту за період 2019 рік у розмірі 9130,52 грн.;

- №0-2033 яким нараховано суму грошового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичною особою, яка є власником об`єкту за період 2019 рік у розмірі 990,39грн.;

- №0-2033, яким нараховано суму грошового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичною особою, яка є власником об`єкту за період 2019 рік у розмірі 42 602,16 грн.;

- №0-2033, яким нараховано суму грошового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичною особою, яка є власником об`єкту за період 2019 рік у розмірі 18094,13 грн.;

- №0-2033 яким нараховано суму грошового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичною особою, яка є власником об`єкту за період 2019 рік у розмірі 6584,99 грн.;

- №0-2033, яким нараховано суму грошового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичною особою, яка є власником об`єкту за період 2019 рік у розмірі 9113,83 грн.;

- №0-2033, яким нараховано суму грошового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичною особою, яка є власником об`єкту за період 2019 рік у розмірі 8901,01 грн.;

- №0-2033, яким нараховано суму грошового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичною особою, яка є власником об`єкту за період 2019 рік у розмірі 7357,00 грн.;

- №0-2033, яким нараховано суму грошового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичною особою, яка є власником об`єкту за період 2019 рік у розмірі 7210,94 грн.;

- №0-2033 яким нараховано суму грошового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичною особою, яка є власником об`єкту за період 2019 рік у розмірі 6205,25 грн.;

- №0-2033, яким нараховано суму грошового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичною особою, яка є власником об`єкту за період 2019 рік у розмірі 113,71 грн.;

- №0-2033, яким нараховано суму грошового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичною особою, яка є власником об`єкту за період 2019 рік у розмірі 2788,26 грн. (а.с. 54-75).

Підставою для винесення оскаржуваних рішень слугувала наявна у суб`єкта владних повноважень інформація про знаходження у власності платника об`єктів нерухомого майна.

Позивач, не погоджуючись з податковими повідомленнями-рішеннями, звернувся з позовом до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті відповідачем неправомірно, оскільки не містять розрахунку податкового зобов`язання, а також з огляду не доведення відповідачем наявності у власності позивача об`єктів житлової та нежитлової нерухомості станом на 2019 рік.

Надаючи оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України.

Відповідно до п. 10.3 ст. 10 ПК України питання щодо встановлення податку на майно, в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки вирішують місцеві ради в межах повноважень.

Ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, установлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування (пп. 266.5.1. п. 266.5 ст. 266 ПКУ).

Згідно із приписами статті 265 ПК України податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку та плати за землю.

Згідно із положеннями підпункту 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Водночас, об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (пп. 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 ПК України), а базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (пп. 266.3.1 п. 266.3 ст. 266 ПК України).

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності (п.п. 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 ПК України).

Згідно з пп. «а» пп. 266.4.1 п. 266.4 ст. 266 Податкового кодексу України база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи платника податку, зменшується для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв. метрів.

Відповідно до пп. 266.4.3 п. 266.4 ст. 266 Податкового кодексу України пільги з податку, передбачені підпунктами 266.4.1 та 266.4.2 цього пункту, для фізичних осіб не застосовуються до об`єкта/об`єктів оподаткування, якщо площа такого/таких об`єкта/об`єктів перевищує п`ятикратний розмір неоподатковуваної площі, встановленої підпунктом 266.4.1 цього пункту.

Відповідно до пп. 266.5.1 п. 266.5 ст. 266 Податкового кодексу України (у редакції, що діяла в 2016 році) ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує З відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Згідно з пп. 266.7.1 п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості у такому порядку:

а) за наявності у власності платника податку одного об`єкта житлової нерухомості, в тому числі його частки, податок обчислюється, виходячи з бази оподаткування, зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку;

б) за наявності у власності платника податку більше одного об`єкта житлової нерухомості одного типу, в тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті та відповідної ставки податку;

г) сума податку, обчислена з урахуванням підпунктів "б" і "в" цього підпункту, розподіляється контролюючим органом пропорційно до питомої ваги загальної площі кожного з об`єктів житлової нерухомості.

г) за наявності у власності платника податку об`єкта (об`єктів) житлової нерухомості, у тому числі його частки, що перебуває у власності фізичної чи юридичної особи - платника податку, загальна площа якого перевищує 300 квадратних метрів (для квартири) та/або 500 квадратних метрів (для будинку), сума податку, розрахована відповідно до підпунктів "а" - "г" цього підпункту, збільшується на 25000 гривень на рік за кожен такий об`єкт житлової нерухомості (його частку).

Згідно з п.п. 266.7.1 п. 266.7 ст. 266 ПК України суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

За приписами п.п. 266.7.1-1 п. 266.7 ст. 266 ПК України за наявності у власності платника податку об`єкта (об`єктів) житлової нерухомості, у тому числі його частки, що перебуває у власності фізичної чи юридичної особи - платника податку, загальна площа якого перевищує 300 квадратних метрів (для квартири) та/або 500 квадратних метрів (для будинку), сума податку, розрахована відповідно до підпунктів "а"-"г" підпункту 266.7.1 цього пункту, збільшується на 25000 гривень на рік за кожен такий об`єкт житлової нерухомості (його частку).

Відповідно до п.п. 266.7.3 п. 266.7.3 ПК України платники податку мають право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за місцем проживання (реєстрації) для проведення звірки даних щодо: об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності платника податку; розміру загальної площі об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності платника податку; права на користування пільгою із сплати податку; розміру ставки податку; нарахованої суми податку.

У разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником податку на підставі оригіналів відповідних документів, зокрема документів на право власності, контролюючий орган за місцем проживання (реєстрації) платника податку проводить перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).

Відповідно до п.п. 266.8.1 п. 266.8 ст. 266 ПК України у разі переходу права власності на об`єкт оподаткування від одного власника до іншого протягом календарного року податок обчислюється для попереднього власника за період з 1 січня цього року до початку того місяця, в якому припинилося право власності на зазначений об`єкт оподаткування, а для нового власника - починаючи з місяця, в якому він набув право власності.

Відповідно до п.п. «а» пп. 266.10.1 п. 266.10 ст. 266 ПК України податкове зобов`язання за звітний рік з податку сплачується фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції вважав, що не надання податковим органом позивачу розрахунків до податкових повідомлень-рішень, а також недоведеності відповідачем належними доказами перебування у власності позивача у 2019 році нежитлових та житлових приміщень, за якими нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є підставою для скасування податкових повідомлень-рішень.

Проте, колегія суддів вважає, що зазначені обставини не є безумовними підставами для визнання протиправних та скасуванні податкових повідомлень-рішень, а тому в цій частині висновки суду першої інстанції є помилковими.

Згідно п. 266.7.2. ст.266 ПК України податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Нарахування податку та надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень про сплату податку фізичним особам - нерезидентам здійснюють контролюючі органи за місцезнаходженням об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності таких нерезидентів.

Отже, наведеними нормами не встановлено обов`язку податкового органу надати платнику податків розрахунок податкових зобов`язань до податкового повідомлення-рішення.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що за приписами п.п.266.7.3 п.266.7 ст.266 ПК України платники податку мають право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за своєю податковою адресою для проведення звірки даних щодо: об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності платника податку; розміру загальної площі об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності платника податку; права на користування пільгою із сплати податку; розміру ставки податку; нарахованої суми податку.

У разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником податку на підставі оригіналів відповідних документів, зокрема документів на право власності, контролюючий орган за своєю податковою адресою платника податку проводить перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).

Таким чином, не надання податковим органом платнику податків розрахунку до податкових повідомлень-рішень, не свідчать про їх неправомірність.

Також є помилковими висновки суду першої інстанції щодо відсутності доказів перебування у власності ОСОБА_1 у 2019 році нежитлових та житлових приміщень з огляду на наступне.

Колегія суддів зазначає, що на час розгляду справи в суді першої інстанції матеріали справи містили, зокрема, договори купівлі - продажу нежитлових приміщень від 26.01.2018, від 21.03.2017, від 19.03.2017, витяг з Реєстру права власності на нерухоме майно, сформований 05.08.2020, що підтверджує право власності ОСОБА_1 на об`єкти нерухомості, за якими нараховано податок за 2019 рік.

Проте, суд першої інстанції не взяв до уваги вказані докази, крім того вважав, що оскільки витяг з Реєстру права власності на нерухоме майно сформований у 2020 р., тому він не є належним доказом перебування у 2019 р. у власності позивача нежитлових та житлових приміщень.

Разом з тим, приписами ч. 4 ст. 9, ч. 4 ст. 77 КАС України, суд наділений правом збирати докази з власної ініціативи, а також повноваженням сприяти в реалізації обов`язку доказування (у випадку неможливості самостійного надання особами, які беруть участь у справі доказів) і витребовувати необхідні докази.

Колегія суддів вказує, що в разі виникнення у суду першої інстанції сумнівів щодо зазначених вище обставин, він був наділений правом витребувати додаткові докази, що підтверджують право власності ОСОБА_1 у 2019 році на нежитлові та нежитлові приміщення, за якими нараховано грошові зобов`язання для повного та всебічного розгляду справи, проте всупереч вищезазначеним вимогам КАС України цього не зробив, а лише зазначив про їх відсутність.

На вимогу суду апеляційної інстанції відповідачем надано витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна сформований 07.03.2019 щодо ОСОБА_1 , з якого вбачається, що у ОСОБА_1 у власності станом на 2019 р. перебували нежитлові приміщення:

- за адресою АДРЕСА_1 загальною площею 297,4 кв.м;

- за адресою АДРЕСА_2 загальною площею 35,6 кв.м.;

та об`єкти нерухомого майна за адресою АДРЕСА_3 загальною площею 1 454,50 кв.м. (підвальний поверх нежитлового приміщення загальною площею 433,6 кв.м. та нежитлові приміщення третього поверху загальною площею 1020,9 кв.м.) (т. 2 а.с. 3-37).

В подальшому позивачем здійснено реконструкцію нежитлових приміщень третього поверху, за адресою АДРЕСА_3 під житлові квартири (т. 1 а.с. 150-152).

Контролюючим органом нараховано ОСОБА_1 грошові зобов`язання з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки та складено податкові повідомлення-рішення:

- від 02.06.2020 № 0-2033 за нежитлову будівлю за адресою АДРЕСА_1 );

- від 02.06.2020 № 0-2033 за нежитлову будівлю за адресою АДРЕСА_2 ;

- від 02.06.2020 за № 0-2033, 0-2033, 0-2033, 0-2033, 0-2033, 0-2033, 0-2033, 0-2033, 0-2033, 0-2033, 0-2033, 0-2033, 0-2033, 0-2033, 0-2033, 0-2033, 0-2033, 0-2033, 0-2033 за об`єкти нерухомого майна за адресою АДРЕСА_3 (нежитлові приміщення та квартири).

Під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідачем надано розрахунок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2019 рік по об`єктах оподаткування, які належать ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 109-116).

Колегія суддів зазначає, що вказаний розрахунок не дає можливості ідентифікувати по яких саме об`єктах нерухомого майна прийняті податкові повідомлення - рішення та здійснено обчислення податку на нерухоме майно, оскільки не містить посилань на дату та номер рішень.

У зв`язку з цим, апеляційним судом витребувано у відповідача додатковий розрахунок по оскаржуваним податковим повідомленням - рішенням.

З наданого відповідачем суду апеляційної інстанції розрахунку вбачається, що контролюючим органом нараховано грошові зобов`язання позивачу як за нежитлові приміщення 3-го поверху загальною площею 1020,9 кв.м., розташовані за адресою АДРЕСА_3 так і за квартири на цьому ж поверсі розташовані за цією ж адресою за один і той же період, що свідчить про порушення відповідачем вимог податкового законодавства.

Крім того, податковим органом нараховано податок на одні й ті самі об`єкти нерухомості за один період, проте з урахуванням різних площ приміщень.

Відповідачем не надано пояснень та доказів в їх підтвердження щодо наявних розбіжностей та правомірності дій по нарахуванню податку на нерухоме майно у такий спосіб, як і не надано розрахунку по кожному об`єкту оподаткування окремо.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що суд позбавлений можливості самостійно здійснити такий розрахунок, оскільки податковим органом не усунуто розбіжностей, не визначено чітко площу кожного з приміщень, по якому нараховано податок та складено податкове повідомлення-рішення, а тому наявні підстави для скасування оскаржуваних повідомлень рішень.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Під час апеляційного розгляду справи відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду належних і достовірних доказів на підтвердження правомірності своїх дій при прийнятті оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, а тому колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для їх скасування.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції не звернув уваги на зазначене, не встановив фактичні обставини щодо правомірності процедури прийняття податкових повідомлень-рішень, а обмежився лише посиланням на відсутність розрахунків до них та доказів перебування у власності позивача об`єктів нерухомості станом на 2019 рік.

Завданням адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Відповідно, у випадку звернення зацікавленої особи з позовом до суду, адміністративний суд повинен надати правову оцінку діям суб`єкта владних повноважень при прийнятті того чи іншого рішення та перевірити його відповідність критеріям правомірності, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та які закріплені у ст. 2 КАС України.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про скасування податкових повідомлень-рішень, однак з інших підстав та мотивів, а тому рішення суду першої інстанції підлягає зміні з підстав та мотивів задоволення позову.

Відповідно до ч.4 ст.317 КАС України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Керуючись ст.ст. 310, 315, 317, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.03.2021 по справі № 520/11139/2020 змінити з підстав та мотивів задоволення позову.

В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.03.2021 по справі № 520/11139/2020 залишити без змін .

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді О.А. Спаскін Я.В. П`янова
Повний текст постанови складено 14.09.2021 року