Справа № 163/1160/21
Суддя: Шеремета С. А.
Дата ухвалення: 2021-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 163/1160/21
Провадження № 2-а/163/34/21
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2021 року Любомльський районний суд Волинської області

в складі головуючого судді Шеремети С.А.

з участю секретаря Семенюк К.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Любомль Волинської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Волинській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в :

У позовній заяві ОСОБА_1 просить скасувати постанову поліцейського сержанта поліції першого батальйону третьої роти відділу організації несення служби в м.Ковель УПП у Волинській області Левщука С.Г. серії ЕАН № 4169583 про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП адміністративного правопорушення та провадження у цій справі закрити.

Вимоги обґрунтував тим, що оскаржувана постанова не відповідає фактичним обставинам, винесена з порушенням чинного законодавства без з`ясування всіх обставин справи та містить дані, які не відповідають дійсності. У зазначені в постанові день та час автомобілем разом з дівчиною їхав в місто Ковель, був пристебнутий ременем безпеки та жодних Правил дорожнього руху не порушував. На під`їзді до міста Ковель, а саме на розвороті в районі з`їзду до смт.Люблинець, помітив автомобіль патрульної поліції, який здійснював розворот на ліво, тобто в попутний із ним напрямок в сторону міста Ковель. Автомобіль патрульної поліції прямував позаду нього близько двох кілометрів і уже в межах міста Ковеля побачив увімкнені на поліцейському автомобілі проблискові маячки, які свідчили про необхідність зупинки. Включивши покажчик правого повороту, здійснив зупинку на обочині дороги, після чого до нього підійшов поліцейський ОСОБА_2 , який повідомив, що він ніби то був не пристебнутий ременем безпеки. Проте, як під час руху, так і на момент зупинки, фактично був пристебнутий ременем безпеки, що може підтвердити його пасажирка. До того ж бачив, що позаду рухається патрульне авто. Після зупинки автомобіля і вимкнення двигуна відстебнув ремінь безпеки для того, щоб дістати на задньому сидінні портмане, у якому знаходились посвідчення водія, технічний паспорт та страховий поліс для пред`явлення їх поліцейському. На неодноразові вимоги пред`явити докази вчинення правопорушення поліцейський відеозапису не продемонстрував. Крім цього, вважає, що поліцейський взагалі не міг побачити або зняти на відео той факт, чи він був пристебнутий чи не пристебнутий ременем безпеки, оскільки постійно рухався позаду нього на значній відстані. До того ж вікна його автомобіля затоновані чорною плівкою, що унеможливлює визначення не лише факту пристебнення пасажира ременем безпеки, а й саму кількість осіб в автомобілі. Його пояснень інспектор поліції до уваги не брав, а, вимкнувши відеозапис в нагрудній камері, почав розмовляти на підвищених тонах, погрожувати розправою та проблемами в майбутньому при керуванні авто. У зв`язку з такими неправомірними діями інспектора через службу «102» викликав наряд поліції. Незважаючи на його заперечення та вимоги, а також не дочекавшись наряду поліції, поліцейський ОСОБА_2 виніс оскаржувану постанову, якою наклав на нього стягнення у вигляді 510,00 гривень штрафу. За викладених обставин вважає притягнення його до адміністративної відповідальності безпідставним і не підтвердженим належними доказами.

Представник відповідача подав відзив на позовну заяву, у якому посилаючись на законодавчі норми, вказав, що у зв`язку із виявленням вчинення ОСОБА_1 правопорушення поліцейським було застосовано превентивні заходи - зупинення транспортного засобу та перевірка документів з чітким інформуванням водія про конкретну причину зупинення транспортного засобу. Під час розгляду справи порушнику було роз`яснено права та обов`язки відповідно до ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП. На підтвердження винуватості позивача та обставин розгляду справи надав диск з відеозаписом і водночас вказав, що жодних доказів на спростування вчинення правопорушення позивач не надав. Просив відмовити у задоволенні позову.

В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав з наведених у позові підстав. Акцентував на тому, що поліцейський не міг бачити того, чи був він і пасажир пристебнуті ременями безпеки, оскільки на службовому авто постійно рухався позаду його автомобіля, на якому затоновані вікна; після зупинки поліцейським він і пасажирка відстебнули ремені безпеки. Крім цього вказав, що поліцейський Левщук С.Г. перевищив свої службові повноваження.

Відповідач свого представника в судове засідання не направив, хоча про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Аналізом доказів по справі суд встановив такі фактичні обставини.

06 травня 2021 року поліцейським відділу організації несення служби в м.Ковель УПП у Волинській області Левщуком С.Г. відносно позивача ОСОБА_1 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАН № 4169583, якою позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 510,00 гривень.

Зі змісту цієї постанови вбачається, що підставою для її винесення слугувало те, що позивач ОСОБА_1 06 травня 2021 року о 17 годині 51 хвилин, керуючи автомобілем «Фольксваген пасат», номерний знак НОМЕР_1 , по вулиці Варшавській в місті Ковель, обладнаним засобами пасивної безпеки, був не пристебнутим ременем безпеки, а також пасажир, який сидів з боку водія, був не пристебнутий ременем безпеки, чим порушив п.2.3 (в) Правил дорожнього руху порушив правила користування ременями безпеки.

Пунктом 2.3 (в) Правил дорожнього руху визначено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.

Частиною 5 статті 121 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами у вигляді накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, за вимогами чинного законодавства України водій транспортного засобу зобов`язаний користуватися ременями безпеки і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки, в іншому випадку для нього настає адміністративна відповідальність за ч.5 ст.121 КУпАП.

Заявлені позовні вимоги позивач мотивує притягненням його до відповідальності за відсутності доказів вчинення правопорушення, а також тим, що з огляду на затоновані вікна його транспортного засобу поліцейський не міг бачити того, чи був він і пасажир пристебнуті ременями безпеки. Стверджує, що під час руху автомобіля він і пасажир були пристебнуті ременями безпеки, а після зупинки транспортного їх відстебнули.

Надаючи правову оцінку викладеним сторонами доводам та наданим доказами, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вина особи у вчиненні адміністративного правопорушення повинна підтверджуватися відповідними докази.

Перелік доказів, якими доводиться вина особи у справах про адміністративні правопорушення, визначений ч.1 ст.251 КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відео-запису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно із ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу

У статті 283 КУпАП передбачено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості, зокрема про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався).

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що до неї додається відео АА00516.

Цей відеозапис представник відповідача додав до поданого відзиву на позовну заяву.

Позивач у позовній заяві вказує, що слідуючи в напрямку міста Ковель, за ним їхали поліцейські на службовому патрульному автомобілі, на вимогу яких у формі увімкнених проблискових маячків здійснив зупинку на обочині дороги.

З відеозапису № (17 год. 52 хв. 11 сек.) вбачається, як поліцейський підійшов до автомобіля з водійської сторони, після чого водій, яким був позивач ОСОБА_1 , опустив скло своїх дверей. Поліцейський представився та пояснив причину зупинку, а саме, що водій і пасажир не пристебнуті ременями безпеки. Після того як позивач опустив скло своїх дверей чітко видно, що ні він, ні пасажир на передньому сидінні, не пристебнуті ременями безпеки.

Вікна в автомобілі позивача дійсно затоновані темною плівкою, проте це не спростовує факту виявлення поліцейським правопорушення.

Твердження позивача в судовому про те, що він і пасажир відстебнули ремені безпеки відразу після того, як на вимогу поліцейських зупинив свій автомобіль та вимкнув двигун, є не переконливими та суд їх розцінює не інакше, як намагання уникнути відповідальності за вчинене правопорушення.

Обґрунтованої необхідності відстібати ремені безпеки, тим паче пасажиру, відразу після вимоги поліцейських зупинитись, позивач в судовому засіданні не навів і суд такої не знаходить.

Мотивована у позовній заяві необхідність позивача відстебнути ремінь безпеки для того, щоб дістати на задньому сидінні портмане з документами (посвідченням водія, технічним паспортом, страховим полісом) не відповідає дійсності, оскільки з відео встановлено, що портмане із заднього сидіння позивач не діставав, а посвідчення водія пред`являв поліцейському з мобільного телефону мобільного додатку «Дія».

Крім цього, висловлення пасажирки на зауваження поліцейського беззаперечно доводять те, що вона і водій рухались автомобілем без пристебнутих ременів безпеки.

В судовому засіданні позивач вказав, що через цей інцидент посварився із пасажиркою, тому не може забезпечити її явку до суду в якості свідка для підтвердження своїх доводів.

Разом із тим, клопотання про виклик цього свідка судом шляхом надіслання судової повістки позивач не заявляв.

Відеозаписом та листом Ковельського РУП ГУНП у Волинській області від 19 травня 2021 року підтверджується факт здійснення позивачем виклику на лінію «102» з приводу неправомірних дій поліцейського Левщука С.Г., проте самих доказів, які б доводили неправомірність дій поліцейського в аналізованій ситуації, позивач суду не надав.

Крім того, покликання позивача в судовому засідання на фактичну упередженість поліцейського Левщука С.Г. через попередні події за їх участю суд вважає суто суб`єктивним сприйняттям і баченням позивача.

Будь-яких інших аргументованих доказів щодо незаконності дій поліцейського та наявності підстав для скасування оскаржуваної постанови позивачем не надано та судом не встановлено.

При цьому суд зазначає, що переглянутий в судовому засіданні відеозапис дає підстави для висновку, що поліцейський під час виявлення правопорушення та складання постанови про притягнення позивачем до відповідальності діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Частинами 1 та 2 статті 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зважаючи на докази, які містяться в матеріалах справи, та встановлені судом обставини, що мають значення для справи, а також приймаючи до уваги те, що дотримання Правил дорожнього руху є невід`ємною частиною організації процесу дорожнього руху з метою створення безпеки для інших учасників дорожнього руху, уникнення дорожньо-транспортних пригод та їх наслідків, суд дійшов висновку, що вказані в оскаржуваній постанові обставини про адміністративне правопорушення порушення позивачем вимог пункту п.2.3 (в) Правил дорожнього руху мали місце і є належним чином доведеними.

З наведених підстав і мотивів суд вважає, що поліцейський відділу організації несення служби в м.Ковель УПП у Волинській області Левщук С.Г., встановивши факт порушення правил дорожнього руху правомірно притягнув і наклав на позивача адміністративне стягнення за ч.5 ст.121 КУпАП.

Таким чином, враховуючи вищенаведені висновки стосовно суті спору та заявлених вимог, судом встановлено підстави для відмови у задоволенні позову у повному обсязі.

Керуючись ст.ст.242-247, 286 КАС України, суд

у х в а л и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Волинській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАН № 4169583 від 06 травня 2021 року відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня складення повного тексту рішення через Любомльський районний суд.

Ім`я позивача ОСОБА_1 ; місце проживання АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 .

Найменування відповідача Управління патрульної поліції у Волинській області; місце знаходження - вулиця Залізнична, 15, місто Луцьк Волинської області.

Дата складення повного тексту рішення 09 вересня 2021 року.

Головуючий: суддя С.А.Шеремета