Справа № 621/2549/21
Суддя: Овдієнко В. В.
Дата ухвалення: 2021-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

15 вересня 2021 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області :

головуючий - суддя Овдієнко В. В.,

за участю секретаря судового засідання - Девятерикової А. Р.,

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - адвокат Новікова А. І.,

відповідач 1 - Головне управління Національної поліції в Харківській області,

представник відповідача - Синюшко С. О.,

відповідач 2 - Відділ поліції №1 Ізюмського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області,

третя особа - інспектор сектору реагування патрульної поліції відділу поліції №1 Ізюмського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області старший лейтенант поліції Шахбанов Олександр Георгійович,

розглянувши за відсутності учасників справи в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області, Відділу поліції №1 Ізюмського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, третя особа інспектор сектору реагування патрульної поліції відділу поліції №1 Ізюмського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області старший лейтенант поліції Шахбанов Олександр Георгійович,

у с т а н о в и в :

26.08.2021 ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, а 06.09.2021 з уточненим адміністративним позовом, з вимогою про скасування постанови інспектора СРПП ВП №1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції Шахбанова О. Г. серії БАБ №992607 від 17.06.2021 про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн 00 коп. за правопорушення, передбачене частиною 1 статті 126 КУпАП.

На обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначив, що 17.06.2021 у відношенні нього було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення за порушення ч. 1 ст. 126 КУпАП, оскільки він керував автомобілем "ВАЗ-21113", реєстраційний номер НОМЕР_1 , на якому був недостатньо освітлений номер та не пред`явив для перевірки посвідчення водія, за що було накладено на нього штраф у розмірі 425 грн 00 коп.

Однак, вважав, що постанова є протиправною та підлягає скасуванню з наступних підстав.

17.06.2021 він ( ОСОБА_1 ) їхав на роботу на автомобілі "ВАЗ-21113", реєстраційний номер НОМЕР_1 , по дорозі між населеними пунктами смт Донець та смт Андріївка в Ізюмському районі Харківської області, де його зупинили працівники поліції, які не повідомили про причину зупинки транспортного засобу. Потім протягом двох годин працівники поліції перевіряли перебування його автомобіля у розшуку або позбавлення його права керування транспортним засобом. Після спливу 1,5 години його відпустили, але постанову винесено не було.

13.08.2021 поштою він отримав постанову про притягнення до адміністративної відповідальності. Водночас, відомості викладені в ній не відповідають фактичним обставинам справи.

Інспектором не було проведено розгляд справи про адміністративне правопорушення, а саме не було підготовки до розгляду справи, оголошення посадової особи, яка розглядає справу, роз`яснено права та обов`язки, передбачені статтею 268 КУпАП, досліджено докази по справі, що свідчить про грубі порушення вимог статей 278, 279 КУпАП.

Також, в постанові наявне посилання на неіснуючий пункт правил дорожнього руху - 124а, та без посилання на адресу, де її складено (місце вчинення правопорушення).

Крім того, в постанові помилково зазначено про належність транспортного засобу йому, але власником автомобіля є ОСОБА_2 .

Постанова не містить його підпис та свідків, отже вона складена його відсутності.

На підставі викладеного, позивач дійшов висновку, що постанова є протиправною та підлягає скасуванню у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Зазначені порушення під час накладення на нього адміністративного стягнення стали підставою для звернення до суду з цим позовом.

Ухвалою Зміївського районного суду від 30.08.2021 первісна позовна заява була залишена без руху.

В установлений судом строк позивач ОСОБА_1 усунув зазначені в ухвалі недоліки шляхом подання уточненого позову та квитанції про сплату судового збору.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 07 вересня 2021 року у справі відкрито провадження та призначено судовий розгляд на 15.09.2021, а також залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - інспектора СРПП ВП №1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції Шахбанова О. Г.

15.09.2021 від представника відповідача Головного управління Національної поліції в Харківській області Синюшко С. О. надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив залишити позов без задоволення.

На обґрунтування відзиву зазначено, що доводи позивача є необґрунтованими, оскільки справу про адміністративне правопорушення було розглянуто на місці зупинки транспортного засобу. Розділом 2 Правил дорожнього руху передбачено права та обов`язки водія механічних транспортних засобів, а пунктом 2.4 передбачено, що водій на вимогу працівниками поліції повинен зупинитися, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені пункту 2.1 Правил дорожнього руху, що позивачем не було зроблено. Таким чином, позивачем не надано належних та допустимих доказів, які свідчили б про обґрунтовані заявлено позову. Отже, постанова винесена правомірно.

15.09.2021 належним чином повідомлені учасники судового процесу в судове засідання не з`явилися.

Представник позивача - адвокат Новікова А. І. надіслала на електронну адресу суду заяви в яких просила провести судовий розгляд за її відсутності та за відсутності позивача, позовні вимоги підтримала, а також просила вирішити питання понесених позивачем судових витрат.

Від представника відповідача відділу поліції №1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області, заяв про судовий розгляд за його відсутності чи про відкладення судового розгляду не подавав.

Третя особа інспектор СРПП відділу поліції №1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області старший лейтенант поліції Шахбанов О. Г. надіслав на електронну адресу суду заперечення, а також два файли "AAQO9537.MOV", "IMG_0791.MOV", які з метою безпеки були заблоковані.

На обґрунтування заперечення зазначено, що 17.06.2021 о 03:00 годині під час зупинення водія ОСОБА_1 було виявлено недостатньо освітлений номерний знак, за що передбачено відповідальність статтею 125 КУпАП, після чого останній відмовився пред`явити посвідчення водія згідно вимог пункту 2.1 а Правил дорожнього руху, також водію були роз`яснені його права та обов`язки, а після розгляду справи про адміністративне правопорушення винесено постанову за порушення пункту 2.1 а) Правил дорожнього руху за частиною 1 статті 126 КУпАП. Таким чином, вважав, що постанова винесена правомірно, а відомості викладені в позовній заяві не відповідають дійсності.

Оцінивши обставини, повідомлені позивачем ОСОБА_1 у позовній заяві, відповідачем у відзиві, третьою особою у запереченні, дослідивши надані письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного:

Відповідно до статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У відповідності до статті 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати наступні обставини: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частинами 2, 3 статті 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

З копії постанови серії БАБ №992607 від 17.06.2021, складеної інспектором СРПП ВП №1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області старшим лейтенантом поліції Шахбановим О. Г., про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу вбачається, що час та місце скоєння, суть і обставини адміністративного правопорушення викладено наступним чином: "17.06.2021 02:30 годині на автодорозі Донець-Андріївка ОСОБА_1 керував власним транспортним засобом "ВАЗ-21113", реєстраційний номер НОМЕР_1 , на якому був неосвітлений задній номерний знак, чим порушив пункт 30.2 Правил дорожнього руху, а також після зупинки транспортного засобу не пред`явив для перевірки посвідчення водія категорії В, чим порушив підпункт а) пункту 2.4 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за частиною 1 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено штраф в розмірі 425 грн 00 коп." (а. с. 9, 34).

Відповідно до підпункту а) пункту 2.1 Правил дорожнього руху України, визначено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до підпункту а) пункту 2.4 Правил дорожнього руху України, за порушення вимог якого на позивача накладено стягнення, визначено, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Відповідно до підпункту в) пункту 2.9 Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Відповідно до пункту 30.2 Правил дорожнього руху України на механічних транспортних засобах (за винятком трамваїв і тролейбусів) і причепах у передбачених для цього місцях встановлюються номерні знаки відповідного зразка, а в правій верхній частині вітрового скла (на внутрішньому боці) транспортного засобу, що підлягає обов`язковому технічному контролю, закріплюється самоклейна мітка радіочастотної ідентифікації про проходження обов`язкового технічного контролю транспортним засобом (крім причепів і напівпричепів).

Частиною 1 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії.

Частиною 6 статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено відповідальність керування водієм транспортним засобом, без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим.

Відповідно до частин 1, 3 статті 35 Закону України "Про національну поліцію" поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; 10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.

Поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Пунктами 1 та 2 частини 1 статті 32 Закону України "Про національну поліцію" визначено, що поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах, у таких випадках: 1) якщо особа володіє зовнішніми ознаками, схожими на зовнішні ознаки особи, яка перебуває в розшуку, або безвісно зниклої особи; 2) якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

Даними копії посвідчення водія НОМЕР_2 , виданого ДАІ МВС УВС Зміївська РЕГ 07.09.2000 підтверджується, що позивач ОСОБА_1 має посвідчення водія категорій В та С (а. с. 7, 32).

Даними копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 підтверджується, що власником транспортного засобу "ВАЗ-21113", реєстраційний номер НОМЕР_1 , є ОСОБА_2 (а. с. 8).

Третьою особою Шахбановим О. Г. надіслано на електронну адресу суду два файли "AAQO9537.MOV", "IMG_0791.MOV" з посиланням у запереченні на відео запис правопорушення.

Відповідно до частин 1, 2 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).

Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги". Законом може бути визначено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.

Відповідно до частини 1 статті 7 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги".

Таким чином, надані третьою особою матеріали на оптичному диску підпадають під визначення електронного доказу, встановленого статтею 99 Кодексу адміністративного судочинства України, отже, копії зазначених доказів мають бути засвідчені електронним цифровим підписом або мають бути надані суду в оригіналі, що також передбачає наявність на них, серед іншого - ознак цифрового підпису автора.

Шляхом огляду змісту надісланих файлів виявлено, що на них відсутній цифровий підпис як їх автора так і особи, уповноваженої на виготовлення цих копій.

Таким чином, надані суду файли не є допустимим доказом в розумінні статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України.

Крім того, до матеріалів справи не надано носій, на який безпосередньо здійснений запис правопорушення, який відповідно до вимог вищенаведених норм Закону є оригіналом такого електронного доказу.

Також, в постанові серії БАБ №992607 від 17.06.2021, складеної інспектором СРПП ВП №1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області старшим лейтенантом поліції Шахбановим О. Г. у графі "До постанови додаються" відсутні будь-які посилання на відео файли.

В постанові наявне загальне посилання на місце вчинення адміністративного правопорушення без чіткого позначення ділянки місцевості.

Належність транспортного засобу "ВАЗ-21113", реєстраційний номер НОМЕР_1 , позивачу ОСОБА_1 також є невірним, оскільки він належить ОСОБА_2 .

Крім того, матеріали справи не містять відомостей про притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом з неосвітленим номерним знаком, що слугувало підставою для зупинки транспортного засобу.

Також, зі змісту заперечення інспектора Шахбанова О. Г. вбачається, що відповідальність за керування транспортним засобом з неосвітленим номерним знаком передбачена статтею 125 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та є порушенням пункту 30.2 Правил дорожнього руху, що не відповідає вимогам чинного законодавства.

При цьому, інших належних та допустимих доказів вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 , відповідачем не надано та матеріали справи не містять.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї (пункт 1 статті 32), неодноразово наголошував, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення поза розумним сумнівом. Проте, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (пункт 45 рішення у справі Бочаров проти України від 17.06.2011; пункт 75 рішення у справі Огороднік проти України від 05.05.2015; пункт 52 рішення у справі Єрохіна проти України від 15.02.2013).

Отже, відповідачами не доведено правомірності зупинки транспортного засобу позивача, а від так і факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, тому і підстави для притягнення позивача до адміністративної відповідальності відсутні.

Позивач повідомив достатньо відомостей на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, а відповідачами доводи позивача не спростовані.

Таким чином, постанова про накладення адміністративного стягнення від 17.06.2021 не ґрунтується на фактичних даних, а ґрунтується на припущенні відповідача про вчинення позивачем правопорушення, що суперечить вимогам статей 251, 252, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що є підставою для визнання постанови про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 необґрунтованою та незаконною, такою, що прийнята без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Відповідно до пункту 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: 1) відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно частин 1-4 статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

За наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.

Оскільки відсутні докази вчинення позивачем правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за наслідками розгляду адміністративного позову належить скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини 1 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до частин 1, 2 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

На підтвердження понесених позивачем витрат у справі до суду надано договір про надання правової (правничої) допомоги № 1708/21-ПД-01 від 17.08.2021, укладений між позивачем та адвокатським об`єднанням "СПРАВАР".

Також, до суду надано акти надання послуг №241 від 18.09.2021, №281 від 15.09.2021, рахунок на оплату №265 від 17.08.2021, квитанцію №100 від 19.08.2021 про сплату витрат на правову допомогу в розмірі 4 000 грн 00 коп., квитанцію про сплату судового збору № 0.0..1 від 03.09.2021 в розмірі 454 грн 00 коп.

Враховуючи те, що суд дійшов висновку що дії відповідача є неправомірними, то на користь позивача належить стягнути судовий збір в розмірі 454 грн 40 коп. та 3 000 грн на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Харківській області.

Оскільки судовий розгляд справи проведено за відсутності сторін, не підлягають задоволенню вимоги в частині відшкодування витрат на правничу допомогу в розмірі 1 000 грн за участь в судовому засіданні.

Керуючись статтями 2, 5, 7, 9, 77, 139, 205, 229, 242-246, 255, 268, 269, 271, 286, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ № 992607 від 17.06.2021, складену інспектором СРПП ВП №1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області старшим лейтенантом поліції Шахбановим Олександром Георгійовичем, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною 1 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн 00 коп., провадження у справі закрити на підставі пункту 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Вимоги щодо відшкодування судових витрат задовольнити частково.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Національної поліції в Харківській області на користь ОСОБА_1 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн 00 коп. на відшкодування витрат по сплаті судового збору, та 3 000 (чотири тисячі) грн 00 коп. на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

У задоволенні решти вимог про відшкодування судових витрат - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Зміївський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, з одночасним надсиланням апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_1 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 .

Відповідач 1 - Головне управління Національної поліції в Харківській області, місце знаходження: 61002, м. Харків, вул. Жон Мироносиць, буд. 5, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 40108599.

Відповідач 2 - Відділ поліції №1 Ізюмського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області, місце знаходження: 64207, Харківська область, Ізюмський район, м. Балаклія, вул. Жовтнева, буд. 33.

Третя особа - інспектор сектору реагування патрульної поліції відділу поліції №1 Ізюмського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області старший лейтенант поліції Шахбанов Олександр Георгійович, місце знаходження: 64207, Харківська область, Ізюмський район, м. Балаклія, вул. Жовтнева, буд. 33.

Головуючий: В. В. Овдієнко