Справа № 560/4280/20
Суддя: Курко О. П.
Дата ухвалення: 2021-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 560/4280/20

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Ковальчук О.К.

Суддя-доповідач - Курко О. П.

13 вересня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Курка О. П.

суддів: Гонтарука В. М. Білої Л.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 03 червня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :
в серпні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просила визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо не зарахування до страхового стажу періоду проживання ОСОБА_1 з чоловіком військовослужбовцем у місцевості, де не було можливості працевлаштування, з 06.08.1982 року по 19.07.1987 року, з часу призначення їй пенсії з 08.05.2007 року, та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з врахуванням страхового стажу періоду проживання з чоловіком військовослужбовцем у місцевості де не було можливості працевлаштування, відповідно до довідки від 22.09.1987 року №16, виданої військовою частиною НОМЕР_1 , починаючи з 08.05.2007 року, з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 03 червня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору. Позивачка вважає, що відповідач без будь-яких на те обґрунтувань не взяв до уваги довідку від 22.09.1987 року №16, яка підтверджує факт проживання з колишнім чоловіком військовослужбовцем у місцевості, де не було можливості працевлаштування, чим позбавив її гарантованого Конституцією України права на гідне пенсійне забезпечення. Враховуючи викладене, просить позов задовольнити.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач заперечив наведені доводи апеляційної скарги, зазначивши про їх необґрунтованість та повне спростування в ході розгляду даної справи судом першої інстанції.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року №1058-ІV.

30.09.2019 року позивачка звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області з заявою про зарахування до страхового стажу періоду проживання з чоловіком військовослужбовцем під час його служби за кордоном на підставі довідки від 22.09.1987 №16, виданої військовою частиною НОМЕР_1 .

Листом від 01.11.2019 року №Н-1383-0-02.26-04 Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повідомило, що зазначена довідка не відповідає вимогам додатку 4 Порядку підтвердження наявного трудового стажу, а саме - не містить інформації, що позивачка не працювала у зв`язку з неможливістю працевлаштування за спеціальністю, та суперечить інформації про роботу, зазначеній у трудовій книжці, тому при обчисленні страхового стажу не враховувалась.

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо не зарахування до страхового стажу періоду проживання ОСОБА_1 з чоловіком військовослужбовцем у місцевості, де не було можливості працевлаштування, з 06.08.1982 року по 19.07.1987 року, з часу призначення їй пенсії з 08.05.2007 року, позивачка звернувся до суду з цим позовом.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач довів правомірність своїх дій щодо не зарахування до страхового стажу періоду проживання ОСОБА_1 з чоловіком військовослужбовцем у місцевості, де не було можливості працевлаштування, з 06.08.1982 року по 19.07.1987 року, на підставі довідки військової частини 35636 №16 від 22.09.1987 року, тому в задоволенні адміністративного позову необхідно відмовити.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Так, принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначає Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІV від 09.07.2003 року (далі - Закон №1058-ІV).

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затверджений постановою Правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 року в редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 року №13-1 (далі - Порядок № 22-1).

Відповідно до статті 24 Закону №1058-ІV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності Законом (до 01.01.2004 року).

Пунктом "з" статті статті 56 закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року №1788-ХІІ (далі - Закон №1788-ХІІ) передбачено, що до стажу роботи зараховується період проживання дружин осіб офіцерського складу, прапорщиків, мічманів і військовослужбовців надстрокової служби з чоловіками в місцевостях, де була відсутня можливість їх працевлаштування за спеціальністю, але не більше 10 років.

Згідно з пунктом 2.1 Порядку №22-1 до заяви про призначення пенсій за віком додаються, зокрема, документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу).

Згідно з пунктом 13 Порядку підтвердження наявного трудового стажу період проживання дружини військовослужбовця (крім військовослужбовців строкової служби) з чоловіком у місцевостях, де не було можливості для її працевлаштування за спеціальністю, підтверджується довідками (додаток №4), виданими командирами (начальниками) військових частин, військових навчальних закладів на підставі документів, які підтверджують зазначений період.

При цьому для дружини військовослужбовця, звільненого з військової служби, період проживання до 1 січня 2004 р. з чоловіком у місцевостях, де не було можливості для її працевлаштування за спеціальністю, підтверджується довідками, які видаються військовими комісаріатами, за період проживання: у гарнізонах, розташованих за кордонами колишнього СРСР та України, - на підставі особової справи звільненого військовослужбовця та документів про перетин державного кордону дружиною військовослужбовця.

Як свідчать матеріали справи, з заявою про призначення пенсії за віком від 08.05.2007 року позивачка надала, крім іншого, довідку №16 від 22.09.1987 року, видану військовою частиною НОМЕР_1 , згідно з якою позивачка, як дружина військовослужбовця ОСОБА_2 , в період з 1982 року по 1987 рік знаходилась в ГСВГ, роботою не забезпечувалась.

Відповідно до витягу з послужного списку старшого прапорщика ОСОБА_2 , останній проходив дійсну військову службу у військовій частині НОМЕР_1 в період з 06.08.1982 року по 19.07.1987 року.

Відповідно до розрахунку стажу ОСОБА_1 , який врахований для призначення пенсії за віком, стаж позивачки складає 29 років 6 місяців 8 днів. Зокрема, до вказаного стажу зараховані періоди роботи з 04.10.1978 року по 13.08.1982 року (3 роки 10 місяців 10 днів) - в Локомотивному депо м. Тбілісі, з 14.08.1982 року по 26.07.1984 року (догляд за дитиною) (1 рік 11 місяців 13 днів) - згідно з свідоцтвом про народження дитини, з 02.11.1984 року по 30.03.1985 року (4 місяці 29 днів) - у військовій частині НОМЕР_2 , з 18.12.1987 року по 20.06.1988 року (6 місяців 3 дні) - в ательє "Хортичанка".

Підставою для не врахування позивачці до страхового стажу періоду з 06.08.1982 року по 19.07.1987 року, на підставі довідки військової частини НОМЕР_1 №16 від 22.09.1987 року, слугувала її невідповідність вимогам Додатку 4 Порядку підтвердження наявного трудового стажу, та суперечливість інформації про роботу, зазначеній у трудовій книжці.

Однією із умов для врахування до страхового стажу роботи періоду проживання дружин осіб офіцерського складу, прапорщиків, мічманів і військовослужбовців надстрокової служби з чоловіками в місцевостях, де була відсутня можливість їх працевлаштування за спеціальністю, передбачених пунктом 13 Порядку підтвердження наявного трудового стажу, є надання документів про перетин державного кордону дружиною військовослужбовця.

При зверненні до відповідача із заявою про призначення пенсії ОСОБА_1 не надала доказів фактичного перетину державного кордону в період з 1982 року по 1987 рік.

Статтею 62 Закону№1788-ХІІ встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що основним документом який підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Суд враховує, що період з 06.08.1982 року по 19.07.1987 року, який позивачка просить врахувати до її страхового стажу, накладається на періоди роботи, а саме з 04.10.1978 року по 13.08.1982 року в Локомотивному депо м. Тбілісі, з 14.08.1982 року по 26.07.1984 року догляд за дитиною, з 02.11.1984 року по 30.03.1985 року у військовій частині НОМЕР_2 , з 18.12.1987 року по 20.06.1988 року в ательє "Хортичанка", зараховані їй відповідачем на підставі трудової книжки.

Таким чином, підстави для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з врахуванням страхового стажу періоду проживання з чоловіком військовослужбовцем у місцевості де не було можливості працевлаштування, відповідно до довідки від 22.09.1987 року №16, виданої військовою частиною НОМЕР_1 , відсутні, оскільки страховий стаж позивачки за вказаний період зарахований відповідно до записів трудової книжки.

Колегією суддів також враховується, що для можливості зарахування до страхового стажу апелянта періоду проживання з чоловіком військовослужбовцем у місцевості, де не було можливості працевлаштування, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області 24.10.2019 направлено запит до ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо надання відповідної довідки.

13.11.2019 надійшла відповідь від ІНФОРМАЦІЯ_1 від 12.11.2019 № 14/3710 про неможливість надати довідку про спільне проживання з чоловіком військовослужбовцем ОСОБА_2 у Німецькій Демократичній Республіці у 1982-1987 роках.

Також згідно листа Галузевого державного архіву Служби безпеки України від 12.02.2020 року № 24/6-КО-264/61 не підтверджено інформацію про перетин державного кордону.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції, що відповідач довів правомірність своїх дій щодо не зарахування до страхового стажу періоду проживання ОСОБА_1 з чоловіком військовослужбовцем у місцевості, де не було можливості працевлаштування, з 06.08.1982 року по 19.07.1987 року, на підставі довідки військової частини 35636 №16 від 22.09.1987 року, тому в задоволенні адміністративного позову необхідно відмовити.

Твердження позивача про те, що суд першої інстанції не мав права розглядати вказану справу за правилами спрощеного позовного провадження суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими.

Статтею 262 КАС України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідно до цієї норми суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін: 1) у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу; 2) якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

У даній справі характер спірних правовідносин не вимагає проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного).

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Пунктом 10 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що для цілей цього Кодексу справами незначної складності є інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження. Отже, справа віднесена до категорії справ незначної складності відповідно до ст. 263 КАС України.

З урахуванням наведеного та з огляду на те, що дана категорія справ є справою незначної складності для якої пріоритетним є швидке вирішення, характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 03 червня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Головуючий Курко О. П.

Судді Гонтарук В. М. Біла Л.М.