Справа № 200/6492/21
Суддя: Христофоров А.Б.
Дата ухвалення: 2021-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2021 р. Справа№200/6492/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Христофорова А.Б., при секретарі судового засідання Нікіфорової В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання незаконними дії, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, в якому позивач просить суд:

- визнати незаконними дії Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо розрахунку стажу позивача за Списком № 1;

- зобов`язати Добропільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області зарахувати до пільгового стажу роботи за Списком № 1 період навчання позивача з 01 вересня 1983 року по 10 травня 1984 року, з 16 червня 1986 року по 05 липня 1987 року, з 25 серпня 1987 року по 09 грудня 1987 року у Селидівському гірничому технікумі та період проходження позивачем військової служби з 12 травня 1984 року по 12 червня 1986 року;

- зобов`язати Добропільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області здійснити розрахунок пільгового стажу роботи позивача на провідних посадах за Списком № 1 із врахуванням роз`яснень Міністерства соціального забезпечення України від 20 січня 1992 року № 8 Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на призначення пенсії незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, що передбачені статтею 14 Закону України Про пенсійне забезпечення.

Позов обґрунтований тим, що позивач, перебуває на обліку у Добропільському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області та отримує пенсію за віком, призначену відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Позивач зазначає, що 15.02.2021 він, звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії на підставі ч. 4 статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

17.02.2021 відповідачем здійснено перерахунок розміру пенсії позивача, але з порушеннями, а саме до пільгового стажу за Списком № 1 позивача, відповідачем не враховано період навчання з 01.09.1983 по 10.05.1984 року, з 16.06.1986 по 05.07.1987, з 25.08.1987 по 09.12.1987 у Селидівському гірничому технікумі, та період військової служби з 12.05.1984 по 12.06.1986, крім того робота за Списком № 1 відповідачем не розраховувалася під час розгляду заяви про призначення пенсії відповідно до Роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року № 8.

Такі дії відповідача щодо не зарахування вказаних періодів позивач вважає протиправними, а тому звернувся до суду із даним позовом.

Ухвалою суду від 28 травня 2021 року, позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження, без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.

Ухвалою від 16 липня 2021 року суд перейшов зі спрощеного позовного провадження до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, призначив підготовче засідання, строк якого продовжив на 30 днів, на 10 серпня 2021 року о 09 год. 00 хвил.

Ухвалою від 10 серпня 2021 року суд відклав підготовче засідання до 17 серпня 2021 року 08 год. 45 хв., та запропонував відповідачу надати відзив на позовну заяву ОСОБА_1 по цій справі в строк до 17 серпня 2021 року, а також докази на його обґрунтування.

Ухвалою від 17 серпня 2021 року суд відмовив Головному управлінню Пенсійного фонду України Донецької області в задоволенні клопотання про заміну відповідача по даній справі.

Також 17 серпня 2021 року суд повернув Головному управлінню Пенсійного фонду України в Донецькій області заяву про розгляд даної справи за правилами загального позовного провадження.

Поряд з цим, 17 серпня 2021 року суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 31 серпня 2021 року о 08 год. 30 хвил.

Сторони до судового засідання 31 серпня 2021 року не з`явились, про місце, дату та час проведення судового розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

Заяв або клопотань до суду не надіслали, про причини не явки у судове засідання суд не повідомили.

Суд зазначає, що станом на дату розгляду даної справи відзиву на позовну заяву ОСОБА_1 від Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області до суду не надходило.

Натомість, 12 серпня 2021 року судом отримано відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на позовну заяву ОСОБА_1 .

Відповідно частини 1 статті 42 КАС України учасниками справи є сторони, треті особи.

Згідно з пунктом 3 частини 3 статті 44 КАС України, учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

З огляду на те, що Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області не є стороною по справі, що розглядається, суд не приймає до уваги наявний в матеріалах справи відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на позов ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Згідно ч. 6 ст. 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

У зв`язку із чим суд розглядає дану адміністративну справу на підставі наявних матеріалів справи.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши доводи позивача, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши всі обставини справи та оцінивши їх наявними доказами в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 , народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорту громадянина України, серія: НОМЕР_1 (а.с. 5-6).

З матеріалів справи встановлено, що позивач з 21.03.2016 перебуває на пенсійному обліку в Управлінні як отримувач пенсії за віком на пільгових умовах, призначеної згідно ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (а.с. 14).

15.02.2021 позивач звернувся до управління із заявою № 819 про перерахунок пенсії на підставі ч. 4 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» (а.с. 10).

17.02.2021 відповідачем здійснено перерахунок пенсії позивача.

07.05.2021 року представником позивача направлено адвокатський запит на адресу Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в якому остання просила надати їй інформацію щодо підстав не врахування до пільгового стажу позивача періоду його навчання з 01.09.1983 по 10.05.1984, з 16.06.1986 по 05.07.1987, з 25.08.1987 по 09.12.1987 у Селидівському гірничому технікумі за т. 14Закону України «Про пенсійне забезпечення» та періоду військової служби з 12.05.1984 по 12.06.1986 (а.с. 13).

Листом від 20.05.2021 № 0573-02-8/8049 Добропільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повідомило адвоката, яка діє в інтересах позивача про те, що період навчання в Селидівському гірничому технікумі з 01.09.1983 по 10.05.1984 та з 16.06.1986 по 05.07.1987 не зарахований до пільгового стажу у зв`язку із тим, що Селидівський гірничий технікум не відноситься до професійно-технічних закладів, час навчання в яких зараховується до пільгового стажу. Період військової служби з 12.05.1984 по 12.06.1986 не зарахований до пільгового стажу з тих підстав, що позивач до проходження військової служби та після демобілізації не працював на пільгових умовах, період проходження військової служби зарахований до загального страхового стажу

Не зарахування спірних періодів відповідачем до пільгового стажу позивача також підтверджується протоколом розрахунку стажу позивача (а.с. 16-17).

Позивач не погодившись з діями Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо не зарахування до пільгового стажу його роботи за Списком № 1 періодів його навчання з 01 вересня 1983 року по 10 травня 1984 року, з 16 червня 1986 року по 05 липня 1987 року, з 25 серпня 1987 року по 09 грудня 1987 року у Селидівському гірничому технікумі та періоду проходження позивачем військової служби з 12 травня 1984 року по 12 червня 1986 року, а також із не здійсненням розрахунку пільгового стажу роботи позивача на провідних посадах за Списком № 1 із врахуванням роз`яснень Міністерства соціального забезпечення України від 20 січня 1992 року № 8 Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на призначення пенсії незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, що передбачені статтею 14 Закону України Про пенсійне забезпечення, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Вирішуючи даний спір, суд виходив з наступного.

Спірні правовідносини регулюються Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058 - IV (далі по тексту - Закон № 1058), Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 року № 2464-VI (далі по тексту - Закон № 2464).

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян на соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки, визначені у Законі України "Про пенсійне забезпечення".

Закон України "Про пенсійне забезпечення" № 1788 від 05.11.1991 року, відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Відповідно Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначаються періоди, з яких складається страховий стаж. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше (ч. 4 ст. 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування").

Відповідно до ч. 1 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.

Щодо позовних вимог про зарахування до пільгового стажу періоду навчання в Селидівському гірничому технікумі 01 вересня 1983 року по 10 травня 1984 року, з 16 червня 1986 року по 05 липня 1987 року, з 25 серпня 1987 року по 09 грудня 1987 року, суд зазначає наступне.

З розрахунку стажу вбачається, що період навчання 01 вересня 1983 року по 10 травня 1984 року, з 16 червня 1986 року по 05 липня 1987 року, з 25 серпня 1987 року по 09 грудня 1987 року зараховано тільки до страхового стажу.

Як вбачається з листа відповідача від 20.05.2021 року (а.с. 14), що був наданий у відповідь на запит представника позивача підставою для не зарахування періоду навчання позивача до пільгового стажу зазначено те, що позивач навчався в Селидівському гірничому технікумі, який не належить до професійно-технічних навчальних закладів.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про професійно-технічну освіту" професійно-технічний навчальний заклад - це заклад освіти, що забезпечує реалізацію потреб громадян у професійно-технічній освіті, оволодінні робітничими професіями, спеціальностями, кваліфікацією відповідно до їх інтересів, здібностей, стану здоров`я.

Статтею 18 вказаного Закону визначено, що до професійно-технічних навчальних закладів належать: професійно-технічне училище відповідного профілю; професійне училище соціальної реабілітації; вище професійне училище; професійний ліцей; професійний ліцей відповідного профілю; професійно-художнє училище; художнє професійно-технічне училище; вище художнє професійно-технічне училище; училище-агрофірма; вище училище-агрофірма; училище-завод; центр професійно-технічної освіти; центр професійної освіти; навчально-виробничий центр; центр підготовки і перепідготовки робітничих кадрів; навчально-курсовий комбінат; навчальний центр; інші типи навчальних закладів, що надають професійно-технічну освіту або здійснюють професійно-технічне навчання.

Згідно з частиною 4 статті 19 вказаного Закону професійно-технічні навчальні заклади незалежно від форм власності та підпорядкування розпочинають діяльність, пов`язану з підготовкою кваліфікованих робітників та наданням інших освітніх послуг, після отримання ліцензії. Ліцензія видається у порядку, що встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Судом встановлено, що відповідно до диплому серії НОМЕР_2 позивач навчався в Селидівському гірничому технікумі у період 1983-1988 рік за спеціальністю «підземна розробка вугільних родовищ», закінчив навчання 28 квітня 1988 року. Позивачу присвоєно кваліфікацію гірничий технік. Вказаний диплом є державного зразка та відноситься до професійно-технічної освіти.

Суд звертає увагу, що відповідачем не надано до суду жодного доказу того, що даний навчальний заклад не відноситься до професійно-технічної освіти.

Відповідно до частини першої статті 38 Закону України «Про професійну-технічну освіту» час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Згідно записів у трудовій книжці серії НОМЕР_3 позивач у період навчання проходив виробничу практику на посаді учня гірничого робітника підземного з повним робочим днем в шахті та на посаді прохідника з повним робочим днем в шахті (зв. бік а.с. 6-а.с. 8).

Підсумовуючи наведене, суд приходить до висновку, що матеріалами справи підтверджено право позивача на зарахування періоду його навчання з 01 вересня 1983 року по 10 травня 1984 року, з 16 червня 1986 року по 05 липня 1987 року, з 25 серпня 1987 року по 09 грудня 1987 року у Селидівському гірничому технікумі до пільгового стажу.

Таким чином, суд вважає, що в даному випадку Добропільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області не зарахувавши до пільгового стажу позивача періоду його навчання допустило саме протиправну бездіяльність, а ні незаконні дії.

Щодо періоду проходження військової служби в Радянській Армії з 12 травня 1984 року по 12 червня 1986 року.

Як вбачається із військового квитка серії НОМЕР_4 (а.с. 9) позивач з 12 травня 1984 року по 12 червня 1986 року проходив строкову військову службу в лавах Радянської Армії.

При цьому, суд зазначає, що до та після військової служби позивач навчався за фахом в Селидівському гірничому технікумі, тому період служби в Радянській армії (збройних силах України) з 12 травня 1984 року по 12 червня 1986 року повинен бути також зарахований відповідачем до пільгового трудового стажу за Списком № 1, з наступних підстав.

Статтею 56 Закону України Про пенсійне забезпечення визначено, що до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію зараховується військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки та органах внутрішніх справ, незалежно від місця проходження служби; навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Пунктом 1 статті 8 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей визначено, що час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію Закону України "Про пенсійне забезпечення" або на пенсію за віком на пільгових умовах до набрання чинності Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі і час проходження строкової військової служби, які зараховуються до пільгового стажу, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах.

Такі положення узгоджуються з приписами частини першої статті 2 Закону України Про загальний військовий обов`язок і військову службу , відповідно до якої час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію Закону України "Про пенсійне забезпечення"або на пенсію за віком на пільгових умовах до набрання чинності Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі і час проходження строкової військової служби, які зараховуються до пільгового стажу, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах.

В розумінні вищезазначених норм законодавства, позивач мав би право на зарахування до його пільгового стажу часу проходження служби в Радянській армії з 12 травня 1984 року по 12 червня 1986 року у тому випадку якщо б на момент призову на строкову військову службу позивач навчався за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працював за професією або займав посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Оскільки судом встановлено, що позивач безпосередньо до військової строкової служби та після військової строкової служби навчався за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, тому період служби в Радянській армії (збройних силах України) 12 травня 1984 року по 12 червня 1986 року повинен бути також зарахований відповідачем до пільгового трудового стажу за Списком № 1.

Згідно ст. 1 Закону України від 2 вересня 2008 року № 345-VI Про підвищення престижності шахтарської праці (далі - Закон № 345-VI) дія цього Закону поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві, уранові, магнієві (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритні руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі - шахтарі), та членів їх сімей.

За змістом абз. 3 ч. 1 статті 28 Закону № 1058-IV мінімальний розмір пенсії особам, на яких поширюється дія Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці , та працівникам, зайнятим повний робочий день під землею обслуговуванням зазначених осіб, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 року для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу) застрахованої особи, визначеної відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Статтею 8 Закону № 345-VI визначені особливості пенсійного забезпечення шахтарів, відповідно до яких мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Отже, мінімальний розмір пенсії у розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, є додатковою гарантією для шахтарів, які працювали на підземних роботах не менш як 7,5 років для жінок за Списком № 1, яка встановлена на випадок, коли після розрахунку у встановленому законом порядку розміру відповідної пенсії за віком (в тому числі, з урахуванням понаднормового стажу, встановленого статтею 8 Закону № 345-VI) така пенсія буде менша ніж три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

До кола працівників, на яких поширюється дія Закону № 345-VI та встановлені пільги, належать тільки працівники, зазначені у Списку № 1, які були зайняті на підземних роботах повний робочий день.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи , стаж роботи позивача за Списком №1 складає більше 15 років та відповідно дає право позивачу на перерахунок пенсії відповідно до ст. 8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці .

Отже, стаж роботи позивача за Списком №1 з повним робочим днем під землею складає більше 15 років та відповідно дає право позивачу на перерахунок пенсії відповідно до ст. 8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці.

Позивач звернувся 15.02.2021 до відповідача із заявою про перерахунок пенсії на підставі ч. 4 статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

Відповідач здійснив перерахунок пенсії позивача, проте не врахував до пільгового стажу позивача за Списом 1 період навчання позивача з 01 вересня 1983 року по 10 травня 1984 року, з 16 червня 1986 року по 05 липня 1987 року, з 25 серпня 1987 року по 09 грудня 1987 року в Селидівському гірничому технікумі та період проходження позивачем військової служби з 12 травня 1984 року по 12 червня 1986 року.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що відповідачем неправомірно не зараховано спірні періоди роботи позивача саме до стажу роботи на підземних роботах, який дає право на пенсію на підставі ст. 8 Закону України від 2 вересня 2008 року № 345-VI Про підвищення престижності шахтарської праці.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Завданням адміністративного судочинства згідно з частиною першою статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З аналізу викладеного суд зазначає, що завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи в публічно-правових відносинах. При цьому захист прав, свобод та інтересів осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

Суд зазначає, що засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 05.04.2005 (заява № 38722/02)).

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Дана правова позиція узгоджується із позицією, висловленою Верховним Судом України в постанові у справі № 21-1465а15 від 16 вересня 2015 року.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не зарахування до пільгового стажу за Списком № 1 періоду навчання в Селидівському гірничому технікумі з 01 вересня 1983 року по 10 травня 1984 року, з 16 червня 1986 року по 05 липня 1987 року, з 25 серпня 1987 року по 09 грудня 1987 року та часу проходження строкової військової служби з з 12 травня 1984 року по 12 червня 1986 року та зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву щодо перерахунку пенсії від 15.02.2021 з урахуванням положень статті 8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці у розмірі 80 відсотків заробітної плати шахтаря, але не менше ніж три прожиткові мінімуми для осіб, що втратили працездатність, зарахувавши до пільгового стажу за Списком №1 період періодів навчання в Селидівському гірничому технікумі з 01 вересня 1983 року по 10 травня 1984 року, з 16 червня 1986 року по 05 липня 1987 року, з 25 серпня 1987 року по 09 грудня 1987 року та часу проходження строкової військової служби з 12 травня 1984 року по 12 червня 1986 року.

З урахуванням вищевикладеного, суд доходить до висновку щодо часткового задоволення позовних вимог позивача.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами суд виходить з правил частини першої статті 139 КАС України, відповідно до яких при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 3 статті 139 КАС України встановлено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Разом з тим, частиною 8 статті 139 КАС України передбачено, що у випадку якщо, зокрема, спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

З урахуванням встановлених обставин у справі, враховуючи, що спір в даному випадку виник внаслідок протиправних дій відповідача, суд приходить до висновку про необхідність покладення на відповідача судових витрат у повному обсязі, а саме в сумі - 908,00 грн. (а.с. 4), які слід стягнути за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 2-15, 19-21, 72-79, 90, 94, 122, 123, 132, 159-161, 164, 192-194, 224-228, 241-247, 255, 253-263, 293-295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_5 ) до Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження: 85000, Донецька область, м. Добропілля, вул. Незалежності, 28А; ) про визнання незаконними дії, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо не зарахування до пільгового стажу за Списком № 1 періоду навчання в Селидівському гірничому технікумі з 01 вересня 1983 року по 10 травня 1984 року, з 16 червня 1986 року по 05 липня 1987 року, з 25 серпня 1987 року по 09 грудня 1987 року та часу проходження строкової військової служби з з 12 травня 1984 року по 12 червня 1986 року при перерахунку пенсії ОСОБА_1 відповідно до його заяви від 15.02.2021 № 819.

Зобов`язати Добропільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження: 85000, Донецька область, м. Добропілля, вул. Незалежності, 28А; ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_5 ) щодо перерахунку пенсії від 15.02.2021 № 819 з урахуванням положень статті 8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці у розмірі 80 відсотків заробітної плати шахтаря, але не менше ніж три прожиткові мінімуми для осіб, що втратили працездатність, зарахувавши до пільгового стажу за Списком №1 період періодів навчання в Селидівському гірничому технікумі з 01 вересня 1983 року по 10 травня 1984 року, з 16 червня 1986 року по 05 липня 1987 року, з 25 серпня 1987 року по 09 грудня 1987 року та часу проходження строкової військової служби з 12 травня 1984 року по 12 червня 1986 року.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження: 85000, Донецька область, м. Добропілля, вул. Незалежності, буд. 28-А, ) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_5 ) судовий збір у сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн.

Рішення складене у повному обсязі та підписане 10 вересня 2021 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя А.Б. Христофоров