Справа № 480/4773/21
Суддя: А.Б. Діска
Дата ухвалення: 2021-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 вересня 2021 року Справа № 480/4773/21
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Діски А.Б., розглянувши у спрощеному позовному провадженні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/4773/21 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини № НОМЕР_1 Національної гвардії України, третя особа Ліквідаційна комісія УМВС України в Сумській області про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування пункту наказу, зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі - позивач), звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини № НОМЕР_1 Національної гвардії України (далі - відповідач), третя особа Ліквідаційна комісія УМВС України в Сумській області, в якому просить:
1. Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги з розрахунку 50% щомісячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік з дня останнього зарахування на службу з 21.01.2013 по 03.02.2021 за 8 повних календарних роки без врахування 18 календарних років попередньої служби, а саме періоду строкової служби з 02.07.1990 року по 26.06.1992 року, та служби в органах внутрішніх справ з 23 жовтня 1992 року по 17 жовтня 2008 року.
2. Визнати протиправним та скасувати пункт наказу №22 (по стройовій частині) від 03.02.2021 виданого Командиром військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України в частині обчислення позивачу вислуги років для виплати грошової допомоги з розрахунку 50% щомісячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік з дня останнього зарахування на службу з 21.01.2013 по 03.02.2021 за 8 повних календарних роки.
3. Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України донарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні з розрахунку 50% щомісячного грошового забезпечення за 26 (двадцять шість) повних календарних років служби, з урахуванням раніше виплачених сум.
Також позивач просить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір у розмірі 1816 грн.
Свої вимоги позивач мотивував тим, що з наявною вислугою 26 років позивач скористався своїм правом виходу на пенсію та наказом військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України № 22 від 03.02.2021, у зв`язку з закінченням строку контракту його виключено зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення. Однак, одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби в розмрі 50% місячного грошового забезпечення виплачено за 8 повних календарних років, без врахування строкової служби з 02.07.1990 по 17.10.2008 та служби органах внутрішніх справ з 23.10.1992 по 17.10 2008.
Позивач при попередньому звільненні з органів внутрішніх справ за власним бажанням не отримував одноразову грошову допомогу в розмрі 50% місячного грошового забезпечення та не набув право на відповідну виплату.
Ухвалою суду від 06.07.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
Відповідач у відзиві на позовну заяву просить відмовити в задоволенні позовних вимог та зазначає, що порядок і підстави виплати одноразової грошової допомоги при звільненні наведені в пункті 10 Постанови №393, який передбачає, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби, які звільняються із служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
Зазначеним в абзаці першому пункту 10 Постанови №393 військовослужбовцям, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони і особам рядового і начальницького складу, які звільняються із служби повторно, одноразова грошова допомога виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, за винятком тих осіб, що при попередньому звільненні не набули право на отримання такої допомоги. Строк календарної служби для визначення розміру одноразової грошової допомоги обчислюється згідно з пунктами 1 і 2 цієї постанови.
Враховуючи вищевикладене відповідач вважає безпідставними та необгрунтованими вимоги позивача, викладені в позовній заяві (а.с. 37-38).
До суду від предствавника УМВС України в Сумській області надійшли пояснення, в яких з посиланням на пункт 10 Постанови №393 просить відмовити в задоволенні позову (31-33).
Суд, перевіривши матеріали справи, повно та об`єктивно оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.
З матеріалів справи судом встановлено, що позивач проходив військову службу за контрактом у Військовій частині НОМЕР_1 . Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 03.02.2021 №22 припинено (розірвано) контракт з прапорщиком ОСОБА_1 , звільненим з військової служби у запас наказом командувача Національної гвардії України від 30.12.2020 № 257 о/с (у зв`язку із закінчненням строку контракту) вдповідно до п.п. "а" п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".
У вказаному наказі зазначено, що вислуга років на військовій службі станом на 03.02.2021 складає у календарному обчисленні 26 років 00 місяців 00 днів.
Також наказано відповідно до пункту другого статті 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" виплатити одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за період його календарної служби з дня останнього зарахування на службу 21.01.2013 по 03.02.2021 за 8 повних календарних років (а.с. 14).
Як вбачається з копії трудової книжки позивача, в строк з 02.07.1990 по 26.07.1992 позивач проходив строкову військову службу (а.с. 13), а в строк з 23.10.1992 по 17.10.2008 він проходив службу в органах внутрішніх справ (а.с. 12).
Згідно з довідкою Управління МВС України в Сумській області від 07.10.2020 № 11/197, виданої позивачу при звільненні з посади інспектора патрульної служби підпорядкованого Шосткинському МВ УМВС України в Сумській області, 17.08.2008 згідно наказу УМВС України в Сумській області від 17.08.2008 № 27 о/с за п. 63 «ж» (за власним бажанням), одноразова грошова допомога при звільненні відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей" не нараховувалась і не виплачувалась (а.с. 16).
На звернення позивача, листом Управління МВС України в Сумській області від 25.03.2021 повідомло, що позивач був звільнений з органів внутрішніх справ з 17.10.2008 наказом Шосткинського МВ УМВС України в Сумській області від 17.10.2008 № 27 о/с за ст. 63 п. "ж" (за власним бажанням) без права на пенсію, підстав для нарахування одноразової грошової допомоги не було та не має (а.с. 17).
Не погодившись з виплатою одноразової грошової допомоги при звільненні з військокої служби в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 8 повних календарних років служби, а не за 26 повних календарних років служби, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється Законом України 25 березня 1992 року №2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі по тексту - Закон № 2232-XII).
Відповідно до частини четвертої статті 2 Закону № 2232-XII порядок проходження громадянами України військової служби, їх права та обов`язки визначаються цим Законом, відповідними положеннями про проходження військової служби громадянами України, які затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Згідно зі статтею 40 Закону № 2232-XII гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до законів України "Про Збройні Сили України", "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей"; "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб"; "Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей" та іншими законами.
У відповідності до ч. 1, 2 ст. 9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 2262-ХІІ від 09.04.1992 (в редакції, на час звільнення позивача з військової частини НОМЕР_1 ) (далі - Закон №2262) особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом та звільняються зі служби за станом здоров`я, працівникам міліції (особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), які на момент опублікування Закону України "Про Національну поліцію" проходили службу в органах внутрішніх справ, мали календарну вислугу не менше п`яти років і до 7 листопада 2015 року були звільнені із служби в органах внутрішніх справ незалежно від підстав звільнення та продовжили роботу в Міністерстві внутрішніх справ або Національній поліції (їхніх територіальних органах, закладах і установах) на посадах, що заміщуються державними службовцями відповідно до Закону України "Про державну службу", а в навчальних, медичних закладах та науково-дослідних установах - на будь-яких посадах, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення зі служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, на підставах, визначених пунктом 1 частини другої статті 36 Закону України "Про розвідку", а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 16 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.
Особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, при звільненні зі служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, які мають вислугу 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
Частиною 6 ст. 9 Закону №2262 (в редакції, на час звільнення позивача з військової частини НОМЕР_1 ) визначено, що особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, у разі повторного їх звільнення зі служби одноразова грошова допомога, передбачена цією статтею, виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, за винятком тих осіб, які при попередньому звільненні не набули права на отримання такої грошової допомоги.
Відповідно до абзацу першого частини другої статті 15 Закону №2011-ХІІ військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, на підставах, визначених пунктом 1 частини другої статті 36 Закону України "Про розвідку", а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.
Згідно із абзацом шостим частини другої статті 15 Закону №2011-ХІІ у разі повторного звільнення військовослужбовців з військової служби одноразова грошова допомога, передбачена цим пунктом, виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, за винятком тих осіб, які при попередньому звільненні не набули права на отримання такої грошової допомоги.
За змістом абзацу першого пункту 10 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей" (у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) (далі - Порядок №393) військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, поліцейським, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби, які звільняються із служби за віком, за наявності вислуги 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
Згідно із абзацом п`ятим п. 10 Порядку №393 зазначеним в абзаці першому цього пункту військовослужбовцям, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони і особам рядового і начальницького складу які звільняються із служби повторно, одноразова грошова допомога виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, за винятком тих осіб, що при попередньому звільненні не набули право на отримання такої допомоги. Строк календарної служби для визначення розміру одноразової грошової допомоги обчислюється згідно з пунктами 1 і 2 цієї постанови.
Тобто, у разі якщо особи, при попередньому звільненні набули право на отримання такої допомоги, такий період не враховується при виплаті грошової допомоги при наступному звільненні. Крім того, встановлення факту набуття права на отримання грошової допомоги при попередньому звільненні необхідно аналізувати за законодавством, яке діяло при попередньому звільненні.
Відповідно до статті 9 Закону 2262-ХІІ від 09.04.1992 (в редакції, на час звільнення позивача з органів внутрішніх справ у 2008 році) особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, при звільненні зі служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
Також, пунктом 10 Порядку №393 (в редакції, на час звільнення позивача з органів внутрішніх справу 2008 році) визначалося, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби які звільняються із служби за власним бажанням, через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
Листом Управління МВС України в Сумській області від 25.03.2021 повідомло, що позивач був звільнений з органів внутрішніх справ з 17.10.2008 наказом Шосткинського МВ УМВС України в Сумській області від 17.10.2008 № 27 о/с за ст. 63 п. "ж" (за власним бажанням) без права на пенсію (а.с. 17).
Ураховуючи той факт, що при звільненні з органів внутрішніх справ позивач набув право на отримання грошової допомоги, передбаченої статтею 9 Закону №2262, тому одноразова грошова допомога вже при звільненні з військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України у 2021 році повинна була виплачуватися за період служби позивача з дня його останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби в органах внутрішніх справ та строкової військової служби.
За таких обставин суд вважає помилковими твердження позивача про те, що під час звільнення з органів внутрішніх справ у 2008 році він не набув права на отримання грошової допомоги відповідно до статті 9 Закону №2262, оскільки не мав права на пенсію.
Суд зазначає, що на день звільнення з органів внутрішніх справ 17.10.2008 позивач відносився до осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та звільнився зі служби за власним бажанням, тому відповідно до статті 9 Закону № 2262 (у редакції станом на день звільнення з органів внутрішніх справ), він набув право на отримання грошової допомоги у розмірі, визначеному пункту 10 Постанови КМ № 393 (у редакції станом на день звільнення з органів внутрішніх справ).
Посилання позивача на те, що він не отримав грошову допомогу при звільненні з органів внутрішніх справ не впливає на висновок суду, оскільки виняток, який міститься у частині шостій статті 9 Закону № 2262 пов`язує позбавлення права на повторне отримання грошової допомоги з фактом набуття права на отримання, а не з фактом отримання такої грошової допомоги.
Зазначена позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 11.03.2020 по справі №817/1642/16.
Враховуючи встановлені судом обставини у справі та досліджені докази, суд доходить висновку, що відповідачем у наказі військової частини НОМЕР_1 від 03.02.2021 №22 правомірно визначено виплатити позивачу одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за період його календарної служби з дня останнього зарахування на службу 21.01.2013 по 03.02.2021 за 8 повних календарних років (а.с. 14), тому дії відповідача відповідають критеріям правомірності, встановленими ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, а відтак суд не вбачає підстав для задоволення позову.
У зв`язку з тим, що у задоволенні позову відмовлено, розподіл судових витрат, понесених позивачем, відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснюється.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини № НОМЕР_1 Національної гвардії України, третя особа Ліквідаційна комісія УМВС України в Сумській області про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування пункту наказу, зобов`язання вчинити дії відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.Б. Діска