Справа № 826/504/16
Суддя: Катющенко В.П.
Дата ухвалення: 2021-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2021 року м. Київ № 826/504/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Катющенка В.П., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомПриватного підприємства "Сафінг Груп"
до про Головного управління ДПС у м. Києві визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

Приватне підприємство "Сафінг Груп" (далі - ПП "Сафінг Груп") звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом, у якому просить суд, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог:

- визнати протиправними дії Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві щодо відмови у прийнятті поданих ПП "Сафінг Груп":

звітної податкової декларації з податку на додану вартість за грудень 2015 року;

звітних розшифровок податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5) за грудень 2015 року;

нової звітної податкової декларації з податку на додану вартість за грудень 2015 року;

нових звітних розшифровок податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5) за грудень 2015 року;

- вважати прийнятими та зареєстрованими звітну податкову декларацію з податку на додану вартість за грудень 2015 року від 04.01.2016, нову звітну податкову декларацію з податку на додану вартість за грудень 2015 року від 28.01.2016; звітні розшифровки податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5) за грудень 2015 року від 04.01.2016; нові звітні розшифровки податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5) за грудень 2015 року від 28.01.2016 днем їх фактичного отримання Державною податковою інспекцією у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що при поданні податкової звітності за грудень 2015 року було повністю дотримано вимоги Податкового кодексу України, Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв`язку, затвердженої наказом Державної податкової адміністрації України від 10.04.2008 № 233, та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 23.09.2014 № 966. У свою чергу, статтею 49 Податкового кодексу України встановлено обов`язок прийняти спірну податкову звітність, який відповідачем не виконано.

Ухвалами суду від 14.01.2016 відкрито провадження в адміністративній справі, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

25.04.2016 до суду від представника відповідача Рибак А.Ю. надійшли заперечення проти позову, за змістом якого остання просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Пояснила, що працівниками оперативного управління ДПІ у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві здійснена перевірка місцезнаходження позивача у відповідності до юридичної адреси, зазначеної в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб або фізичних осіб-підприємців. За результатами перевірки було встановлено, що позивач не знаходиться за юридичною адресою, про що начальником ОУ ДПІ у Шевченківському районі складено акт про встановлення фактичного місцезнаходження (місця проживання) платника податків, в якому зазначено, що позивач за податковою адресою не знаходиться. На підставі довідки про встановлення фактичного місцезнаходження платника податків ДПІ було винесено "Повідомлення про відсутність юридичної особи за місцезнаходженням" за формою № 18-ОПП. У зв`язку з тим, що в деклараціях зазначено недостовірний обов`язковий реквізит "місцезнаходження платника податків", вважає, що дії відповідача щодо невизнання податкової звітності є правомірними та відповідають нормам чинного законодавства.

На підставі розпорядження про повторний автоматизований розподіл від 11.10.2017 № 7179 та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.10.2017 визначено суддю Катющенка В.П. для розгляду адміністративної справи № 826/504/16.

Відповідно до ухвали суду від 01.12.2017 адміністративну справу № 826/504/16 прийнято до провадження судді Катющенка В.П. та призначено справу до судового розгляду у судове засідання на 22.02.2018.

Зважаючи на перебування судді Катющенка В.П. на лікарняному, 22.02.2018 адміністративну справу № 826/504/16 знято з розгляду та призначено наступне судове засідання на 19.04.2018.

Враховуючи, що у судове засідання 19.04.2018 не прибули учасники справи, суд на підставі частини дев`ятої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України ухвалив про продовження розгляду справи в порядку письмового провадження.

Ухвалою суду від 14.09.2021 допущено заміну первинного відповідача його правонаступником.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

04.01.2016 ПП "Сафінг Груп" засобами телекомунікаційного зв`язку подано до контролюючого органу в електронному вигляді звітну податкову декларацію з податку на додану вартість за грудень 2015 року разом з додатком 5 до вказаної декларації.

Відповідно до квитанції № 1 вказану декларацію не прийнято. Виявлені помилки: порушено вимоги Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв`язку, затвердженої наказом ДПА України від 10.04.2008 № 233, а саме: , можливо, розірвано договір про визнання електронної звітності.

28.01.2016 ПП "Сафінг Груп" засобами телекомунікаційного зв`язку подано до контролюючого органу в електронному вигляді нову звітну податкову декларацію з податку на додану вартість за грудень 2015 року разом з додатком 5 до вказаної декларації.

Відповідно до квитанції № 1 вказану декларацію не прийнято. Виявлені помилки: документ не може бути прийнятий - порушено вимоги пункту 48.4 статті 48 Податкового кодексу України, а саме: закінчення терміну подання форми - 20.01.2016.

Не погодившись з діями контролюючого органу, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту 46.1 статті 46 Податкового кодексу України (далі - ПК України, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Митні декларації прирівнюються до податкових декларацій для цілей нарахування та/або сплати податкових зобов`язань.

Додатки до податкової декларації є її невід`ємною частиною.

Враховуючи, що додаток 5 до декларації з податку на додану вартість є невід`ємною частиною такої декларації, суд при вирішення даної справи не вбачає підстав для окремого надання правової оцінки обставинам неприйняття додатку 5 як при поданні позивачем звітної, так і при поданні нової звітної декларації.

Пунктами 48.1, 48.2 статті 48 ПК України встановлено, податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями пункту 46.5 статті 46 цього Кодексу та чинному на час її подання.

Форма податкової декларації повинна містити необхідні обов`язкові реквізити і відповідати нормам та змісту відповідних податку та збору.

Обов`язкові реквізити - це інформація, яку повинна містити форма податкової декларації та за відсутності якої документ втрачає визначений цим Кодексом статус із настанням передбачених законом юридичних наслідків.

Відповідно до пункту 48.3 статті 48 ПК України податкова декларація повинна містити такі обов`язкові реквізити: тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий); звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація; звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку); повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами; код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер; реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); місцезнаходження (місце проживання) платника податків; найменування контролюючого органу, до якого подається звітність; дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми); ініціали, прізвища та реєстраційні номери облікових карток або інші відомості, визначені в абзаці сьомому цього пункту, посадових осіб платника податків; підписи платника податку - фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених цим Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності).

За змістом пункту 49.1 статті 49 ПК України податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Відповідно до пункту 49.3 статті 49 ПК України податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів:

а) особисто платником податків або уповноваженою на це особою;

б) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення;

в) засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

Платники податків, що належать до великих та середніх підприємств, подають податкові декларації до контролюючого органу в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

Податкова звітність з податку на додану вартість подається в електронній формі до контролюючого органу всіма платниками цього податку з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

У разі розірвання контролюючим органом в односторонньому порядку договору про визнання електронних документів платник податків, договір з яким розірвано, має право до складання нового договору подавати податкову звітність у спосіб, визначений підпунктами "а" і "б" пункту 49.3 цієї статті.

Так, підставою для неприйняття звітної податкової декларації з податку на додану вартість за грудень 2015 року було розірвання договору про визнання електронної звітності.

З КП "ДСС" Окружного адміністративного суду міста Києва вбачається, що ПП "Сафінг Груп" звернулось до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві, Державної фіскальної служби України про визнання протиправними дій щодо розірвання в односторонньому порядку договору про визнання електронних документів від 10.10.2015 № 101020151; визнання протиправними дій щодо відмови у прийнятті для реєстрації податкових накладних: від 07.12.2015 №188, від 07.12.2015 № 189, від 08.12.2015 № 190, від 09.12.2015 № 191, від 10.12.2015 № 192, від 11.12.2015 № 193, від 23.12.2015 № 195 та розрахунків коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної: від 10.12.2015 № 48, від 30.11.2015 № 38; вважати прийнятими та зареєстрованими датою (операційним днем) та часом, коли вказані вище податкові накладні та розрахунки коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної були направлені засобами електронного зв`язку для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.03.2016 у справі № 826/246/16 задоволено позов ПП "Сафінг Груп": визнано протиправними дії Державної податкової інспекції у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві щодо розірвання в односторонньому порядку договору про визнання електронних документів від 10.10.2015 № 101020151; визнано протиправними дії Державної фіскальної служби України щодо відмови у прийнятті для реєстрації податкових накладних: від 07.12.2015 №188, від 07.12.2015 № 189, від 08.12.2015 № 190, від 09.12.2015 № 191, від 10.12.2015 № 192, від 11.12.2015 № 193, від 23.12.2015 № 195 та розрахунків коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної: від 10.12.2015 № 48, від 30.11.2015 № 38; вирішено вважати податкові накладні: від 07.12.2015 № 188, від 07.12.2015 № 189, від 08.12.2015 № 190, від 09.12.2015 № 191, від 10.12.2015 № 192, від 11.12.2015 № 193, від 23.12.2015 № 195 та розрахунки коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної: від 10.12.2015 № 48, від 30.11.2015 № 38 такими, що прийняті та зареєстровані Державною фіскальною службою України датою (операційним днем) та часом, коли були направлені ПП "Сафінг Груп" засобами електронного зв`язку для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Вказане судове рішення набрало законної сили 02.08.2016.

Відповідно до частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.03.2016 у справі № 826/246/16 встановлено, що "відповідач не довів суду наявність законних підстав для одностороннього розірвання договору від 10.10.2015. Судом таких обставин не встановлено.

Слід також зазначити, що відсутність юридичної особи за зареєстрованим місцезнаходженням може мати значення для внесення відповідних записів до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, вирішення питання про припинення цієї юридичної особи, анулювання реєстрації платника ПДВ тощо.

Водночас, відсутність посадових осіб юридичної особи за зареєстрованим місцезнаходженням не є перешкодою для подання податкових декларацій, інших звітних документів, обов`язковість подання яких передбачена законом, а також не визначено п. 4 розділу 6 договору про визнання електронних документів як підстава для одностороннього розірвання цього договору.

Таким чином, доводи представника позивача про неправомірність одностороннього розірвання відповідачем договору від 10.10.2015 №101020151 є обґрунтованими, що вказує на обґрунтованість позовних вимог в частині визнання протиправними дій щодо розірвання в односторонньому порядку договору про визнання електронних документів від 10.10.2015 № 101020151 та, як наслідок, для задоволення позову у вказаній частині".

Враховуючи викладене та зважаючи на те, що постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.03.2016 у справі № 826/246/16 встановлено відсутність у контролюючого органу правових підстав для розірвання договору від 10.10.2015 №101020151, суд дійшов висновку, що підстави для неприйняття звітної декларації з податку на додану вартість за грудень 2015 року відсутні, що є правовою підставою для задоволення позовних вимог у цій частині.

Щодо не прийняття відповідачем нової звітної податкової декларації з податку на додану вартість за грудень 2015 року, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 50.1 статті 50 ПК України у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Платник податків має право не подавати такий розрахунок, якщо відповідні уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявлені.

Платник податків, який самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє факт заниження податкового зобов`язання минулих податкових періодів, зобов`язаний, за винятком випадків, установлених пунктом 50.2 цієї статті:

а) або надіслати уточнюючий розрахунок і сплатити суму недоплати та штраф у розмірі трьох відсотків від такої суми до подання такого уточнюючого розрахунку;

б) або відобразити суму недоплати у складі декларації з цього податку, що подається за податковий період, наступний за періодом, у якому виявлено факт заниження податкового зобов`язання, збільшену на суму штрафу у розмірі п`яти відсотків від такої суми, з відповідним збільшенням загальної суми грошового зобов`язання з цього податку.

Якщо після подачі декларації за звітний період платник податків подає нову декларацію з виправленими показниками до закінчення граничного строку подання декларації за такий самий звітний період або подає у наступних податкових періодах уточнюючу декларацію внаслідок виконання вимог пункту 169.4 статті 169 цього Кодексу, то штрафи, визначені у цьому пункті, не застосовуються.

З аналізу наведеної норми вбачається, що нова звітна декларація може бути подана виключно до закінчення граничного строку подання декларації за такий самий звітний період.

Відповідно до пункту 203.1 статті 203 ПК України податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Таким чином, граничним строком подання нової декларації з податку на додану вартість за грудень 2015 року було 20.01.2016, а матеріалами справи підтверджується, що нова декларація подана позивачем 28.01.2016, суд дійшов висновку, що у відповідача не було підстав для прийняття нової декларації з податку на додану вартість за грудень 2015 року.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог у цій частині.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до пункту 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані. Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Враховуючи наведене та встановлені обставини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 9, 14, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Приватного підприємства "Сафінг Груп" (04053, м. Київ, вул. Артема, 53, ідентифікаційний код 39981434) - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві про відмову у прийнятті звітної податкової декларації Приватного підприємства "Сафінг Груп" з податку на додану вартість за грудень 2015 року, яке викладено у квитанції № 1 від 04.01.2016.

Визнати звітну податкову декларацію з податку на додану вартість за грудень 2015 року, подану Приватним підприємством "Сафінг Груп" такою, що подана у день її фактичного отримання Державною податковою інспекцією у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві, - 04.01.2016.

У задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ідентифікаційний код 44116011) на користь Приватного підприємства "Сафінг Груп" (04053, м. Київ, вул. Артема, 53, ідентифікаційний код 39981434) 1378,00 грн сплаченого судового збору.

Рішення набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону № 2147-VIII).

Суддя В.П. Катющенко