Справа № 473/3268/21
Суддя: Федусик А.Г.
Дата ухвалення: 2021-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
__________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2021 р.м.ОдесаСправа № 473/3268/21
Головуючий в 1 інстанції: Лузан Л.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Федусика А.Г.,

суддів: Бойка А.В. та Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби в м.Києві та Київської області на ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 03 вересня 2021 року по справі за позовом Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби в м.Києві та Київської області до ОСОБА_1 про примусове видворення за межі території України, затримання з метою забезпечення видворення,-

В С Т А Н О В И В:

03 вересня 2021 року до суду звернулось Центральне міжрегіональне управління державної міграційної служби в м.Києві та Київської області з позовною заявою до ОСОБА_1 про примусове видворення останнього за межі території України, затримання з метою забезпечення видворення з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, строком на 6 (шість) місяців.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 03 вересня 2021 року у задоволенні заяви Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби в м.Києві та Київської області щодо поновлення строку звернення з позовом до суду було відмовлено, а вказаний адміністративний позов залишено без розгляду.

Не погоджуючись з даною ухвалою суду Центральне міжрегіональне управління державної міграційної служби в м.Києві та Київської області подало апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що ухвала суду першої інстанції прийнята з порушенням норм процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просив її скасувати та направити справу для розгляду до суду першої інстанції.

З огляду на неприбуття сторін, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, у судове засідання 16 вересня 2021 року, колегія суддів у відповідності до ст.311 КАС України вирішила розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. 16 вересня 2021 року було складено повне судове рішення.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для її задоволення.

Приймаючи спірну ухвалу суд першої інстанції посилався на позицію, викладену в постанові Верховного Суду від 08.08.2019 року в справі № 362/1634/19.

Так, касаційний суд по вказаній справі зазначив, що трьохмісячний строк для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення передбачених законом вимог (тобто з дня не виконання рішення про примусове повернення).

За висновками касаційного суду, зазначений строк не обраховується з моменту безпосереднього виявлення такої особи, оскільки вимоги процесуального закону пов`язують початок перебігу строку звернення до суду саме з днем виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення передбачених законом вимог. При цьому, імперативна норма розгляду справи в порядку ст.289 КАС України щодо обов`язковою участю сторін не впливає на обставини, з якими процесуальний закон пов`язує початок перебігу строку звернення до суду.

З аналізу постанови Верховного Суду від 08.08.2019 року в справі №362/1634/19 вбачається, що 18 березня 2019 року Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м.Києві та Київській області в особі Васильківського районного відділу ЦМУ ДМС у м.Києві та Київській області звернулося до суду з позовом до громадянина Народної Республіки Бангладеш та просило винести рішення про його затримання з метою ідентифікації з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, строком на 6 (шість) місяців та примусове видворення за межі території України.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19 березня 2019 року в справі №362/1634/19 вказаний позов задоволено.

Водночас, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18 квітня 2019 року в справі №362/1634/19 апеляційну скаргу громадянина Народної Республіки Бангладеш було задоволено частково, рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19 березня 2019 року скасовано, адміністративний позов залишено без розгляду.

Так, скасовуючи рішення суду першої інстанції, Шостий апеляційний адміністративний суд, з яким погодився і суду касаційної інстанції, зазначив, що позивач пропустив строк для звернення до суду з цим позовом і не заявив клопотання про поновлення цього строку.

Разом з тим, в даній справі Центральне міжрегіональне управління державної міграційної служби в м.Києві та Київської області завило клопотання про поновлення строку звернення з позовом до суду (а.с.14-15) з відповідною аргументацією, в зв`язку з чим колегія суддів приходить до висновку про неможливість застосування правової позиції Верховного Суду по справі №362/1634/19 в межах даних спірних правовідносин по справі №473/3268/21 з огляду на не тотожність обставин, що склались при зверненні з позовом.

Частиною першою статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (далі Закон) передбачено, що іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення (частина п`ята статті 26 Закону).

Згідно з частиною шостою статті 26 Закону контроль за правильним і своєчасним виконанням рішення про примусове повернення іноземця або особи без громадянства здійснюється органом, що його прийняв.

Відповідно до частини першої статті 30 Закону центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

З аналізу наведеного вбачається, що в даних спірних правовідносинах підставою, яка дає суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення передбачених законом позовних вимог про затримання особи та її примусове видворення, є встановлення наявності одночасно двох фактів - не виконання особою (в добровільному порядку) рішення про примусове повернення у відповідний термін, та відсутність поважних причин такого невиконання.

І навпаки, не встановлення факту знаходження особи на території України, тобто невиконання нею рішення про примусове повернення, або встановлення факту невиконання цього рішення з поважних причин, не породжує права суб`єкта владних повноважень на звернення до суду з вимогами про затримання цієї особи та/або її примусове видворення, та відповідно не призводить до початку перебігу строку реалізації такого права шляхом звернення до суду.

Відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною другою статті 122 КАС України передбачено, що для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.

Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення (ч.1 ст.121 КАС України).

На думку колегії суддів, суд першої інстанції, помилково застосувавши до спірних правовідносин правову позицію Верховного Суду по справі №362/1634/19, в якій позивачем не ставилося питання щодо поновлення строку звернення до суду, суд взагалі не дав оцінку доводам та аргументам Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби в м.Києві та Київської області щодо строку звернення до суду, що призвело до необґрунтованої відмови у задоволенні клопотання позивача та, як наслідок, до безпідставного залишення позову без розгляду.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при вирішенні справи було порушено норми процесуального права, а тому, відповідно до ст.317 КАС України, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду, в тому числі питання про поновлення строку на звернення до суду.

Керуючись статтями: 308, 309, 315, 317, 322, 325, 382 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби в м.Києві та Київської області задовольнити, ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 03 вересня 2021 року скасувати.

Прийняти постанову, якою направити справу за позовом Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби в м. Києві та Київської області до ОСОБА_1 про примусове видворення за межі території України, затримання з метою забезпечення видворення, до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя Федусик А.Г.
Судді Бойко А.В. Шевчук О.А.