Справа № 120/11069/21-а
Суддя: Томчук Андрій Валерійович
Дата ухвалення: 2021-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про відмову в забезпеченні адміністративного позову

м. Вінниця

16 вересня 2021 р. Справа № 120/11069/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Томчука А.В., розглянувши заяву про забезпечення позову у справі за позовом Приватного підприємства "Агро+Плодінвест" до Управління Держпраці у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування постанови

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом Приватного підприємства "Агро+Плодінвест" до Управління Держпраці у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування постанови.

Ухвалою від 14.09.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено її розгляд здійснювати в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання у справі на 05.10.2021.

16.09.2021 через систему "Електронний суд" представником позивача подано заяву про забезпечення позову, шляхом:

- заборони Управлінню Держпраці у Вінницькій області пред`являти постанову від 25.08.2021 №ВН 4438/479/АВ/ТД-ФС про накладення штрафу в розмірі 3060000 (три мільйони шістдесят тисяч) гривень за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, винесену заступником начальника Управління Держпраці у Вінницькій області Гаєвим С.О., до примусового виконання, до набрання рішенням суду законної сили;

- зупинення дію припису про усунення виявлених порушень законодавства про працю від 23.07.2021 №ВН 4438/479/АВ, складеного інспектором Управління Держпраці у Вінницькій області Григоренком О.В., до набрання рішенням суду законної сили.

В обґрунтування поданої заяви представник позивача вказав, що строк пред`явлення оскаржуваного рішення до виконання до 25.11.2021. В свою чергу, постанова про накладення штрафу в розмірі 3060000 грн. №ВН 4438/479/АВ/ТД-ФС може бути виконавчим документом, якщо на підставі неї буде відкрито виконавче провадження.

Починаючи з 25.09.2021 відповідач має право розпочати примусове виконання оскаржуваної у цій справі постанови про накладення штрафу. Тому, не вжиття судом заходів забезпечення позову може призвести до того, що навіть у випадку задоволення судом позову та скасування постанови про накладення штрафу, на момент набрання законної сили рішенням суду, суму оспорюваного штрафу буде стягнуто із позивача.

Крім того, заявник зазначив, що за результатами інспекційного відвідування позивача відповідачем складено припис про усунення виявлених порушень законодавства про працю від 23.07.2021 № ВН4438/479/АВ/П. Посилаючись на норми ЗУ "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" представник позивача зауважив, що не вжиття судом заходів забезпечення позову може призвести до того, що навіть у випадку задоволення судом позову та скасування постанови про накладення штрафу, на момент набрання законної сили рішенням суду, відповідач зможе як повторно провести захід державного контролю у формі інспекційного відвідування позивача, так і вжити заходів щодо застосування до позивача штрафних санкцій за невиконання вимог припису.

За цих обставин, невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист прав позивача за захистом яких він звернувся до суду у випадку задоволення позову. Ця обставина є однією із передбачених ч. 1 ст. 150 КАС України самостійних підстав для забезпечення позову.

Позивач має самостійні рахунки, однак окремого рахунку щодо виконання рішень суду не має. Таким чином, здійснення стягнень штрафу призведе до блокування, тобто накладення арешту на рахунки позивача, що спричинить перешкоди в здійсненні господарської діяльності підприємства.

За правилами частини 1 статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Згідно з частиною 2 статті 154 КАС України суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову.

Таким чином, розгляд заяви про забезпечення позову у судовому засіданні здійснюється виключно у разі, якщо матеріали адміністративної справи та заяви про забезпечення позову перешкоджають можливості об`єктивного розгляду заяви без участі сторін.

Проте, у даному випадку, дослідивши матеріали адміністративної справи та заяву про забезпечення позову, суд вважає за можливе розглянути вказану заяву без повідомлення учасників справи.

Визначаючись щодо поданої представником ПП "Агро+Плодінвест" заяви про забезпечення позову, суд виходить з наступного.

Відповідно до частин першої та другої статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з частинами першою та другою статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

В силу приписів частини першої статті 152 КАС України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі і повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову, а також захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Отже, забезпечення позову - це надання заявнику (позивачеві) тимчасової правової охорони його прав та інтересів, за захистом яких він звернувся чи планує звернутися до суду, до вирішення спору судом та набрання рішенням суду законної сили. Заходи забезпечення позову є втручанням суду у спірні правовідносини, тому вони повинні застосовуватися судом з підстав та в порядку, прямо передбачених законом (відповідний правовий висновок наведено у постанові Верховного Суду від 20.03.2019 в справі №826/14951/18).

Суд наголошує, що частиною другою статті 150 КАС України передбачено вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову. Відтак суд, виходячи з конкретних обставин та з урахуванням наданих йому доказів, повинен встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Тобто прийняття рішення про забезпечення позову можливе лише в разі наявності обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення може у майбутньому (1) ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або (2) ефективний захист (поновлення) порушених (оспорюваних) прав або інтересів позивача, або (3) є очевидними ознаками протиправності оскаржуваного рішення та порушення прав позивача цим рішенням.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 №9 "Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" в тій частині, яка стосується загальних положень застосування забезпечення позову, а також Постанови Пленуму Вищого адміністративного Суду України від 06.03.2008 №2 "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства під час розгляду адміністративних справ" розглядаючи клопотання про забезпечення позову, суд (суддя) повинен з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, чи існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з таким клопотанням, позовним вимогам.

Крім того, згідно з Рекомендаціями № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийняті Комітетом Міністрів Ради Європи 13 вересня 1989 року рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта.

Таким чином, обов`язковою передумовою вжиття заходів забезпечення позову є обґрунтованість відповідних вимог сторони, в тому числі із зазначенням очевидних ознак протиправності оскаржуваного рішення, дії або бездіяльності, очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам останньої, неможливості у подальшому без вжиття таких заходів відновлення прав особи, та обов`язковим поданням доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. При цьому ознаки протиправності повинні бути пов`язані саме з порушеними правами, свободами чи інтересами.

Тому, у вирішенні питання про забезпечення позову адміністративний суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

В контексті наведеного, оцінюючи доводи представника позивача, слід вказати наступне.

В оскаржуваній постанові від 25.08.2021 №ВН 4438/479/АВ/ТД-ФС, вказано: "Дата набрання цією постановою законної сили з 25.08.2021. Постанова про накладення штрафу може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з дня її винесення. Строк пред`явлення постанови до виконання до 25.11.2021 (включно). Постанова може бути оскаржена у судовому порядку".

Проаналізувавши мотиви, якими заявник обґрунтовує подану заяву, суд дійшов висновку, що доводи й аргументи сторони позивача не є достатніми та переконливими для висновку про наявність підстав для застосування заходів забезпечення позову за правилами, встановленими статтями 150-151 КАС України. Так, мотиви заяви про забезпечення позову ґрунтується виключно на припущеннях заявника, що вжиті відповідачем заходи щодо примусового стягнення суми накладеного штрафу можуть порушити майнові права та інтереси позивача або істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист та поновлення його порушених прав або інтересів. Доказів пред`явлення до примусового виконання оскаржуваної постанови відповідача представником позивача до заяви додано не було. Обґрунтованих підстав вважати, що вона буде передана для примусового виконання до набрання законної сили судовим рішення у справі судом не встановлено. Суд зазначає, що негативні наслідки, на які посилається позивач у заяві про забезпечення позову, можуть настати лише у випадку пред`явлення оскаржуваної постанови до примусового виконання.

Отже, станом на дату звернення позивача до суду відсутні об`єктивні підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може будь-яким чином вплинути на права, свободи та охоронювані законом інтереси позивача. У той же час, відсутні будь-які аргументи щодо того які труднощі можуть виникнути у майбутньому при виконанні рішення суду у даній справі чи зробити його виконання неможливим.

Суд також зауважує, що для правової оцінки прийнятої постанови належить провести розгляд справи по суті та встановити фактичні обставини справи. Тому суд не встановив підстав для забезпечення позову з мотивів очевидної протиправності рішень суб`єкта владних повноважень, що призводить до порушення прав, свобод та інтересів позивача.

Крім того, визначаючись щодо заяви підприємства в частині клопотання про зупинення дії припису про усунення виявлених порушень законодавства про працю від 23.07.2021 №ВН 4438/479/АВ, складеного інспектором Управління Держпраці у Вінницькій області Григоренком О.В., до набрання рішенням суду законної сили, суд звертає увагу заявника на положеннях пункту 5 частини 3 статті 151 КАС України.

Так, не допускається забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення суб`єкта владних повноважень, яке не є предметом оскарження в адміністративній справі, або встановлення заборони або обов`язку вчиняти дії, що випливають з такого рішення.

В межах даного адміністративного позову в його первинній редакції від 07.09.2021, позивач оскаржує лише постанову про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення від 25.08.2021 №ВН 4438/479/АВ/ТД-ФС. В свою чергу припис від 23.07.2021 №ВН 4438/479/АВ не є предметом оскарження в цій адміністративній справі, що в свою чергу унеможливлює застосування заходів забезпечення позову відносно вказаного рішення суб`єкта владних повноважень.

Таким чином, здійснивши оцінку обґрунтованості доводів представника позивача щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, з урахуванням розумності та обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

При цьому, суд зауважує, що позивач не позбавлений можливості у подальшому повторно ініціювати питання перед судом про доцільність забезпечення його позову на будь-якій стадії розгляду справи у разі встановлення відповідних підстав для цього.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 9, 150, 151, 154, 243, 248, 256 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову в адміністративній справі № 120/11069/21-а.

Ухвала з питань забезпечення адміністративного позову може бути оскаржена. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Томчук Андрій Валерійович