Справа № 440/10809/21
Суддя: Н.Ю. Алєксєєва
Дата ухвалення: 2021-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

16 вересня 2021 рокум. ПолтаваСправа № 440/10809/21

Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Алєксєєва Н.Ю., розглянувши заяву представника позивача Веселова Вадима Григоровича про забезпечення позову у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Гребінківської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

14 вересня 2021 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Гребінківської міської ради про:

- визнання протиправною бездіяльність Гребінківської міської ради щодо не затвердження ОСОБА_1 проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0000 га, кадастровий номер :00:004:0235 для ведення особистого селянського господарства на території Стукалівської сільської ради Гребінківського району Полтавської області та не передання земельної ділянки у власність позивача.;

- зобов`язання Гребінківської міської ради затвердити проекту землеустрою та передати у власність ОСОБА_1 земельну ділянку площею 2,0000 га, кадастровий номер :00:004:0235 для ведення особистого селянського господарства на території Стукалівської сільської ради Гребінківського району Полтавської області.

Разом з позовною заявою представником позивача надано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку площею 2,0000 га, кадастровий номер :00:004:0235 для ведення особистого селянського господарства на території Стукалівської сільської ради Гребінківського району Полтавської області та заборони Гребінківській міській раді вчиняти будь-які дії пов`язані наданням (передання) зазначеної земельної ділянки третім особам.

В обґрунтування заяви представник позивача зазначив, що підставами поданого позову є не затвердження позивачу проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та не надання земельної ділянки у власність, як наслідок порушено конституційне право на набуття у власність землі. Вважає, що з моменту пред`явлення даного позову до суду відповідач (коли останнім стане відомо) має реальну можливість та безперешкодний доступ передати дану земельну ділянку третім особам, що повністю знівелює прийняте судом рішення, ускладнить та взагалі унеможливить його виконання.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд дійшов наступного висновку.

Частинами першою та другою статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Частиною шостою вказаної статті передбачено, що не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які полягають в (або мають наслідком) припиненні, відкладенні, зупиненні чи іншому втручанні у проведення конкурсу, аукціону, торгів, тендера чи інших публічних конкурсних процедур, що проводяться від імені держави (державного органу), територіальної громади (органу місцевого самоврядування) або за участю призначеного державним органом суб`єкта у складі комісії, що проводить конкурс, аукціон, торги, тендер чи іншу публічну конкурсну процедуру.

З аналізу положень статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що забезпеченням адміністративного позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи, визначених заходів з метою створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

Таким чином, забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Заходи забезпечення позову повинні відповідати критеріям розумності, обґрунтованості і адекватності, забезпечення збалансованості інтересів учасників спірних правовідносин, запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів учасників даного судового процесу, а також відповідати змісту позовних вимог.

При розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх доводів, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа звернувшись з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути співмірними з позовними вимогами.

Співмірність, в свою чергу, передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Оцінюючи обґрунтованість заяви представника позивача про забезпечення позову, суд враховує, що ним не наведено обставин та не надано жодних доказів, які б свідчили, що виконання рішення у справі, у разі задоволення позовних вимог з метою захисту прав, свобод та інтересів позивача, буде ускладненим або неможливим без вжиття заходів забезпечення позову, а також, що для відновлення таких прав і свобод необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Суд зауважує, що за змістом статті 118 Земельного кодексу України порядок безоплатної передачі земельних ділянок у власність громадянам передбачає визначену земельно-правову процедуру, яка включає такі послідовні стадії: 1) подання громадянином до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування клопотання щодо отримання земельної ділянки у власність; 2) отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (або мотивованої відмови у його наданні) та розроблення проекту землеустрою у разі надання дозволу; 3) погодження проекту землеустрою відповідним уповноваженим органом згідно приписів статті 186-1 ЗК України; 4) здійснення державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі; 5) подання громадянином погодженого проекту землеустрою до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування; 6) прийняття рішення про затвердження проекту землеустрою та передачу земельної ділянки у власність.

Отже, надання дозволу на розробку проекту землеустрою є лише однією із стадій процесу отримання права власності чи користування на земельну ділянку.

Відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених в постановах від 28 листопада 2018 року у справі №826/5735/16, від 23 січня 2019 року у справі №308/10112/16-а, від 18 грудня 2019 року у справі №160/4211/19 отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного вирішення питання про надання її у власність та не гарантує особі чи невизначеному колу осіб набуття такого права, оскільки дозвіл не є правовстановлюючим актом.

Згідно зі статтею 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, заявник лише допускає, що невжиття заходів забезпечення позову може значно ускладнити виконання рішення за результатами розгляду справи і ефективному захисту прав позивача та припускає можливе набуття у користування третьою особою спірної земельної ділянки.

У матеріалах справи докази, що підтверджують необхідність застосування заходів забезпечення позову, також відсутні.

Накладення арешту на майно та кошти фізичних або юридичних осіб не передбачено нормами Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а тому заява представника позивача про забезпечення адміністративного позову залишається судом без задоволення.

Керуючись статтями 150, 154, 241, 243, 248, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити представнику позивача Веселову Вадиму Григоровичу в задоволенні заяви про забезпечення адміністративного позову ОСОБА_1 до Гребінківської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Копію ухвали направити представнику позивача.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Другого апеляційного адміністративного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII.

Суддя Н.Ю. Алєксєєва