Справа № 200/9605/21
Суддя: Загацька Т.В.
Дата ухвалення: 2021-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2021 р. Справа№200/9605/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Загацька Т.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Управління пенсійного фонду України у м.Краматорську Донецької області (84302, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Поштова, 5), в якому просить:

- визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області, якими виключено з загального стажу ОСОБА_1 період його роботи з 07.08.1990 по 30.04.1991, з 30.04.1991 по 19.12.1991 та з 03.01.1992 по 29.11.1993;

- зобов`язати управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області зарахувати до загального стажу ОСОБА_1 період його роботи з 07.08.1990 по 30.04.1991, з 30.04.1991 по 19.12.1991 та з 03.01.1992 по 29.11.1993, та вжити заходи щодо перегляду нарахованої пенсії з урахуванням зазначеного періоду страхового стажу та виплатити недоплачену різницю пенсії.

Ухвалою від 03.08.2021 відкрито спрощене позовне провадження у даній справі без проведення судового засідання та повідомлення сторін.

З 18.08.2021 по 30.08.2021 головуючий суддя Загацька Т.В. перебувала у щорічній основній відпустці та з 31.08.2021 по 14.09.2021 у щорічній додатковій відпустці.

Ухвалами від 15.09.2021 замінено відповідача - Управління пенсійного фонду України у м.Краматорську Донецької області на правонаступника Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, 84122, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3) у справі №200/9605/21; відмовлено у задоволенні заяви Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що йому було призначено пенсію, яку він отримував до травня 2021 року у розмірі 10032,36 грн. У травні 2021 року отримав пенсію у розмірі 9363,99 грн. У червні 2021 року звернувся до відповідача за роз`ясненням з причин зменшення розміру пенсії. В усній формі було повідомлено, що при проведенні перевірки документів було виявлено що в трудовій книжці на записах №№9-15 нечітко видно відбитки печаток, а тому цей період роботи не можуть врахувати в страховий стаж. 03.07.2021 на адресу відповідача був направлений адвокатський запит, але до теперішнього часу відповіді не надано. Позивач, вважаючи свої права порушеними, звернувся до суду з цим позовом.

Відповідач проти задоволення заявлених позивачем вимог заперечував, підстави незгоди визначив в наданому до суду відзиві. За змістом відзиву, ОСОБА_1 , призначена пенсія за віком з 09.11.2020, страховий стаж склав: 44 років 0 місяців 17 днів, розмір пенсії склав - 10027,89 грн. При подальшій перевірці пенсійної справи на відповідність призначеної пенсії діючому законодавству управлінням були виключені періоди стажу: з 30.04.1991 по 19.12.1991; з 03.01.1992 по 29.11.1993. Управлінням зазначено, що період роботи з 07.08.1990 по 30.04.1991 враховано до загального стажу. Після виключення вищезазначених періодів роботи, стаж складає: 41 рік 6 місяців 1 день, розмір пенсії - 9363,99 з урахуванням періоду з 07.08.1990 по 30.04.1991. При розгляді трудової книжки ОСОБА_1 встановлено, що в період роботи з 30.04.1991 по 19.12.1991 в Індивідуальній науково-виробничій фірмі «Корал», виправлення у даті звільнення ніким не завірено, що є порушенням вимог пункту 2.5 Інструкції. Крім того, період роботи в Виробничо-комерційній фірмі «Лоція» з 03.01.1992 по 29.11.1993 печатка підприємства не читається, що є порушенням пункту 2.14 Інструкції №58. У зв`язку з цим зарахувати періоди роботи, згідно наданої трудової книжки, до страхового стажу ОСОБА_1 неможливо. Отже, представник відповідача вважає, що управлінням не було порушено норм діючого законодавства, а тому просить суд відмовити у задоволенні позову.

Розгляд справи проведено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянином України (паспорт серії НОМЕР_1 ), відповідно до ст.43 КАС України здатний здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки.

Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, 84122, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3) орган виконавчої влади, який в даних правовідносинах здійснює повноваження, покладені Положенням про Пенсійний фонд України, затвердженим Указом Президента України від 06 квітня 2011 року №384/2011 (далі за текстом - Положення №384/2011).

Положенням про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року №28-2 на управління покладені повноваження, зокрема, щодо призначення (здійснення перерахунку) і виплати пенсії, щомісячного довічного грошове утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат відповідно до законодавства; забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством (підпункти 7,8 пункту 4 Положення).

ОСОБА_1 призначена пенсія за віком з 09.11.2020, страховий стаж склав: 44 років 0 місяців 17 днів, розмір пенсії склав - 10027,89 грн.

Відповідно до довідки від 24.06.2021 №458/02-45 ОСОБА_1 отримував пенсію у січні 2021 року у розмірі 10032,36 грн, з лютого по квітень 2021 року у розмірі 10032,02 грн, з травня по червень 2021 року у розмірі 9363,99 грн.

Згідно витягу з підсистемі ППВП ПФУ ОСОБА_1 було проведено перерахунок пенсії з травня 2021 року, у зв`язку з уточненням даних в ЕПС.

Після проведення вказаного перерахунку розмір пенсії позивача склав 9363,99 грн.

Згідно копії трудової книжки серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 працював з 30.04.1991 по 19.12.1991 в Індивідуальній науково-виробничій фірмі «Корал» (записи №№11-13), з 03.01.1992 по 29.11.1993 в Виробничо-комерційній фірмі «Лоція» (записи №№14-15).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд приходить до наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Закон України від 09 липня 2003 року №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі Закон №1058-IV), розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Згідно з частиною першою статті 44 Закону №1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону №1058 починаючи з 1 січня 2020 року право на призначення пенсії за віком після досягнення пенсійного віку мають особи за наявності страхового стажу не менше 27 років.

Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії (частина п`ята статті 45 Закону № 1058-IV).

Статтею 62 Закону України від 05.11.1991 №1788-XII "Про пенсійне забезпечення" визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня1993 року №637 (далі - Порядок №637), визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 20 Порядку №637, у тих випадках, коли і трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, встановлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ організацій або їх правонаступників (додаток №5).

Відповідач стверджує, що відсутня можливість зарахування до загального стажу періодів роботи з 30.04.1991 по 19.12.1991 в Індивідуальній науково-виробничій фірмі «Корал» через виправлення у даті звільнення, яке ніким не завірено, що є порушенням вимог пункту 2.5 Інструкції та з 03.01.1992 по 29.11.1993 в Виробничо-комерційній фірмі «Лоція», оскільки печатка підприємства не читається, що є порушенням пункту 2.14 Інструкції №58.

Суд не погоджується з даними твердженнями відповідача з огляду на наступне.

За приписами пункту 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (далі - Інструкція від 29.07.1993 №58), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за №110, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

При цьому, як передбачено пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 №301 «Про трудові книжки працівників», заповнення трудової книжки вперше провадиться адміністрацією підприємства, установи, організації в присутності працівника, а відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

Відповідно до п.2.4 Інструкції №58 від 29.07.1993 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Згідно з п.2.6 Інструкції №58 від 29.07.1993 у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

Відповідно до п.4.1 Інструкції №58 від 29.07.1993 у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Отже, обов`язок щодо внесення достовірних та правильних записів до трудової книжки працівника покладається саме на власника або уповноважений ним орган, тобто на роботодавця.

Відповідно до п.2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» , затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (в редакції чинній на момент звернення позивача з заявою про призначення пенсії) (далі - Порядок №22-1), до заяви для призначення пенсії за віком додаються такі документи (надаються копії документів з оригіналами): паспорт та документи про місце проживання (реєстрації) особи; документ про присвоєння реєстраційного номеру; трудова книжка (відомості про роботу); диплом, атестат училища, які стверджують денну форму навчання; свідоцтво про шлюб (для жінок); свідоцтво про народження дітей (для жінок); та інші документи.

Згідно з п.п.3 п.4.2 Порядку №22-1 орган, що призначає пенсію, перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Відповідно до п.4.7 Порядку №22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що право органів, які призначають пенсію, вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі, не повинно нівелювати обов`язок пенсійного органу щодо установлення права особи на одержання пенсії на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів, як це визначено у пункті 4.7 Порядку №22-1.

В даному випадку, орган Пенсійного фонду не здійснив жодних дій, спрямованих на отримання відомостей або додаткових документів, на підставі яких можна було б переконатися у достовірності поданих документів на підтвердження стажу позивача.

Щодо спірного періоду роботи позивача з 30.04.1991 по 19.12.1991 в Індивідуальній науково-виробничій фірмі «Корал», які не враховані відповідачем до загального трудового стажу позивача через наявність виправлення у даті звільнення, яке ніким не завірено, суд зазначає, що дійсно з наявної в матеріалах справи копії трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 встановлено, що в ній наявні записи №11-13, відповідно до яких позивач працював в Індивідуальній науково-виробничій фірмі «Корал».

При цьому, судом встановлено, що у записі №13 трудової книжки позивача дійсно наявні виправлення, а саме у даті звільнення.

Водночас, суд зауважує, що можливість внесення виправлень у записах в трудовій книжці передбачена вищенаведеними приписами п.2.6 Інструкції №58 від 29.07.1993 і їх наявність не може свідчити про недостовірність такого запису.

Крім того, сам факт роботи позивача в Індивідуальній науково-виробничій фірмі «Корал» пенсійним органом не ставиться під сумнів, бо в іншій частині записи про цей період роботи є чіткими та без виправлень, завірені відповідною печаткою цього підприємства.

Фактично підставою для не врахування всього періоду роботи позивача в Індивідуальній науково-виробничій фірмі «Корал» до його загального трудового стажу стали сумніви відповідача щодо дати закінчення цього періоду роботи, однак, як зазначено вище, такі сумніви є необґрунтованими та не можуть бути підставою для не зарахування всього періоду роботи ОСОБА_1 в Індивідуальній науково-виробничій фірмі «Корал» до його загального трудового стажу.

Щодо спірного періоду роботи позивача з 03.01.1992 по 29.11.1993 в Виробничо-комерційній фірмі «Лоція», який не врахований відповідачем до загального трудового стажу позивача оскільки печатка підприємства не читається, суд зазначає наступне.

З трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 також встановлено, що в ній наявні записи №14-15.

Вказані записи є чіткими і не містять жодних виправлень чи неточностей та завірені відбитком печатки роботодавця.

Водночас, на переконання відповідача, нечіткий відтиск печатки (нечитабельність її змісту), проставленої на вищевказаних записах трудової книжки позивача за період роботи в Виробничо-комерційній фірмі «Лоція» позбавляє можливості підтвердити даний період роботи ОСОБА_1 .

Однак, суд не погоджується з такими доводами пенсійного органу, оскільки, як зазначалося вище, вказані записи у трудовій книжці позивача містять всі необхідні відомості щодо дати та підстав звільнення з роботи ОСОБА_1 з вищевказаного підприємства, не має виправлень та неточностей, які б могли викликати обґрунтовані сумніви щодо дати звільнення позивача, тим більше, що і сам відповідач не зазначає жодних зауважень до змісту цього запису.

Поряд із цим суд зауважує, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення його трудової книжки та бухгалтерських документів на підприємстві, тому неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на загальних підставах.

Наведене вище узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній у постанові №687/975/17 від 21.02.2018.

За таких обставин, пенсійний орган фактично переклав відповідальність за належне та правильне оформлення трудової книжки та інших документів щодо відомостей про періоди роботи на позивача, що є непропорційним заявленій легітимній меті (підтвердження періодів роботи позивача), тому зазначені дії не можна вважати такими, які вчинені обґрунтовано, добросовісно та розсудливо.

Водночас, за змістом наведених норм відповідальним за заповнення трудової книжки є підприємство роботодавець.

За правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 06.03.2018 у справі №754/14898/15-а, не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальною обставиною є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Враховуючи наведене, суд вважає, що недоліки оформлення трудової книжки відповідачем частково виявлені вірно, але вони не можуть вважатися достатньою підставою для відмови позивачеві у зарахуванні цього періоду роботи до його загального страхового стажу на підставі трудової книжки, оскільки вина позивача в тому, що трудова книжка заповнена роботодавцем із порушенням встановленого порядку, відсутня.

При цьому, суд враховує відсутність вини позивача у наявних зауваженнях щодо заповнення записів у його трудовій книжці відносно спірних періодів роботи, з огляду на те, що обов`язок належного оформлення таких документів покладається не на працівника, а на роботодавця чи інших уповноважених осіб, тому це не може позбавити громадян конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питання надання пенсії за віком.

Також відповідачем не надано доказів того, що позивач не працював або його періоди роботи не відповідають дійсності, чи записи у трудовій книжці позивача стосовно стажу роботи зроблені неправильно, неточно або з іншими вадами, які заважають їх зарахуванню до стажу роботи, або взагалі відсутні, а тому суд вважає за можливе вважати їх як належною інформацією, яка утримує в собі доказову складову на підтвердження права позивача на пенсійне забезпечення.

Відтак суд вважає необґрунтованими та безпідставними доводи відповідача щодо неврахування періодів роботи позивача з 30.04.1991 по 19.12.1991 в Індивідуальній науково-виробничій фірмі «Корал» та з 03.01.1992 по 29.11.1993 в Виробничо-комерційній фірмі «Лоція», до її загального трудового стажу, з підстав того, що вони заповнені з порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок.

Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

За встановлених обставин, суд доходить висновку, що стаж роботи позивача з 30.04.1991 по 19.12.1991 в Індивідуальній науково-виробничій фірмі «Корал» та з 03.01.1992 по 29.11.1993 в Виробничо-комерційній фірмі «Лоція» підтверджується відповідними записами в трудовій книжці, що є достатнім для зарахування цих періодів роботи до загального трудового стажу останньої, а тому неврахування відповідачем цих періодів до загального трудового стажу позивача є протиправними.

Позовні вимоги в частині зарахування періоду роботи з 07.08.1990 по 30.04.1991 до загального стажу задоволенню не підлягають, оскільки в матеріалах справи відсутні докази такого не зарахування.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною третьою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

На підставі вищевикладеного, суд вважає заявлені позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на приписи статті 77 КАС України стосовно обов`язку доказування правомірності своїх дій суб`єктом владних повноважень судне приймає доводи відповідача щодо недоведеності позивачем порушення його права на отримання пенсійних виплат.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд дійшов таких висновків.

При зверненні до суду із позовом позивачем сплачено судовий збір у сумі 908 грн.

Згідно з положеннями частини 3 статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Судовий збір підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача в розмірі 454 грн.

Керуючись статтями 2, 3, 5, 9, 77, 90, 139, 241-246, 255, 262, 263, 295, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження згідно даних з ЄДР: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3, ) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, якими виключено з загального стажу ОСОБА_1 період його роботи з 30.04.1991 по 19.12.1991 та з 03.01.1992 по 29.11.1993.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до загального стажу ОСОБА_1 період його роботи з 30.04.1991 по 19.12.1991 та з 03.01.1992 по 29.11.1993, та вжити заходи щодо перегляду нарахованої пенсії з урахуванням зазначеного періоду страхового стажу та виплатити недоплачену різницю пенсії.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 454 грн.

Повне судове рішення складено 15.09.2021.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя Т.В.Загацька