Справа № 360/919/20
Суддя: К.О. Пляшкова
Дата ухвалення: 2021-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
Іменем України

15 вересня 2021 рокуСєвєродонецькСправа № 360/919/20

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Пляшкова К.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду 02 березня 2020 року надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (далі відповідач, ГУПФУ в Луганській області), в якому з урахуванням уточненого адміністративного позову, поданого до суду 24 березня 2020 року, позивачем заявлено такі вимоги:

1) визнати протиправними дії відповідача щодо зменшення основного розміру призначеної пенсії з 88 % до 83 % сум грошового забезпечення, починаючи з 01 січня 2003 року;

2) зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату призначеної пенсії в основному розмірі 88 % сум грошового забезпечення, починаючи з 01 січня 2003 року, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з урахуванням проведених виплат та виплати заборгованості з 01 січня 2003 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, відповідно до витягу з наказу Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи, Командира військової частини ДО 150 (по стройовій частині) с. Лоскутівка від 27 листопада 2002 року № 263 позивача, старшого помічника 1040 мобілізаційної групи, відповідно до Положення про проходження військової служби особами офіцерського складу, прапорщиками (мічманами) Збройних Сил України звільнено з військової служби у запас за пунктом 67 підпунктом «б» (за станом здоров`я) з правом носіння військової форми одягу та оголошенням Подяки наказом Міністра України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи від 14 листопада 2002 року № 264. Позивач має загальну вислугу років - 30 років 10 місяців 21 день.

З листопада 2002 року позивачу призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», розмір призначеної пенсії виходячи з вислуги років - 31 рік - становив 83 % від грошового забезпечення.

Однак, згідно з наказами від 27 листопада 2002 року № 263, від 14 листопада 2002 року № 264 та медичної довідки від 26 вересня 2002 року № 247/5575 позивач звільнений з військової служби в запас за пунктом 67 підпунктом «б» (за станом здоров`я), тому відсотковий розмір пенсії мав бути 88 %, а не 83 %.

Позивач звернувся до відповідача із заявою від 14 січня 2020 року з вимогою перерахувати основний розмір пенсії за вислугу років і надав додатково документи: наказ від 27 листопада 2002 року № 263, від 14 листопада 2002 року № 264, медичну довідку від 26 вересня 2002 року № 247/5575, які свідчать, що позивач був звільнений з військової служби за станом здоров`я, тому згідно із статтею 13 Закону 2262-XII йому мали призначити пенсію за вислугу років виходячи з 55 % за 20 років служби та 3 % за кожен рік вислуги понад 20 років.

У відповіді від 14 січня 2020 року № 97-89/Б-01/8-1200/20 відповідач погодився з вимогами позивача, але в перерахунку пенсії та виплаті заборгованості відмовив.

Позивач вважає такі дії відповідача протиправними, оскільки вони суперечать вимогам чинного законодавства та порушують право позивача на отримання пенсії у 88 % розмірі грошового забезпечення, починаючи з 01 січня 2003 року.

Ухвалою від 10 березня 2020 року позовну заяву залишено без руху, запропоновано позивачу усунути недоліки позовної заяви (арк. спр. 23).

Ухвалою від 18 березня 2020 року продовжено позивачу строк на усунення недоліків позовної заяви (арк. спр. 30-32).

Від позивача 24 березня 2020 року надійшла уточнена позовна заява (арк. спр. 35-37).

Ухвалою від 30 березня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду після усунення її недоліків та відкрито провадження у справі; визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (арк. спр. 47-48).

Ухвалою від 30 березня 2020 року зупинено провадження в справі до набрання законної сили рішенням Великої Палати Верховного Суду у справі № 510/1286/16-а (арк. спр. 49).

Від ГУПФУ в Луганській області 13 квітня 2020 року надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог з таких підстав (арк. спр. 69-70).

Позивач перебуває на обліку в ГУПФУ в Луганській області та отримує пенсію відповідно до Закону № 2262-ХІІ.

Відповідно до статті 99 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» та постанови Кабінету Міністрів України від 02.11.2006 № 1522 «Про передачу органам Пенсійного фонду України функцій з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян» до органів Пенсійного фонду України передані функції призначення (перерахунку) і виплати пенсій військовослужбовцям з 01 січня 2007 року. До 01 січня 2007 року ОСОБА_1 не знаходився на обліку в ГУПФУ в Луганській області.

Згідно з електронною базою даних пенсіонерів силових структур позивач отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» по лінії Міністерства оборони України (звільнений у запас 27 листопада 2002 року відповідно статті 67 «б»). Інформація щодо дати, з якої призначено пенсію ОСОБА_1 , в ГУПФУ в Луганській області відсутня.

Однак, на час призначення пенсії позивачу (вислуга років - 31 рік) її розмір у відсотковому відношенні згідно з електронною базою даних склав 83 % (50 % - за вислугу 20 років звільненого в запас, 11 *3= 33 % за кожен рік вислуги понад 20 років).

Позивач помилково вважає, що має право на обчислення пенсії з розміру 55 % відповідних сум грошового забезпечення, як звільнений у відставку за віком або за станом здоров`я, оскільки ОСОБА_1 звільнено у запас, а не у відставку.

Позивачем 16 квітня 2020 року подано відповідь на відзив, в якій зазначено, що відповідач помилково вважає, що особи звільнені в запас за станом здоров`я не мають права на 55 % відповідних сум грошового забезпечення (арк. спр. 71).

Ухвалою від 18 серпня 2021 року поновлено провадження в справі (арк. спр. 84).

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 КАС України, суд встановив таке.

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) отримує пенсію за вислугу років, призначену за Законом № 2262-ХІІ, по лінії Міністерства оборони України, що підтверджено відповідними документами (арк. спр. 3, 4).

Згідно з копіями витягів з наказів Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи від 14 листопада 2002 року № 264 та від 27 листопада 2002 року № 263 ОСОБА_1 , старший помічник начальника 1040 мобілізаційної групи, відповідно до Положення про проходження військової служби особами офіцерського складу, прапорщиками (мічманами) Збройних Сил України звільнений з військової служби у запас за пунктом 67 підпунктом «б» (за станом здоров`я) з правом носіння військової форми одягу з 27 листопада 2002 року, вислуга років календарна: 30 років, пільгова: 31 рік 1 місяць (арк. спр. 7, 8).

Копією посвідчення від 16 січня 2003 року серії НОМЕР_2 підтверджено, що позивачу призначено пенсію за вислугу років з 28 листопада 2002 року (арк. спр. 4).

Позивач звернувся до ГУПФУ в Луганській області із заявою від 14 січня 2020 року з вимогою перерахувати основний розмір пенсії за вислугу років, виходячи з 55 % грошового забезпечення за 20 років служби та 3 % за кожен рік вислуги понад 20 років (арк. спр. 38, 42).

Листом від 14 січня 2020 року № 97-89/Б-01/8-1200/20 відповідач відмовив позивачу в перерахунку пенсії з тих підстав, що відповідно до пункту «а» статті 13 Закону № 2262-ХІІ право на пенсію, виходячи з 55 % грошового забезпечення за 20 років служби та 3 % за кожен рік вислуги понад 20 років, мають особи, які звільнені у відставку за віком або за станом здоров`я, а позивач звільнений за станом здоров`я в запас (арк. спр. 39-40).

Також судом з електронної бази даних ПФУ встановлено, що до перерахунку пенсії позивача, здійсненого відповідно до Постанови № 103, основний розмір пенсії складав 83 % суми грошового забезпечення, однак за наслідками проведеного 14 квітня 2018 року перерахунку зменшений до 70 % грошового забезпечення (арк. спр. 56).

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2019 року в справі № 360/3973/19, серед іншого, зобов`язано ГУПФУ в Луганській області здійснити з 01 січня 2018 року перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно до статті 63 Закону № 2262-ХІІ, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 83 % сум грошового забезпечення, та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум (арк. спр. 59-62).

На виконання рішення суду ГУПФУ в Луганській області здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно до статті 63 Закону № 2262-ХІІ, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 83 % сум грошового забезпечення з 01 січня 2018 року, що підтверджено рішенням про перерахунок від 17 січня 2020 року та розрахунком на доплату (арк. спр. 57-58).

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і відзив учасників справи, суд виходить з такого.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України від 25.03.1992 № 2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон № 2232-ХІІ).

Згідно з частиною першою статті 1 Закону № 2232-ХІІ (тут і надалі положення Закону наведені в редакції, чинній на час звільнення позивача з військової служби) військова служба у Збройних Силах України та інших військових формуваннях є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній з захистом Вітчизни. Час проходження військової служби зараховується громадянам до загального стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Порядок проходження громадянами України військової служби, їх права та обов`язки визначаються цим Законом, положеннями про проходження військової служби відповідними категоріями військовослужбовців, які затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами (частина друга статті 1 Закону № 2232-ХІІ).

Статтею 3 Закону № 2232-ХІІ визначено, що правовою основою загального військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, інші закони України, а також нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання загального військового обов`язку, військової служби та статусу військовослужбовців.

Згідно з пунктом «б» частини першої статті 24 Закону № 2232-ХІІ початком проходження військової служби вважається: день зарахування до списків особового складу військової частини (військового закладу, установи тощо) - для військовозобов`язаних і жінок, які вступають на військову службу за контрактом.

Закінченням проходження військової служби вважається день, з якого військовослужбовець виключений наказом по військовій частині (військовому закладу, установі тощо) із списків особового складу (частина друга статті 24 Закону № 2232-ХІІ).

Згідно з частиною першою статті 26 Закону № 2232-ХІІ звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється:

а) в запас, якщо військовослужбовці не досягли граничного віку перебування військовозобов`язаних у запасі і за станом здоров`я придатні до військової служби в мирний або воєнний час;

б) у відставку, якщо військовослужбовці досягли граничного віку перебування військовозобов`язаних у запасі або визнані військово-лікарськими комісіями непридатними за станом здоров`я до військової служби з виключенням з військового обліку.

Пункт 62 Положення про проходження військової служби особами офіцерського складу, прапорщиками (мічманами) Збройних Сил України, затвердженого Указом Президента України від 07.11.2001 № 1053/2001 (далі Положення про проходження служби) (в редакції, чинній на час звільнення позивача з військової служби) містить аналогічну за змістом правову норму.

Відповідно до пункту «б» частини сьомої статті 26 Закону № 2232-ХІІ офіцери, які проходять кадрову військову службу, звільняються з військової служби: за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність або обмежену придатність до військової служби.

Така ж правова норма вказана в підпункті «б» пункту 67 Положення про проходження служби.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-XII).

Частиною першою статті 15 Закону № 2011-XII визначено, що пенсійне забезпечення військовослужбовців після звільнення їх з військової служби провадиться відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ».

Статтею 13 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262-ХІІ) у редакції, чинній на час призначення позивачу пенсії за вислугу років, передбачено, що пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах:

а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт «а» статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення;

б) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають загальний трудовий стаж 25 календарних років і більше, з яких не менше 12 років і 6 місяців становить військова служба, служба в органах внутрішніх справ або служба в державній пожежній охороні (пункт «б» статті 12): за загальний трудовий стаж 25 років - 50 процентів і за кожний рік стажу понад 25 років - один процент відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43);

в) особам, зазначеним у пунктах «а» і «б» цієї статті, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, розмір пенсії за вислугу років збільшується на 10 процентів, а віднесеним до категорій 2, 3 - на 5 процентів відповідних сум грошового забезпечення.

Загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.

Статтею 43 Закону № 2262-ХІІ передбачено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Статтею 51 Закону № 2262-ХІІ визначено, що при настанні обставин, які тягнуть за собою зміну розміру пенсій, призначених військовослужбовцям строкової служби та їх сім`ям, перерахунок цих пенсій провадиться відповідно до строків, встановлених частиною четвертою статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Перерахунок пенсій, призначених особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців.

Перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

Питання перерахунку раніше призначених пенсій регламентовано статтею 63 Закону № 2262-XII, згідно з якою перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.

Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.

Перерахунок пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції), які мають право на пенсійне забезпечення або одержують пенсію на умовах цього Закону, здійснюється з урахуванням видів грошового забезпечення, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством для поліцейських.

Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Як визначено в пункті «б» частини сьомої статті 26 Закону № 2232-ХІІ та підпункті «б» пункту 67 Положення про проходження служби, за станом здоров`я військовослужбовці звільняються на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність або обмежену придатність до військової служби.

При цьому, частиною першою статті 26 та пунктом 62 Положення про проходження служби визначено, що звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в запас або у відставку, що безпосередньо залежить від віку військовослужбовця та його придатності до військової служби в мирний або воєнний час. У разі звільнення військовослужбовця у відставку, він знімається з військового обліку.

З вищевикладеного суд дійшов висновку, що військовослужбовець може бути звільнений з військової служби за станом здоров`я, як у запас, так і у відставку, в залежності від його придатності до військової служби. У разі звільнення за станом здоров`я у відставку, військовослужбовець також знімається з військового обліку.

В залежності від того як звільнений військовослужбовець, у запас чи відставку, в пункті «а» статті 13 Закону № 2262-ХІІ визначений відсотковий розмір пенсії від грошового забезпечення за 20 років служби. Так, звільненому в запас військовослужбовцю, який має вислугу 20 років і більше, за вислугу 20 років визначається розмір пенсії в 50 процентів, а звільненому у відставку за віком або станом здоров`я 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення.

З вищеописаних доказів судом встановлено, що позивач звільнений з військової служби у запас з направленням на облік до військкомату за місцем проживання за станом здоров`я з вислугою років 31 рік та йому призначено пенсію за вислугу років у розмірі 83 % грошового забезпечення (50 % - за вислугу 20 років звільненого в запас, 11 *3= 33 % за кожен рік вислуги понад 20 років).

Зважаючи на встановлені судом обставини, суд погоджується з твердженнями відповідача, що позивачу призначена пенсія із дотриманням положень статті 13 Закону № 2262-ХІІ, тому вимоги позивача про призначення йому пенсії у розмірі 88 % грошового забезпечення є безпідставними.

Суд також вважає за необхідне звернути увагу, що згідно з медичною довідкою від 26 вересня 2002 року № 247/5575 позивач за наслідками проходження військово-лікарської комісії визнаний обмежено придатним до військової служби, що відповідно до частини першої статті 26 Закону № 2232-ХІІ виключає можливість звільнення військовослужбовця за станом здоров`я у відставку (арк. спр. 9).

Отже, судом встановлено, що позивачу при призначенні пенсії за вислугу років з 28 листопада 2002 року правильно визначено розмір пенсії 83 % грошового забезпечення, тому відповідач правомірно листом від 14 січня 2020 року № 97-89/Б-01/8-1200/20 повідомив позивача про відсутність підстав для перерахунку його пенсії та її обрахунку в іншому відсотковому розмірі.

Оскільки статтею 63 Закону № 2262-ХІІ визначено, що підставою для вчинення дій, спрямованих на перерахунок раніше призначених пенсій, є подання пенсіонером додаткових документів, які дають право на подальше підвищення пенсії, а в даному випадку позивачем подано документи, які не підтверджують право позивача на отримання пенсії у більшому розмірі, суд дійшов висновку, що за відповідачем обов`язок щодо вчинення таких дій не виник, тому позовна вимога про визнання протиправними дій відповідача є необґрунтованою та в її задоволенні слід відмовити.

Як наслідок, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні вимоги про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії, як похідної від основної вимоги про визнання дій протиправними.

Що стосується інших обставин, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення, суд вважає за необхідне зауважити, що у пункті 25 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» зазначено, що суд зобов`язаний надавати відповідь на кожен із специфічних, доречних та важливих доводів заявника. Виходячи з позиції цього суду, що висловлена в пункті 42 рішення «Бендерський проти України», судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються.

Вказані вимоги зобов`язують суди при вирішенні справи у кожному конкретному випадку вживати передбачені законом заходи з метою з`ясування всіх обставин у справі, що мають значення для вирішення спору, встановити та надати вичерпну оцінку фактичним обставинам у межах спірних правовідносин з метою з`ясування об`єктивних причин та факторів, що зумовили настання для платника негативних наслідків у вигляді порушеного права, що підлягає захисту, та в достатній мірі висвітлити мотиви прийняття конкретних рішень.

З урахуванням зазначеного суд не надає оцінку іншим доводам сторін, оскільки вищевикладені факти та обставини є безумовною підставою для відмови в задоволенні позовних вимог, а інші доводи не мають суттєвого впливу на рішення суду за результатами вирішення цього спору.

За правилами, визначеними статтею 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись статтями 2, 9, 72, 77, 90, 94, 139, 241-246, 250, 255, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (місцезнаходження: 93404, Луганська область, місто Сєвєродонецьк, вулиця Шевченка, будинок 9, код за ) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя К.О. Пляшкова