Справа № 300/4581/21
Суддя: Скільський І.І.
Дата ухвалення: 2021-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
"13" вересня 2021 р. справа № 300/4581/21
м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Скільський І.І., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Івано-Франківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-
В С Т А Н О В И В:
25.08.2021 ОСОБА_1 (надалі також - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Івано-Франківського обласного територіального центру комплектування і соціальної підтримки (надалі також - відповідач, обласний територіальний центр), в якому просить:
- визнати протиправною бездіяльність Івано-Франківського обласного територіального центру комплектування і соціальної підтримки щодо ненарахування та невиплати середнього заробітку (середнього грошового забезпечення) за весь час затримки виплати належних позивачу індексації грошового забезпечення за період з 18.06.2015 по 28.02.2018 та грошової компенсації за невикористані в період з 2015 по 2018 роки календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій по день фактичного розрахунку, тобто за період з 01.04.2018 по 26.07.2021 включно;
- зобов`язати Івано-Франківський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки нарахувати та виплати середній заробіток (середнє грошове забезпечення) за весь час затримки виплати належних позивачу індексації грошового забезпечення за період з 18.06.2015 по 28.02.2018 та грошової компенсації за невикористані в період з 2015 по 2018 роки календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій по день фактичного розрахунку, тобто за період з 01.04.2018 по 26.07.2021 включно, в сумі 440004,48 грн.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30.08.2021 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, у зв`язку із невідповідністю адміністративного позову вимогам, встановлених частинами 6 статті 161, частини 1 статті 123 КАС України (надалі по тексту також - КАС України, Кодекс).
Усунення недоліків позовної заяви визначено шляхом подання обґрунтованої заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду в частині позовних вимог про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання нарахувати та виплатити середній заробіток (грошове забезпечення) за час затримки виплати грошової компенсації за невикористані в період з 2015 по 2018 роки календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій, разом з доказами поважності причин такого пропуску.
На усунення таких недоліків встановлено десятиденний строк з дня вручення вказаної ухвали суду.
06.09.2021 на адресу суду від позивача надійшла заява про поновлення строку звернення до суду. У даній заяві позивач зазначає, що на момент виключення його зі списків особового складу відповідач не провів з ним повного розрахунку та не здійснив виплату належних сум при звільненні. Зокрема не виплачено індексацію грошового забезпечення за період з 18.06.2015 по 28.02.2018 та грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 по 2018 роки. Виплату сум індексації грошового забезпечення та грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 по 2018 роки відповідачем проведено частково, а саме:
- 26.07.2021 відповідачем здійснено перерахування на картковий рахунок ОСОБА_1 , 77 572,36 грн., - частину індексації грошового забезпечення.
Враховуючи той факт, що повний розрахунок відповідачем проведено 26.07.2021, а позовну заяву до суду подано 25.08.2021, тому на переконання позивача його звернення до суду з позовними вимогами про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання нарахувати та виплатити середній заробіток (середнє грошове забезпечення), в тому числі і за весь час затримки виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 по 2018 роки, після спливу місячного терміну з моменту виплати такої грошової компенсації, не може бути підставою для повернення позовної заяви, оскільки таку позовну заяву подано в межах місячного строку з моменту повного розрахунку.
Дослідивши представлені позивачем письмові пояснення, викладені в заяві від 06.09.2021, та матеріали адміністративного позову, суд дійшов висновку про необґрунтованість доводів ОСОБА_1 , що свідчить про наявність підстав для визнання причин пропуску місячного строку звернення до суду неповажними, зважаючи на таке.
Згідно рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23.02.2021 у справі №300/3780/20, позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Івано-Франківського обласного військового комісаріату щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 по 2018 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби - 31.03.2018. Зобов`язано Івано-Франківський обласний військовий комісаріат нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 по 2018 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби - 31.03.2018. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Перерахування 07.04.2021 обласним територіальним центром на виконання вищезазначеного рішення суду, та надходження 07.04.2021 на картковий рахунок ОСОБА_1 належних йому сум грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 по 2018 роки, позивачем не заперечується та зазначається про це в позовній заяві поданій до суду 25.08.2021 та заяві про поновлення процесуального строку від 06.09.2021.
Також судом встановлено, що на розгляді в Івано-Франківському окружному адміністративному суді знаходилась адміністративна справа №300/3916/20 за позовною заявою ОСОБА_1 , до Івано-Франківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 18.06.2015 по 28.02.2018 та зобов`язання Івано-Франківський обласний військовий комісаріат нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 18.06.2015 по 28.02.2018 з урахуванням базового місяця січня 2008 року.
Згідно рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02.03.2021 у справі №300/3916/20, позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка полягала в ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 18.06.2015 по 28.02.2018. Зобов`язано Івано-Франківський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки нарахувати та виплати ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 18.06.2015 по 28.02.2018. В задоволенні решти позову відмовлено.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08.06.2021 у справі №300/3916/20, апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02.03.2021р. в адміністративній справі №300/3916/20 скасовано та прийнято нову постанову, якою заявлений ОСОБА_1 позов задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Івано-Франківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо ненарахування та невиплату ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 18.06.2015р. по 28.02.2018р. Зобов`язано Івано-Франківський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки нарахувати та виплати ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 18.06.2015р. по 28.02.2018р., із урахуванням базового місяця січень 2008 року.
Отже, повний розрахунок з позивачем в частині виплати належних йому сум індексацію грошового забезпечення за період з 18.06.2015р. по 28.02.2018р., на виконання вище зазначеного рішення суду, здійснено відповідачем 26.07.2021.
Разом з тим, як уже зазначалося судом вище, повний розрахунок з позивачем в частині виплати належних йому сум грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 по 2018 роки, на виконання рішення суду у справі №300/3780/20, здійснено відповідачем 07.04.2021.
Суд зазначає, що обов`язок роботодавця щодо повного розрахунку/виплати із працівником всіх сум, які належать йому в день звільнення, та відповідний обов`язок роботодавця виплати середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні за весь період такої несвоєчасної виплати, регламентований статтями 116 і 117 Кодексу законів про працю України (надалі по тексту також КЗпП України).
Положення наведених статей КЗпП України не визначають строків звернення до суду у даній категорій спірних правовідносин.
Заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган (роботодавець) за трудовим договором виплачує працівникові за виконану ним роботу (частина 1 статті 94 КЗпП України, частина 1 статті 1 Закону України «Про оплату праці»).
Стаття 2 Закону України «Про оплату праці» у редакції, чинній на час звільнення у 2018 році позивача, відносила до структури заробітної плати основну та додаткову заробітну плату, а також інші заохочувальні та компенсаційні виплати.
Основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.
Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.
Інші заохочувальні та компенсаційні виплати - це виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.
Структура заробітної плати відображена також у розробленій відповідно до Закону України «Про державну статистику» та Закону України «Про оплату праці» з урахуванням міжнародних рекомендацій у системі статистики оплати праці і стандартів Системи національних рахунків Інструкції зі статистики заробітної плати (надалі по тексту також - Інструкція), затвердженій наказом Державного комітету статистики України від 13 січня 2004 року №5, що був зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 року за № 114/8713.
Відповідно до пункту 1.3 Інструкції для оцінки розміру заробітної плати найманих працівників застосовується показник фонду оплати праці. До цього фонду, який складається з фонду основної заробітної плати, фонду додаткової заробітної плати й інших заохочувальних та компенсаційних виплат, включаються нарахування найманим працівникам у грошовій та натуральній формі (оцінені в грошовому вираженні) за відпрацьований та невідпрацьований час, який підлягає оплаті, або за виконану роботу незалежно від джерела фінансування цих виплат.
Суми, нараховані працівникам за час затримки розрахунку при звільненні (пункти 3.9 Інструкції).
Отож, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні (зокрема, і за час затримки виплати допомоги/компенсації/індексації) не належать до структури заробітної плати, тобто не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є іншою заохочувальною чи компенсаційною винагородою, що входить до такої структури.
Відповідне відшкодування, передбачене статтею 117 КЗпП України, хоч і розраховується, виходячи із середнього заробітку працівника, однак не є заробітною платою.
Аналогічні чи близькі за змістом висновки висловлені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі №910/4518/16 (пункт 34); від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц (пункт 60) і від 18 березня 2020 року у справі №711/4010/13-ц (пункт 53 ).
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 5 статті 242 КАС України).
У разі порушення законодавства про оплату праці працівник згідно приписів частини 2 статті 233 КЗпП України має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.
Виходячи із зазначених вище правових висновків Великої Палати Верховного Суду «середній заробіток (суми, які нараховуються працівникам) за час затримки розрахунку при звільненні» відрізняється за юридичною змістом від «заробітної плати», а відтак необмежені строки звернення до суду не застосовуються до середнього грошового забезпечення за несвоєчасний розрахунок при звільненні як суми, які мають/можуть бути нараховані працівникам за час затримки розрахунку при звільненні.
Окремо, в контексті вказаного слід відрізняти юридичний зміст і поняття «заробітна плата» (частина 2 статті 233 КЗпП України) та «виплата всіх сум, що належать працівникові від установи, організації на день звільнення» (статті 116, 117 КЗпП України).
В частині першого, йде мова про право на звернення до суду на стягнення невиплаченої заробітної плати не залежно від обставини дійсного перебування у трудових відносинах чи звільнення - без обмеженням будь-яким строком.
Щодо другого, визначено право на виплату середнього заробітку за затримку у виплаті всіх сум, належних на день звільнення. При цьому, суми, які належні на день звільнення поділяються на виплати, які складають заробітну плату (з усіма її складовими згідно розділу І та ІІ Інструкції), і виплати, які такими не являються (розділ ІІІ Інструкції). У відношенні до останніх працівник повинен звернутися до суду на їх виплату у строки, встановлені законом.
У Рішенні від 22 лютого 2012 у справі №4-рп/2012 Конституційний Суд України роз`яснив, що в аспекті конституційного звернення положення частини першої статті 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв`язку з положеннями статей 116, 117, 237-1 цього кодексу слід розуміти так, що для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та про відшкодування завданої при цьому моральної шкоди встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався.
Разом із тим суд акцентує увагу, що спірні відносини пов`язані зі звільненням з публічної служби, тому під час обчислення строку звернення до суду із позовом цієї категорії застосуванню підлягають саме положення КАС України, як норм спеціального процесуального закону.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 4 грудня 2019 року у справі № 815/2681/17.
Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (частина 5 статті 122 цього Кодексу).
У даній категорії справ процесуальний закон визнав строк в один місяць достатнім для того, щоб особа, яка вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушено її права, свободи чи інтереси, визначилася, чи звертатиметься вона до суду з позовом за їх захистом.
Проте, суд не може погодитись з такими твердженнями позивача, оскільки як уже зазначалось судом вище, та підтверджується наявними матеріалами справи, відповідачем 07.04.2021 на виконання рішення суду у справі №300/3780/20, здійснено нарахування та виплату належних позивачу сум грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 по 2018 роки.
В свою чергу, 26.07.2021 відповідачем на виконання рішення суду у справі №300/3916/20, здійснено нарахування та виплату належних позивачу сум індексації грошового забезпечення за період з 18.06.2015 по 28.02.2018.
Отже, нарахування та виплата належних позивачу сум грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій та індексації грошового забезпечення, здійснювалась відповідачем у різні періоди та на виконання рішень суду, прийнятих у адміністративних справах №300/3780/20, та №300/3916/20.
При цьому, з позовом до суду про нарахування та виплату середнього заробітку (середнього грошового забезпечення) за весь час затримки виплати належних сум, при розрахунку якого позивачем включено також і виплачену 07.04.2021 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 по 2018 роки в розмірі 20 456, 37 грн., ОСОБА_1 звернувся лише 25.08.2021, тобто більше ніж чотири місяці після зарахування на його картковий рахунок (фактичного отримання) належних йому при звільненні коштів (грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій).
Отже, позивач звернувся до адміністративного суду з пропуском установленого процесуальним законом місячного строку в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання Івано-Франківський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки нарахувати та виплати середній заробіток (середнє грошове забезпечення) за весь час затримки виплати належних позивачу сум грошової компенсації за невикористані в період з 2015 по 2018 роки календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій по день фактичного розрахунку 07.04.2021.
Вирішуючи питання дотримання у спірному випадку строків звернення до суду, слід враховувати й наступне.
Правовий інститут строків звернення до адміністративного суду за захистом свого порушеного права не містить вичерпного, детально описаного переліку причин чи критеріїв їх визначення. Натомість закон запроваджує оцінні, якісні параметри визначення таких причин - вони повинні бути поважними, реальними або, як згадано вище, непереборними і об`єктивно нездоланними на час плину строків звернення до суду. Ці причини (чи фактори об`єктивної дійсності) мають бути несумісними з обставинами, коли суб`єкт звернення до суду знав або не міг не знати про порушене право, ніщо правдиво йому не заважало звернутися до суду, але цього він не зробив і через власну недбалість, легковажність, байдужість, неорганізованість чи інші подібні за суттю ставлення до права на доступ до суду порушив ці строки.
Інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо.
Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 08.10.2020 у справі №9901/32/20.
Оцінюючи обставини звернення ОСОБА_1 з позовом до суду із врахуванням наведених вище висновків, а також положень частини 5 статті 122 КАС України, суд, окрім вказаного вище, зазначає, що нормою статті 122 КАС України встановлено скорочені строки звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, які не ставлять під сумнів саму суть права доступу до суду, а переслідують легітимну мету як найскорішого поновлення порушених прав добросовісного позивача. При цьому, не порушується пропорційність між застосованими законодавцем засобами (строком звернення до суду за захистом порушеного права протягом одного місяця з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів) та метою звернення до суду.
Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 21.08.2019 у справі №9901/118/19.
Таким чином, в зв`язку із наведеним, суд дійшов висновку, що позивач не обґрунтував дотримання строків звернення до суду в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання Івано-Франківський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки нарахувати та виплати середній заробіток (середнє грошове забезпечення) за весь час затримки виплати належних позивачу сум грошової компенсації за невикористані в період з 2015 по 2018 роки календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій по день фактичного розрахунку та не подав належні і допустимі докази на підтвердження існування об`єктивних причин, які унеможливили подання позовної заяви з наведеними позовними вимогами у місячний строк, встановлений процесуальним законом.
За наведених обставин позов поданий ОСОБА_1 , 25.08.2021 в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання Івано-Франківський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки нарахувати та виплати середній заробіток (середнє грошове забезпечення) за весь час затримки виплати належних позивачу сум грошової компенсації за невикористані в період з 2015 по 2018 роки календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій, із пропущенням строків звернення до адміністративного суду, а підстав для поновлення процесуального строку немає.
Згідно з частиною 2 статті 123 КАС України, у разі, якщо вказані у заяві про поновлення пропущеного строку звернення до суду підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Відповідно до вимог пункту 1 частини 4 статті 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві у випадку, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
Частиною 5 статті 169 КАС України встановлено, що суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.
Враховуючи наведене, керуючись статями 122, 123, 169, 243, 248, 256, 295, підпунктом 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У Х В А Л И В:
Визнати неповажними причини пропуску ОСОБА_1 строку звернення до суду з позовом до Івано-Франківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання Івано-Франківський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки нарахувати та виплати середній заробіток (середнє грошове забезпечення) за весь час затримки виплати належних позивачу сум грошової компенсації за невикористані в період з 2015 по 2018 роки календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій.
Позовну заяву ОСОБА_1 до Івано-Франківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання Івано-Франківський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки нарахувати та виплати середній заробіток (середнє грошове забезпечення) за весь час затримки виплати належних позивачу сум грошової компенсації за невикористані в період з 2015 по 2018 роки календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій - повернути позивачу.
Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя /підпис/ Скільський І.І.