Справа № 473/3380/21
Суддя: Ротар М. М.
Дата ухвалення: 2021-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 473/3380/21
РІШЕННЯ
іменем України

"16" вересня 2021 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі:

головуючого - судді Ротар М.М.

при секретарі судового засідання Радєвої Н.В.
за участю перекладача Абдухафіз Холмуродов (в режимі відеоконференції за допомогою програми «EASYCON»)

учасники справи:

представник Військової частини НОМЕР_1 Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України Іванов С.В. (в режимі відеоконференції за допомогою програми «EASYCON»)

громадянин Узбекістану ОСОБА_1 (в режимі відеоконференції з ДУ «Миколаївській ПТПІ),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вознесенську Миколаївської області за адміністративним позовом Військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 до громадянина Узбекістану ОСОБА_1 про затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію

встановив

Військова частина НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України звернувся до суду з адміністративним позовом до громадянина Узбекістану ОСОБА_1 про затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію.
В обґрунтування заявлених вимог вказує, що 03 серпня 2021 року о 17.00 в порядку Угоди між Україною та ЄС про реадмісію осіб, встановленим порядком був прийнятий на територію України з Словаччини, який 01 серпня 2021 року був виявлений та затриманий прикордонною поліцією СР на напрямку 117-118 прикордонного знаку на території Словацької Республіки в н.п. Ладомирів, за незаконний перетин Державного кордону України в Словацьку Республіку, поза межами пунктів пропуску, у складі групи осіб.

Оригінали документів, що посвідчують особу, підтверджують законність перебування на території України, передбачені п.п. 16-19 та 20 ст. 4 та ст. 15 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та ст. 8 Закону України «Про прикордонний контроль» у відповідача відсутні.

03.08.2021 року, відповідно згідно вимог ст. 263 КУпАП, був затриманий в адміністративному порядку на термін до трьох діб з метою з`ясування обставин правопорушення та встановлення особи.

05.08.2021 Ужгородським міськрайонним судом відносно відповідача було прийняте рішення про затримання та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні до вирішення питання про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.
Відповідач був поміщений до ДУ «Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України». 06.09.2021 року на адресу позивача надійшов лист про відмову в оформленні документів відповідачу для вирішення питання про визнання його біженцем або особою, що потребує додаткового захисту в Україні.
Відповідно до Угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом Узбекистану про реадмісію осіб, ратифікована від 13.09.2001 року, відповідач підлягає реадмісії.

Враховуючи наведене, зокрема те, що для організації реадмісії відповідача до Узбекистану необхідний певний проміжок часу позивач просить суд позов задовольнити та затримати відповідача з метою передачі іноземця відповідно до міжнародних договорів про реадмісію.
Представник позивача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні просив його не затримувати.
Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що громадянин Узбекістану ОСОБА_1 , перебуває на території України незаконно. Відповідач перебуває у ДУ «Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України».
30 серпня 2021 року Головним управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області було прийнято рішення про відмову в оформленні документів для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні відносно громадянина Узбекістану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до частини 4 статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.
У разі звернення особи під час її перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, вона продовжує перебувати в зазначеному пункті до остаточного прийняття рішення за заявою.
Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання та видворення іноземців та осіб без громадянства визначені статтею 289 Кодексу адміністративного судочинства України.

Законом України «Про ратифікацію Угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом Республіки Узбекистан про приймання та передачу осіб, які перебувають на території держав нелегально» від 13 вересня 2001 року було ратифіковано Угоду між Кабінетом Міністрів України та Урядом Республіки Узбекистан про приймання та передачу осіб, які перебувають на території держав нелегально, підписану в м. Ташкенті 12 жовтня 2000 року.

Відповідно до пункту 1 статті 1 Угоди визначено, що кожна зі Сторін за поданням другої Сторони приймає або передає осіб, які не дотримуються умов в`їзду або перебування на території держави Сторони, що передає, при наявності доказів належності до громадянства держави Сторони, що приймає, зі складанням відповідних документів.

Процедура застосування реадмісії регламентована Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 16.02.2015 № 158 «Про затвердження Інструкції про порядок реалізації компетентними та уповноваженими органами України міжнародних угод про реадмісію осіб», в якій зазначається, що проведення заходів реадмісії з будь якою договірною Стороною передбачає ряд організаційних заходів, які включають процедуру ідентифікації особи, обмін інформацією між сторонами, та сам процес передачі особи від одного компетентного органу до другого компетентного органу.
Згідно з ч. 11 ст. 289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.
З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що відповідач 03 серпня 2021 року о 17.00 в порядку Угоди між Україною та ЄС про реадмісію осіб, встановленим порядком був прийнятий на територію України з Словаччини, який 01 серпня 2021 року був виявлений та затриманий прикордонною поліцією СР на напрямку 117-118 прикордонного знаку на території Словацької Республіки в н.п. Ладомирів, за незаконний перетин Державного кордону України в Словацьку Республіку, поза межами пунктів пропуску, у складі групи осіб, що ним не заперечується; підстав для законного перебування на території України, визначених ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», немає, а тому є необхідність в затриманні відповідача з метою забезпечення його передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію. При цьому суд враховує, що проведення заходів з передачі особи з одного до іншого компетентного органу потребує певного часу, що неможливо провести без утримання у відповідному пункті тимчасового перебування іноземців.
Суд враховує рішення Європейського суду з прав людини з питань обмеження права на свободу, передбаченого підпунктом «f» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому вказано, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.
З огляду на це, право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.
Враховуючи вищенаведене та оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі.
Керуючись ст. ст. 12, 241, 244, 246, 257, 289 КАС України, ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», суд

ухвалив

затримати громадянина Узбекістану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою забезпечення його передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, на строк достатній для виконання реадмісії, але який не може перевищувати шість місяців, починаючи з часу фактичного затримання.
Рішення суду звернути до негайного виконання.
Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: М.М. Ротар