Справа № 620/7438/21
Суддя: Чаку Євген Васильович
Дата ухвалення: 2021-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/7438/21 Суддя (судді) першої інстанції: Непочатих В.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Чаку Є.В.,

суддів: Єгорової Н.М., Федотова І.В.

за участю секретаря Ковтун К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 08 липня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області та Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області та Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, яка полягає у непризначенні та непроведенні за заявою позивача від 16.03.2021 службового розслідування щодо діянь слідчого Чернігівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівської області ОСОБА_2 та працівників патрульної поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівської області;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Чернігівській області призначити та провести за заявою позивача від 16.03.2021 службове розслідування щодо діянь слідчого Чернігівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівської області ОСОБА_2 та працівників патрульної поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівської області;

- визнати протиправною бездіяльність Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, яка полягає у непризначенні та непроведенні за заявою позивача від 26.03.2021 службового розслідування щодо діянь оперуповноваженого Управління стратегічних розслідувань в Чернігівській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України ОСОБА_3 ;

- зобов`язати Департамент стратегічних розслідувань Національної поліції України призначити та провести за заявою позивача від 26.03.2021 службове розслідування щодо діянь оперуповноваженого Управління стратегічних розслідувань в Чернігівській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України ОСОБА_3 .

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 08 липня 2021 року відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі у зв`язку з тим, що вказаний спір не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. На думку апелянта, зазначена ухвала суду прийнята з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Апелянт зазначив, що він оскаржує протиправну бездiяльнiсть вiдповiдачiв у не проведеннi службового розслiдування за його зверненнями, а не протиправнi дії слідчого.

Судове засідання проведено без фіксації судового процесу, в порядку ч. 4 ст. 229 КАС України.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвалу суду необхідно скасувати, з наступних підстав.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення від 20 липня 2006 року в справі "Сокуренко і Стригун проти України" зазначив, що фраза "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін "судом, встановленим законом" у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Справою адміністративної юрисдикції є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій (ст.3 КАС України).

Згідно ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; спори між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Згідно з ст. 40 Конституції України, усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що предметом позову у цій справі є оскарження дій/бездіяльності відповідачів при розгляді заяв позивача щодо призначення службового розслідування стосовно діянь слідчого Чернігівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівської області ОСОБА_2 та працівників патрульної поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівської області

Згідно з п. 10 ч. 1 ст. 3 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) кримінальне провадження - досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Частиною 1 статті 24 КПК України визначено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Суд першої інстанції зазначив, що спірні правовідносини пов`язані з протиправними, на думку позивача, діями слідчого Чернігівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, працівників патрульної поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області та оперуповноваженого Управління стратегічних розслідувань в Чернігівській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України під час оголошення позивачу тексту повідомлення про підозру.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду та зазначає, що спір, який виник між сторонами у даній справі, підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки фактично позивач в даній справі оскаржує бездіяльність відповідачів, яка полягала у не належному розгляді поданих позивачем заяв, тобто дій відповідачів - як суб`єкта владних повноважень, який відповідно до ст. 19 Конституції України зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Посилання суду першої інстанції на позицію Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 23.01.2019 у справі № 802/1335/17-а, є помилковим, оскільки у вказаній справі предметом оскарження є дії слідчого щодо проведення 07 квітня 2017 року обшуку в кримінальному провадженні № 0000110.

В даному ж випадку дії слідчого позивачем не оскаржуються, а оскарженню підлягає саме бездіяльність відповідачів, яка полягала у не належному розгляді поданих позивачем заяв.

Положенням ч. 5 ст. 5 КАС України, яка гарантує право на судовий захист, передбачено, що ніхто не може бути позбавлений права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку.

Як визначено у статті 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише і фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги - є порушенням права на справедливий судовий захист.

Колегія суддів звертає увагу на те, що у справі Bellet v. France Європейський суд з прав людини зазначив, що "стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

У рішенні по справі "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії" від 13 січня 2000 року та у рішенні по справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали дійшов неправильного висновку про відмову у відкритті провадження, а тому, зазначена ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 320 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Керуючись ст.ст. 243, 315, 320, 321, 325 КАС України суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 08 липня 2021 року - скасувати, справу направити до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: Є.В. Чаку

Судді: Н.М. Єгорова

І.В. Федотов