Справа № П/320/1023/20
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2021-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

15 вересня 2021 року справа №П/320/1023/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 )
до1. Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України (далі по тексту - відповідач 1, Виконавча дирекція ФСС України); 2. Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області (далі по тексту - відповідач 2, Управління виконавчої дирекції ФСС України в Донецькій області)
третя особаОрендне підприємство «Концерн «Градостроитель» (далі по тексту - третя особа)
про1) захист порушених прав та інтересів позивача; 2) стягнення з відповідача 1 компенсації по страхуванню, гарантованої статтями 46 та 49 Конституції України та статтями 9 та 10 протоколу 1, 4 і 7 МОТ Конвенції, з дня встановлення МСЕК стійкої втрати професійної працездатності позивачу - 14 січня 2000 року; 3) зобов`язання відповідача 1 виплачувати щомісячні страхові виплати у зв`язку з втратою позивачем професійної працездатності за місцем проживання позивача; 4) зобов`язання відповідача 1 виплатити позивачу одноразову допомогу; 5) зобов`язання відповідача 1 виплатити моральну шкоду в сумі, встановленій судом на свій розсуд

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Київського окружного адміністративного суду, зазначаючи, що відповідач 1 протиправно відмовив у виплаті компенсації за ушкодження здоров`я, посилаючись на відсутність в довідці МСЕК відсотку втрати працездатності позивача, відсутності довідки про заробітну плату позивача, а також на інформацію, яка міститься в акті Ф-Н-1.

На думку позивача, він має право на отримання щомісячні страхові виплати у зв`язку з втратою професійної працездатності внаслідок травми на виробництві.

Ухвалою від 12 лютого 2020 року Київський окружний адміністративний суд передав адміністративну справу №П/320/1023/20 на розгляд Окружному адміністративному суду міста Києва за територіальною юрисдикцією (підсудністю).

На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями адміністративну справу №П/320/1023/20 передано на розгляд судді Кузьменку В.А.

Ухвалою від 25 березня 2020 року Окружний адміністративний суд міста Києва залишив позовну заяву ОСОБА_1 без руху, оскільки позовна заява подана без додержання вимог, встановлених статтею 160 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач 25 травня 2020 року подав до суду уточнену позовну заяву, в якій додатково просив стягнути з відповідача одноразову допомогу та моральну шкоду.

Одночасно з уточненою позовною заявою позивачем подано клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Оскільки позивач є особою з інвалідністю І групи, він відповідно до пункту 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору.

Ухвалою від 03 червня 2020 року Окружний адміністративний суд міста Києва відкрив провадження в адміністративній справі №П/320/1023/20 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання; залучив до участі у справі Орендне підприємство «Концерн «Градостроитель» в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Ухвалою від 14 червня 2021 року Окружний адміністративний суд міста Києва залучив до участі в адміністративній справі Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в якості співвідповідача.

Відповідач 1 подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що позовні вимоги заявлені позивачем до виконавчої дирекції ФСС України, яка не є юридичною особою та є неналежним відповідачем, оскільки не наділена повноваженнями щодо формування та/або поновлення страхових справ, призначення та/або поновлення страхових виплат.

Крім того, відповідач 1 зазначає, що позивачем не надані докази на підтвердження стійкої втрати працездатності позивача, причинно пов`язаної з нещасним випадком на виробництві, зафіксованому в акті від про нещасний випадок на виробництві від 23 червня 1993 року; не наданий документ на підтвердження встановленого позивачу відсотку втрати працездатності в результаті нещасного випадку на виробництві, який трапився 22 червня 1993 року; не надана довідка про середню заробітну плату (дохід) на момент отримання ним травми 22 червня 1993 року.

Відповідач 1 в заяві від 30 липня 2020 року №1870-08-1 повідомив суд, що згідно з даними Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України третя особа у справі - Промислово-будівельний концерн «Градостроітель» знаходиться за адресою: 83000 Донецька область, м. Донецьк, вул. Артема, буд. 97, у зв`язку із тим, що місто Донецьк віднесено до переліку населених пунктів Донецької області, на території яких не здійснюється пересилання пошти та відділення поштового зв`язку послуги поштового зв`язку тимчасово не надають, у відповідача відсутня реальна можливість надіслати копію відзиву на позов на адресу третьої особи.

Відповідач 2 подав відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти задоволення позовних вимог та зазначає, що позивачу встановлено першу групу інвалідності «по зрению», проте, внаслідок нещасного випадку, що стався 22 червня 1993 року позивачем одержано переломи 2-7 ребра, відомості про ушкодження органів зору внаслідок цього нещасного випадку в Акті, затвердженому 23 червня 1993 року, відсутні, а отже, відсутній причинно-наслідковий зв`язок між одержаною 22 червня 1993 року, травмою та підставою для встановлення інвалідності.

Дослідивши наявні у справі докази, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив такі фактичні обставини, що мають значення для вирішення справи.

ОСОБА_1 є особою з інвалідністю І групи по зору внаслідок трудового каліцтва на виробництві з 14 січня 2000 року, що підтверджується довідкою серії МСЭ 006 №191970 від 14 січня 2000 року.

Відповідно до довідки серії (відсутня можливість встановити серію у зв`язку із особливостями почерку) №340800 від 08 лютого 1999 року ступень втрати професійної працездатності позивача складає 50%.

Згідно із Актом про нещасний випадок на виробництві від 23 червня 1993 року (Форма Н-1) нещасний випадок трапився о 13:30 22 червня 1993 року на робочому майданчику Орендного підприємства концерну «Градостроітель» з машиністом екскаватора ОСОБА_1 , який під час спуску з кабіни екскаватора став ногою на колесо, підсковзнувся та впав на відвал екскаватора; вдарився лівою стороною грудної клітини; діагноз по лікарняному листу - перелом 2-7 ребер грудної клітини, звільнений від роботи з 22 червня по 26 липня 1993 року (30 робочих днів).

У відповідь на заяву позивача від 25 вересня 2019 року Державна установа - Брянське регіональне відділення Фонду соціального страхування Російської Федерації листом від 15 жовтня 2019 року №06-06/3206-1081ц повідомила, що Російською Федерацією та Україною підписана та ратифікована Угода про взаємне визнання прав на відшкодування шкоди, спричиненого робітникам каліцтвом, професійним захворюванням або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаними з виконанням ними трудових обов`язків від 09 вересня 1994 року, оскільки нещасний випадок трапився 22 червня 1993 року на території держави Україна, до правовідносин, що випливають із відшкодування шкоди здоров`ю, має застосовуватися законодавство України.

Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області у відповідь на заяву позивача від 03 жовтня 2019 року листом від 16 жовтня 2019 року повідомило, що особам, які потерпілі від нещасного випадку на виробництві до 01 квітня 2001 року, Фонд здійснює страхові виплати з того часу, коли підприємства передали йому в установленому порядку документи, що підтверджують право цих працівників на такі виплати; Орендне підприємство «Концерн «Градостроітель» у 2001 році до відділення Фонду документів, що підтверджують право позивача на страхові виплати, не передавало; Фонд соціального страхування України в Донецькій області з 01 квітня 2001 року страхових виплат позивачу не здійснював, тому підстави для призначення страхових виплат у Фонду відсутні.

Позивач звернувся із заявою від 04 листопада 2019 року до Міністерства соціальної політики з проханням «возместить долг невыплаченных сумм за период с дня установления МСЭК права на компенсацию Единовременное пособие и Ежемесячных выплат по страхованию. Назначить Ежемесячно страховую выплату в связи с несчастный случай) страховым случаем, наступившим 21 июня 1993 года период работы в г. Украинок, ул. Кирова, дом 7, Донецкой области. Арендное предприятие Концерн «Градостроитель» Стройиндустрия, Республика Украина. Выплаты прошу осуществлять путем перечисления: Почтовым переводом организацию почтовой связи 243003 по адресу: Россия, с. Замишево, пер. Криничный, дом №6 Новозыбковского округа Брянской области.

Для расчета ежемесячной страховой выплаты прошу учесть заработок по моей профессии Машиниста Экскаватора 6 (шестого разряда в период несчастного случая) в настоящий период, день месяца начисления выплат Республика Украина».

До зазначеної заяви позивачем додано: нотаріально завірена копія паспорту позивача, нотаріально завірена копія Акту про нещасний випадок на виробництві від 23 червня 1993 року (Форма Н-1), нотаріально завірена копія довідки МСЕК №191970 від 14 січня 2000 року та Угода між РФ та Україною від 06 жовтня 1995 року.

У відповідь на звернення від 04 листопада 2019 року Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, повідомило, що згідно статті 43 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» Фонду надаються оригінали таких документів: акт розслідування нещасного випадку та висновок МСЕК про ступінь втрати професійної працездатності потерпілого; відповідно з встановленим МСЕК відсотком втрати професійної працездатності у зв`язку з виробничою травмою згідно наданого акту здійснюється розрахунок страхової виплати у відсотках від заробітку потерпілого; довідкою серії МСЭ №191970 від 14 січня 2000 року позивачу встановлено першу групу інвалідності по зору у зв`язку із трудовим каліцтвом, але не вбачається зв`язок між інвалідністю та виробничою травмою, отриманою 22 червня 1993 року.

Відповідач розглянув звернення позивача щодо здійснення страхових виплат та листом від 24 грудня 2019 року №03/Г-515оз-4619 повідомив, що відсутні правові підстави для призначення позивачу страхових виплат у зв`язку з нещасним випадком на виробництві, який стався 23 червня 1993 року, та зазначив, що на підставі Акта про нещасний випадок на виробництві від 23 червня 1993 року не встановлено стійку втрату працездатності, причинно пов`язану з цим нещасним випадком; в довідці МСЕ встановлено позивачу І групу інвалідності внаслідок трудового каліцтва, проте відсутня інформація про нещасний випадок на виробництві, на підставі якого державною службою медико-соціальної експертизи встановлено інвалідність, що пов`язана з трудовим каліцтвом, не заповнена позиція «вид профиль учреждения государственной службы медико-социальной экспертизы», що не дає можливості ідентифікувати заклад охорони здоров`я, що видав довідку МСЕ, отже не прослідковується зв`язок між отриманою позивачем травмою в 1993 році та захворюванням, яке призвело до інвалідності.

Крім того, відповідач зазначив, що до заяви не додано документ на підтвердження встановлення позивачу відсотку втрати професійної працездатності в результаті нещасного випадку, який трапився 23 червня 1993 року; законом не передбачено можливість призначення страхових виплат потерпілим на підставі копій документів, в тому числі завірених нотаріально.

Окружний адміністративний суд міста Києва, вирішуючи спір по суті позовних вимог, керується такими мотивами.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Відповідно до частини п`ятої статті 48 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» у разі виїзду потерпілого або осіб, які мають право на страхові виплати, на постійне місце проживання за межі України визначені на зазначені цілі суми переказуються Фондом на їх адресу в порядку, передбаченому міждержавними угодами.

Статтею 2 Угоди про взаємне визнання прав на відшкодування шкоди, заподіяної працівникам каліцтвом, професійним захворюванням або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язані з виконанням ними трудових обов`язків від 09 вересня 1994 року, ратифікованою Україною 06 жовтня 1995 року (далі по тексту - Угода), передбачено, що відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок трудового каліцтва, іншого ушкодження здоров`я (в тому числі при настанні втрати працездатності в результаті нещасного випадку на виробництві, пов`язаного з виконанням працівниками трудових обов`язків, після переїзду потерпілого на територію іншої Сторони), смерті провадиться роботодавцем Сторони, законодавство якої поширювалося на працівника в момент отримання каліцтва, іншого ушкодження здоров`я, смерті.

Роботодавець, відповідальний за заподіяння шкоди, здійснює його відшкодування відповідно до свого національного законодавства.

Статтею 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» визначено, що страховими виплатами є грошові суми, які Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.

Частиною третьою зазначеної статті визначено, що підставою для оплати потерпілому страхових виплат є акт розслідування нещасного випадку за встановленою формою.

Відповідно до статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» щомісячні страхові виплати встановлюється відповідно до ступеня втрати професійної працездатності та середньомісячного заробітку, що потерпілий мав до ушкодження здоров`я.

Середньомісячний заробіток для обчислення суми страхових виплат потерпілому у зв`язку із втраченим ним заробітком (або відповідної його частини) визначається згідно з порядком обчислення середньої заробітної плати для виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2001 року №1266 (далі по тексту - Постанова №1266).

Цією ж статтею визначено, якщо на час звернення за страховою виплатою документи про заробіток потерпілого до ушкодження здоров`я не збереглися, сума страхової виплати визначається за діючою на час звернення тарифною ставкою (окладом) за професією (посадою) на підприємстві (в галузі), на якому працював потерпілий, або за відповідною тарифною ставкою (окладом) подібної професії (посади), але не менше розміру мінімальної заробітної плати, встановленого на день виплати. Відсутність документів про заробіток підтверджується довідкою роботодавця або відповідного архіву.

Розгляд справ про страхові виплати визначений статтею 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», якою передбачено, що Фонд розглядає справу про страхові виплати на підставі заяви потерпілого або заінтересованої особи за наявності усіх необхідних документів і приймає відповідні рішення у десятиденний строк, не враховуючи дня надходження зазначених документів. Рішення оформляється постановою, в якій зазначаються дані про осіб, які мають право на страхові виплати, розміри виплат на кожного члена сім`ї та їх строки або обґрунтування відмови у виплатах: до постанови додаються копії необхідних документів.

Відповідно до частини третьої статті 47 Закону Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», встановлено якщо справи про страхові виплати розглядаються вперше по закінченню трьох років з дня втрати потерпілим працездатності внаслідок нещасного випадку, страхові виплати провадяться з дня звернення.

Згідно із пунктом 3.1 Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат, затвердженим Постановою Правління Фонду соціального страхування України від 19 липня 2018 року №11 в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі по тексту -Порядок №11) для призначення одноразової допомоги та щомісячної страхової виплати до управління (відділення) Фонду подаються:

1) заява потерпілого про призначення страхових виплат;

2) копія індивідуального податкового номера, засвідчена підписом працівника управління (відділення) Фонду при пред`явленні оригіналу;

3) копія паспорта, засвідчена підписом працівника управління (відділення) Фонду при пред`явленні оригіналу;

4) акт про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, за встановленою формою (якщо стався нещасний випадок), висновок за формою Т-1 (якщо такий складався);

5) акт (спеціального) розслідування нещасного випадку (аварії), що стався (сталася), за формою Н-5 (якщо такий складався);

6) акт розслідування хронічного професійного захворювання (отруєння) за встановленою формою;

7) рішення суду про встановлення факту нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання (якщо було засідання суду з цього питання);

8) висновок медико-соціальної експертної комісії (далі - МСЕК) про ступінь втрати професійної працездатності;

9) довідка про середню заробітну плату (дохід) у разі відсутності інформації в Державному реєстрі застрахованих осіб;

10) копія трудової книжки або витяг з неї, засвідчена страхувальником або підписом працівника управління (відділення) Фонду при пред`явленні оригіналу;

11) копія цивільно-правового договору (для осіб, які працюють на умовах такого договору), засвідчена страхувальником або підписом працівника управління (відділення) Фонду при пред`явленні оригіналу;

12) копія документа, що підтверджує державну реєстрацію особи, як суб`єкта підприємницької діяльності, засвідчена страхувальником або підписом працівника управління (відділення) Фонду при пред`явленні оригіналу;

13) довідка про розмір пенсії по інвалідності (якщо вона призначена) унаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання (у тому числі про розмір одержуваних надбавок) у разі настання права на страхову виплату до 11 жовтня 2017 року;

14) довідка будинку-інтернату для громадян похилого віку та інвалідів або пансіонату для ветеранів війни та праці про розмір вартості утримання потерпілого в ньому;

15) протокол засідання комісії з питань охорони праці підприємства, а у разі, якщо вона не створена на підприємстві, комісії з питань вирішення спорів при управлінні (відділенні) Фонду про відсоток зменшення розміру одноразової допомоги потерпілому на виробництві (у разі встановлення комісією з розслідування нещасного випадку, що ушкодження здоров`я настало не лише з причин, що залежать від роботодавця, а і внаслідок порушення потерпілим нормативних актів про охорону праці).

Як встановив суд, позивачем до заяви щодо здійснення страхових виплат від 04 листопада 2019 року додано нотаріально завірені копії: паспорту позивача, акта про нещасний випадок на виробництві від 23 червня 1993 року (Форма Н-1), довідки МСЕК №191970 від 14 січня 2000 року.

Отже, позивачем не надано висновку медико-соціальної експертної комісії (далі - МСЕК) про ступінь втрати професійної працездатності, довідку про середню заробітну плату (дохід) у разі відсутності інформації в Державному реєстрі застрахованих осіб, копію трудової книжки або витяг з неї, засвідчену страхувальником або підписом працівника управління (відділення) Фонду при пред`явленні оригіналу.

Суд не приймає до уваги твердження відповідача 1, що законом не передбачена можливість призначення страхових виплат потерпілим на підставі копій документів, в тому числі завірених нотаріально, оскільки відповідно до статті 5 Угоди документи, видані з метою реалізації цієї Угоди на території однієї із Сторін за встановленою формою, або їх завірені копії приймаються іншими сторонами без легалізації.

Рішення відповідної медичної експертної комісії будь-якої Сторони про ступінь втрати професійної працездатності в відсотках і необхідності в додаткових видах допомоги має юридичну силу для відшкодування шкоди, заподіяної здоров`ю працівника, незалежно від його місця проживання, на території Сторін, що підписали цю Угоду.

Суд звертає увагу, що в матеріалах справи міститься жодним чином не засвідчена копія трудової книжки серії НОМЕР_1 , проте, встановити, що надана копія є копією трудової книжки саме позивача не можливо, оскільки відсутня перша сторінка, яка містить інформацію щодо працівника.

Надана позивачем суду копія довідки №340800 від 08 лютого 1999 року про ступень втрати професійної працездатності позивача жодним чином не засвідчена, підстава втрати позивачем професійної працездатності МСЕК не встановлена.

Крім того, суд зазначає, що жодним наданим позивачем документом не підтверджується втрата професійної працездатності позивача та встановлення йому інвалідності саме внаслідок нещасного випадку на виробництві, який стався 13:30 години 22 червня 1993 року на робочому майданчику Орендного підприємства концерну «Градостроітель»; діагнозом відповідно до лікарняного листа є «перелом 2-7 ребер грудної клітини», в той час як позивач є особою з інвалідністю І групи по зору внаслідок трудового каліцтва на виробництві.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для призначення позивачу одноразової допомоги та щомісячних страхових виплат.

Отже, на думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачами доведена правомірність їх поведінки з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

Оскільки позивачу у задоволенні позову відмовлено та враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, судові витрати зі сплати судового збору відшкодуванню не підлягають.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 139, 241-246, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 повністю.

Згідно з частиною першою статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до частини другої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Частина перша статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 );

Виконавча дирекція Фонду соціального страхування України (04070, м. Київ, вул. Боричів Тік, буд. 28; ідентифікаційний код 40210180);

Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області (84122, Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Свободи, буд. 5; ідентифікаційний код 41325231).

Суддя В.А. Кузьменко