Справа № 200/2233/19
Суддя: Кошля А. О.
Дата ухвалення: 2021-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 200/2233/19
Провадження №2а/932/19/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М УК РА Ї Н И

01 вересня 2021 року Бабушкінський районний суд міста Дніпропетровськ у складі головуючого судді Кошлі А.О., розглянувши у спрощеному позовному провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області про скасування постанови серії ДПО18 № 114483 від 30.01.2019 про притягнення до адміністративної відповідальності, -

В С Т А Н О В И В:

11 лютого 2019 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 січня 2021 року головуючим суддею у цій справі визначений суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Кошля А.О. на підставі розпорядження в.о. керівника апарату суду від 27.01.2021 №42.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 30 січня 2019 року він керував транспортним засобом DAF д.н.з НОМЕР_1 з напівпричепом марки СО DA н.з. НОМЕР_2 та був зупинений інспектором СРПП№2 Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області капітаном поліції Томашевим Василем Анатолійовичем та притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 132-1 КУпАП, про що складено відповідну постанову. З даною постановою позивач не погоджується, оскільки вона не містить належних та допустимих доказів, які б підтверджували його вину у даному правопорушення, а висновки які виклав інспектор поліції не відповідають обставинам справи, а посилання працівника поліції на те, що позивач перед зупинкою здійснював перевезення небезпечного вантажу не увімкнувши ближнє світло фар, не знайшло свого підтвердження, оскільки при розгляді справи було порушено його право на захист, процедуру розгляду справи.

Від відповідача надійшов відзив в якому він зазначив, що позовні вимоги необґрунтовані та такі, що не підлягають задоволенню, оскільки позивач здійснював перевезення небезпечного вантажу з порушенням спеціальних правил, а саме перевозив небезпечний вантаж та не увімкнув ближнє світло фар. Факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ст. 132-1 КУпАП підтверджується показаннями поліцейських, які безпосередньо бачили факт порушення позивачем вимог ПДР України і є особами незацікавленими в результатах розгляду справи про адміністративне правопорушення, віднесеному до їх компетенції, та у встановлений законодавством спосіб відреагували на виявлене правопорушення. З огляду на зазначене вважають викладені вимоги позивача безпідставними, не підтвердженими жодними допустимими доказами.

Суд дослідивши письмові докази в справі, прийшов до наступного.

Судом встановлено, що згідно з оскаржуваною постановою серії ДПО18 №114483 від 30.01.2019 ОСОБА_1 30.01.2019 о 12:30 год. на 0км+260м а/д М-29 керуючи транспортним засобом DAF д.н.з НОМЕР_1 з напівпричепом марки СО DA н.з. НОМЕР_2 перевозив небезпечний вантаж (не знешкоджена тара) з документами, що не відповідають вимогам, оскільки відсутній клас небезпеки 9л), а також під час перевезення не увімкнув ближнє світло фар (не працює права фара), чим порушив п.22.5 ПДР та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 132-1 КУпАП.

Позивач з винесеною постановою не погоджується та вважає, що вона складена безпідставно та не підтверджується будь-якими доказами.

Судом встановлено, що як зазначено в п.6 оскаржуваної постанови, відповідачем не було конкретизовано за якою частиною , позивач притягується до адміністративної відповідальності, що є грубим порушенням норми статті 283 КУпАП, а саме у постанові про адміністративне правопорушення має бути зазначено конкретний нормативний акт, що передбачає відповідальність за адміністративне правопорушення.

Судом також встановлено, що жодних пояснень свідків та доказів здійснення дотримання відповідачем процедури здійснення габаритно-вагового контролю у спеціально відведеному місці, в тому числі, певному пересувному пункті, проведення перевірки відповідності габаритів вантажу певним нормам із складенням відповідного документу, які б підтвердили порушення позивачем ПДР України, крім викладених інспектором обставин в постанові, не міститься.

Верховний суд Касаційного адміністративного суду у постанові №338/1/17 від 26.04.2018 зазначив, що саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Статтею 251 КУпАП України передбачено, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Разом з тим, положення даної статті вказують на те, що ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Як вбачається з положення ч.2 ст. 77 КАС України, обов`язок щодо доказування правомірності винесення рішення на накладення стягнення покладається саме на відповідача, тому саме відповідач має долучити до матеріалів справи належні, достатні та допустимі докази, які б підтвердили, що позивач дійсно перевозив вантаж габаритні параметри якого перевищують передбачені ПДР України.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи та оскаржуваної постанови серії ДПО18 №114483 про адміністративне правопорушення, інспектором Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції Томашавим В.А. при винесені постанови не було наведено доказів, на яких ґрунтується їх висновки про скоєння позивачем адміністративних правопорушень, передбачених ст.132-1 КУпАП та в складанні постанови не було вказано конкретний нормативний акт, а саме частину статті, за яку передбачено відповідальність за адміністративне правопорушення.

Таким чином, суд вважає, що винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення в даному випадку порушує права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КпАП України.

У відповідності до ч.3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Згідно зі ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Повноваження адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, визначені ст. 286 КАС України.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Оцінюючи матеріали справи у їх сукупності, ту обставину, що відповідачами не було надано до суду доказів в підтвердження вини ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КУпАП, суд приходить до висновку про те, що постанова про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності була винесена без достатніх правових підстав.

За таких обставин, суд вважає за можливе скасувати постанову серії ДПО18 №114483 від 30.01.2019, а справи про адміністративне правопорушення - закрити.

Керуючись ст.ст. 132-1 ч.3, 251, 283, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 2, 8, 9, 72-77, 78, 205, 241-246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області про скасування постанови серії ДПО18 № 114483 від 30.01.2019 про притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ДПО18 № 114483 від 30.01.2019 рокувинесену інспектором СРПП№2 Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області капітаном поліції Томашевим Василем Анатолійовичем відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 132-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. та провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом 10 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя А.О. Кошля