Справа № 160/3974/21
Суддя: Врона Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2021-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 серпня 2021 року Справа № 160/3974/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіВрони О. В.
за участі секретаря судового засіданняНосенко К.В.
представника позивача представника відповідача Полонського Г.А. Забур`янова В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРВТОРУТИЛІЗАЦІЯ" до Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України про визнання протиправним та скасування рішення, -
Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРВТОРУТИЛІЗАЦІЯ» (далі позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України (далі відповідач), в якому просить визнати розпорядження Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України про усунення порушень Ліцензійних умов №20/21 від 26.02.2021 року неправомірним та скасувати його.
В обґрунтування позову зазначено, що позивач не погоджується з оскаржуваним розпорядженням, вказуючи, що ТОВ «УКРВТОРУТИЛІЗАЦІЯ» разом з іншими документами, наданими на вимогу представників Міністерства надали сертифікат про професійну підготовку ОСОБА_1 по темі поводження з небезпечними відходами, отриману у Державній екологічній академії післядипломної освіти та управління. У Міністерства екології та природних ресурсів України відсутня компетенція встановлювати які навчальні програми відповідають терміну «Екологічні знання» та які навчальні заклади такі знання надають. Позивач зазначає, що саме на стадії огляду, класифікації та вивчення документів прибували відходи, які надійшли від підприємства-утворювача в тарі замовника. В подальшому ці відходи переміщені у тару ліцензіата, інформація про яку подана органу ліцензування згідно вимогам ліцензійних умов, з повним додержанням усіх екологічних вимог. Промисловий майданчик для зберігання відходів обладнаний автономним зливовідводом у вигляді герметичного резервуару, розташованого у самій нижній точці приміщення. Усі рідини у разі попадання на підлогу потрапляють саме у цей резервуар. Твердження, що підлога має нерівності, які перешкоджають безпечному зливу рідин до резервуару, безпідставні. Працівники Міністерства у ході перевірки не досліджували кути нахилу підлоги, щоб мати підстави стверджувати про порушення законодавства. Представники Міністерства у ході перевірки не брали проб, не проводили лабораторних досліджень, а тому не має підстав вважати плями на підлозі, які присипані піском розливом нафтопродуктів. Висновки акту перевірки не відповідають дійсності, а тому оскаржуване розпорядження підлягає скасуванню.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.03.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).
Ухвалами Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.03.2021 року та 24.05.2021 року у задоволенні заяв представника позивача про забезпечення адміністративного позову - відмовлено.

27.04.2021 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування правової позиції зазначив, що за результатами перевірки, яка проводилась 16-22.02.2021 року, виявлено порушення Ліцензійних умов та складено акт перевірки від 22.02.2021 року №10/21. Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань учасниками ТОВ «УКРВТОРУТИЛІЗАЦІЯ» є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Позивачем сертифікат надавався тільки стосовно ОСОБА_1 та матеріали справи не містять інформації про наявність екологічної освіти у ОСОБА_2 та членів Ревізійної комісії, а також про наявність посади еколога. На момент проведення перевірки товариство, в порушення вимог Ліцензійних умов, здійснювало визначену ліцензією діяльність із застосуванням тари, що не встановлена в матеріально-технічній базі. Комісією з проведення планової перевірки встановлено, що місце зберігання відходів має нерівності підлоги, які у випадку розливу рідких відходів перешкоджають безпосередньому зливу до зливовідводу. Зливовідвід знаходиться в кінці приміщення, в якому здійснюється діяльність, а тара з відходами розташована по всій площі, що унеможливлює потрапляння відходів у випадку розливу до зливовідводу. Таким чином, твердження позивача є безпідставними, а позов таким, що не підлягає задоволенню.

27.04.2021 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.05.2021 року вирішено розгляд адміністративної справи здійснювати за правилами загального позовного провадження в підготовчому засіданні 08.06.2021 року.

02.06.2021 року до суду надійшла заява від представника Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України про прийняття участі у справі №160/3974/21 в судовому засіданні, призначеному на 08.06.2021 року, в режимі відеоконференції.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.06.2021 року клопотання Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України про прийняття участі у справі № 160/3974/21 в режимі відеоконференції задоволено, доручено Вищому антикорупційному суду забезпечити проведення судового засідання по справі №160/3974/21, призначеного на 08.06.2021 року об 10 год. 00 хв., в режимі відеоконференції.

В підготовче засідання, призначене на 08.06.2021 року, з`явились представники сторін. Судом продовжено підготовче провадження у справі на 30 днів та оголошено перерву до 29.06.2021 року.

08.06.2021 року до суду надійшла заява від представника Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України про прийняття участі у справі №160/3974/21 в судовому засіданні, призначеному на 29.06.2021 року, в режимі відеоконференції.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.06.2021 року клопотання Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України про прийняття участі у справі № 160/3974/21 в режимі відеоконференції задоволено, доручено Вищому антикорупційному суду забезпечити проведення судового засідання по справі №160/3974/21, призначеного на 29.06.2021 року об 11 год. 30 хв., в режимі відеоконференції.

24.06.2021 року представником позивача подано заяву про долучення документів до матеріалів справи.

24.06.2021 року представником позивача подано до суду відповідь на відзив, в якій вказано, що оскільки засновник (учасник, власник) не здійснює керівництво трудовим колективом чи виробничою діяльністю окремих працівників, не здійснює діяльності по управлінню та розпорядженню майном підприємства, він не є посадовою особою, у тому числі після звільнення директора та головного бухгалтера, доки не стане виконувати функції виконавчого органу на підставі рішення загальних зборів або не буде зарахований на посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків (лист Державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва від 05.02.2003 №3-222/646). Отже, на підприємстві позивача терміну «посадова особа», який приймає рішення у сфері ліцензованої діяльності, відповідає лише директор, який є головою виконавчого органу та наділений організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, а отже сертифікат про професійну підготовку ОСОБА_1 (директор) по темі поводження з небезпечними відходами, отриманого у Державної екологічної академії післядипломної освіти та управління, як доказ отримання «Екологічних знань» посадовою особою ТОВ є свідченням належного виконання припису п. 8 Ліцензійних умов. Технічним регламентом та/або іншими нормативними документами не встановлений та не регламентований процес та строки прийняття, сортування, переміщення відходів з тари поклажодавця у тару зберігача, а також не встановлено, в тому числі й договором, що укладений поклажодавцем, строки та умови повернення тари. Саме на стадії огляду, класифікації та вивчення документів (це регламентовано п. 2.2, 2.3. затвердженого на підприємстві Технологічного регламенту) прибували відходи, які надійшли від підприємства-утворювача в тарі замовника. В подальшому ці відходи переміщені у тару Ліцензіата, інформація про яку подана органу ліцензування згідно вимогам Ліцензійних умов, з повним додержанням усіх екологічних вимог. Ні у якому нормативно-правовому документі не міститься інструкції як облаштувати «автономний зливовідвід» на складах тимчасового зберігання небезпечних відходів.

25.06.2021 року до суду надійшла заява від представника Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України про прийняття участі у справі №160/3974/21 в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

В підготовче засідання, призначене на 29.06.2021 року, з`явився представник позивача. Судом закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду в судовому засіданні на 20.07.2021 року.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.07.2021 року клопотання Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України про прийняття участі у справі № 160/3974/21 в режимі відеоконференції задоволено, доручено Вищому антикорупційному суду забезпечити проведення судового засідання по справі №160/3974/21, призначеного на 20.07.2021 року об 13 год. 30 хв., в режимі відеоконференції.

В судове засідання, призначене на 20.07.2021 року, з`явились представники сторін. Судом оголошено перерву до 10.08.2021 року.

20.07.2021 року до суду надійшла заява від представника Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України про прийняття участі у справі №160/3974/21 в судовому засіданні, призначеному на 10.08.2021 року, в режимі відеоконференції.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.07.2021 року клопотання Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України про прийняття участі у справі № 160/3974/21 в режимі відеоконференції задоволено, доручено Вищому антикорупційному суду забезпечити проведення судового засідання по справі №160/3974/21, призначеного на 10.08.2021 року об 13 год. 00 хв., в режимі відеоконференції.

21.07.2021 року відповідачем подані письмові заперечення, в яких викладено правову позицію, аналогічну заявленій у відзиві.

09.08.2021 року відповідачем подані до суду письмові пояснення, в яких зазначено, що згідно з абз.4 п. 2.1.4 Державних санітарних правил та норм, затверджених постановою Головного державного санітарного лікаря України від 01.07.1999 року №29, промисловий майданчик для тимчасового зберігання відходів повинен розташовуватися на території підприємства з підвітряного боку, бути покритий неруйнівним та непроникним для токсичних речовин матеріалом (керамзитбетоном, полімербетоном та інш.) з автономним зливовідводом і нахилом у бік очисних споруд. При цьому попадання поверхневого стоку з майданчиків у загальний зливовідвід повинен бути виключений за рахунок обвалування і інших заходів. Для зазначеного поверхневого стоку необхідні спеціальні очисні споруди, що забезпечуватимуть уловлювання токсичних речовин, очистку і їх знешкодження.

В судове засідання, призначене на 10.08.2021 року, з`явились представники сторін, підтримали обрані правові позиції.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрвторутилізація» () зареєстровано в якості юридичної особи 22.01.2013 року. Керівником підприємства є Полонський Григорій Анатолійович.

На підставі наказу Міндовкілля від 29.01.2021 року №62, посвідчення (направлення) від 01.02.2021 року №10/21 у період з 16.02.2021 року по 22.02.2021 року Міністерством екології та природних ресурсів України було здійснено плановий захід державного нагляду (контролю) щодо додержання суб`єктом господарювання вимог ліцензійних умов провадження господарської діяльності з поводження з небезпечними відходами, за наслідками якого складено акт від 22.02.2021 року №10/21.

Актом перевірки зафіксовані наступні порушення:

- пункту 8 Ліцензійних умов, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 13.07.2016 року №446 ліцензіатом надані копії дипломів, сертифікатів тощо, що підтверджують наявність екологічних знань у посадових осіб;

- пункту 11 Ліцензійних умов, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 13.07.2016 року №446 ліцензіат провадить господарську діяльність з поводження з небезпечними відходами виключно з використанням засобів їх провадження, що зазначені у відомостях про них, які подані органу ліцензування згідно з вимогами Ліцензійних умов, встановлено, що ліцензіат провадить господарську діяльність за допомогою поворотної тари;

- пункту 16 Ліцензійних умов, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 13.07.2016 року №446 промислові майданчики для тимчасового зберігання відходів покриті неруйнівним та непроникним для небезпечних відходів матеріалом, однак відсутній автономний зливовідвід. Місце зберігання відходів має нерівності підлоги, які, у випадку розливу рідких відходів, перешкоджають безпосередньому зливу до приямку зливовідводу (відсутні жолоби зливу). На місці провадження діяльності наявні проливи нафтопродуктів, які були локалізовані піском.

На підставі акту від 22.02.2021 року №10/21 Міністерством екології та природних ресурсів України було прийнято розпорядження про усунення порушень Ліцензійних умов від 26.02.2021 року №20/21, яким зобов`язано ТОВ «Укрвторутилізація» у термін до 26.03.2021 року усунути порушення Ліцензійних умов та подати в письмовій формі до Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України інформацію про їх усунення.

Не погоджуючись з прийнятим розпорядженням, позивач оскаржив його до суду.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 42 Конституції України кожен має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначаються Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» державний нагляд (контроль) - це діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Заходи державного нагляду (контролю) - це планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.

За приписами ст. 2 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» дія цього Закону поширюється на відносини, пов`язані зі здійсненням державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Дія цього Закону не поширюється на відносини, що виникають під час здійснення заходів валютного нагляду, податкового контролю, митного контролю, державного експортного контролю (крім здійснення державного нагляду (контролю) за дотриманням суб`єктами космічної діяльності України приватної форми власності законодавства про космічну діяльність в Україні), контролю за дотриманням бюджетного законодавства, державного нагляду на ринках фінансових послуг, державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції, державного нагляду (контролю) в галузі телебачення і радіомовлення, державного нагляду (контролю) за дотриманням суб`єктами господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, законодавства у сферах енергетики та комунальних послуг, державного ринкового нагляду та контролю нехарчової продукції, державного нагляду за дотриманням вимог безпеки використання ядерної енергії.

Контроль за додержанням ліцензіатами вимог ліцензійних умов здійснюється органами ліцензування у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених Законом України «Про ліцензування видів господарської діяльності».

Отже, відносини щодо дотримання вимог ліцензійних умов провадження господарської діяльності зі здійснення операцій у сфері поводження з небезпечними відходами входять до сфери дії Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

Статтею 3 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» серед принципів державного нагляду (контролю) визначені такі як здійснення державного нагляду (контролю) лише за наявності підстав та в порядку, визначених законом, відкритість, прозорість, плановість й системність державного нагляду (контролю).

Судом встановлено, що позивачем не оскаржується порядок та підстави здійснення планового заходу. Позивачем оскаржується фактична наявність встановлених порушень в оскаржуваному розпорядженні.

Відповідно до Переліку органів ліцензування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.2015 № 609, Міндовкілля є органом ліцензування щодо виробництва особливо небезпечних хімічних речовин, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, поводження з небезпечними відходами.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відходи» поводження з відходами - це дії, спрямовані на запобігання утворенню відходів, їх збирання, перевезення, сортування, зберігання, оброблення, перероблення, утилізацію, видалення, знешкодження і захоронення, включаючи контроль за цими операціями та нагляд за місцями видалення.

Надаючи правову оцінку доводам відповідача про порушення позивачем пункту 8 Ліцензійних умов, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 13.07.2016 року №446, а саме надання ліцензіатом копій дипломів, сертифікатів тощо, що підтверджують наявність екологічних знань у посадових осіб, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.1 Ліцензійних умов ці Ліцензійні умови встановлюють вичерпний перелік документів, які додаються до заяви про отримання ліцензії на провадження господарської діяльності з поводження з небезпечними відходами (далі - ліцензія), а також визначають вичерпний перелік організаційних, кадрових, технологічних вимог, обов`язкових для виконання під час провадження зазначеної діяльності.

Пунктом 2 Ліцензійних умов визначено, що Ліцензіат зобов`язаний виконувати вимоги цих Ліцензійних умов, а здобувач ліцензії - їм відповідати.

Згідно з п.8 Ліцензійних умов під час здійснення операцій у сфері поводження з небезпечними відходами згідно з отриманою ліцензією екологічні знання є обов`язковою кваліфікаційною вимогою для посадових осіб (диплом, сертифікат тощо). Ліцензіат повинен мати штатну чисельність спеціалістів (виконавців робіт залежно від видів робіт та рівня забезпечення матеріально-технічної бази) відповідного рівня підготовки та освітньо-кваліфікаційного рівня.

Судом встановлено та відповідачем не спростовується, що позивач разом з іншими документами, наданими на вимогу представників Міністерства, надав Сертифікат про професійну підготовку ОСОБА_1 по темі поводження з небезпечними відходами, виданий Державною екологічною академією післядипломної освіти та управління.

Відповідач у відзиві зазначає, що порушення цього пункту ліцензійних умов відбулось у зв`язку з тим, що позивачем не надано докази наявності екологічних знань у власника підприємства.

Для вирішення питання щодо визначення поняття «посадова особа» необхідно виходити з практики, яка визначає, що головним критерієм віднесення особи до кола посадових осіб є наявність в неї організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій.

Відповідно до судової практики, викладеної в узагальненні Верховного Суду України (постанова Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 №5 «Про судову практику у справах про хабарництво»), організаційно-розпорядчими обов`язками є обов`язки по здійсненню керівництва галуззю промисловості, трудовим колективом, ділянкою роботи, виробничою діяльністю окремих працівників на підприємствах, в установах чи організаціях незалежно від форм власності.

Державна інспекція України з питань праці надала роз`яснення, що посадовими особами товариства визнаються голова та члени виконавчого органу, голова ревізійної комісії (ревізор), а у разі створення ради товариства (спостережної ради) - голова і члени цієї ради (роз`яснення від 27.07.2014 року).

Оскільки засновник (учасник, власник) не здійснює керівництво трудовим колективом чи виробничою діяльністю окремих працівників, не здійснює діяльності по управлінню та розпорядженню майном підприємства, він не є посадовою особою, у тому числі після звільнення директора та головного бухгалтера, доки не стане виконувати функції виконавчого органу на підставі рішення загальних зборів або не буде зарахований на посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків (лист Державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва від 05.02.2003 №3-222/646).

Отже, на підприємстві позивача терміну «посадова особа», який приймає рішення у сфері ліцензованої діяльності, відповідає лише директор, який є головою виконавчого органу та наділений організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, а отже сертифікат про професійну підготовку ОСОБА_1 (директор) по темі поводження з небезпечними відходами, отриманого у Державній екологічній академії післядипломної освіти та управління, є належним доказом отримання «Екологічних знань» посадовою особою товариства та свідченням належного виконання припису п. 8 Ліцензійних умов.

Отже, судом не встановлено порушення ТОВ «Укрвторутилізація» пункту 8 Ліцензійних умов, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 13.07.2016 року №446, а тому висновки відповідача в цій частини не підтверджені під час розгляду справи.

Надаючи правову оцінку доводам відповідача про порушення позивачем пункту 11 Ліцензійних умов, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 13.07.2016 року №446 ліцензіат провадить господарську діяльність з поводження з небезпечними відходами виключно з використанням засобів їх провадження, що зазначені у відомостях про них, які подані органу ліцензування згідно з вимогами Ліцензійних умов, встановлено, що ліцензіат провадить господарську діяльність за допомогою поворотної тари, суд зазначає наступне.

ТОВ «Укрвторутилізація» укладено Договір №387/У від 11.01.2021р. на надання послуги «по зберіганню відходів та передачі відходів, для подальшого їх оброблення, утилізації, видалення, знешкодження і захоронення, згідно вимог чинного законодавства України».

Відповідно до цього договору:

3.4. Замовник самостійно, за власний кошт (або з залучення третіх осіб), виключно у межах чинного законодавства України, збирає власні відходи, пакує їх у герметичну тару, маркує, та доставляє до складу Виконавця за адресою: м. Запоріжжя, вул.Теплична, 27.

3.6. Тара в яку Замовник пакує та доставляє відходи є власністю Замовника, та є поворотною Виконавець повертає тару Замовника при прийняті наступної партії відходів. Зберігання тари не є окремою послугою, не підлягає окремої оплати.

Тобто вищезазначеним Договором регламентовано, що Виконавець надає Замовнику виключно послугу «зберігання відходів», а пакування та доставку організовує Замовник самостійно. Замовник пакує відходи у власну тару та має право надати їй статус поворотної.

Технічним регламентом та/або іншими нормативними документами не встановлений та не регламентований процес та строки прийняття, сортування, переміщення відходів з тари поклажодавця у тару зберігача, а також не встановлено, в тому числі й договором, що укладений поклажодавцем, строки та умови повернення тари.

Саме на стадії огляду, класифікації та вивчення документів (це регламентовано пунктами 2.2, 2.3. затвердженого на підприємстві Технологічного регламенту) прибували відходи, які надійшли від підприємства-утворювача в тарі замовника. В подальшому ці відходи переміщені у тару Ліцензіата, інформація про яку подана органу ліцензування згідно вимогам Ліцензійних умов, з додержаннями екологічних вимог.

На підтвердження наведеного, до матеріалів справи долучено копію договору №387/У від 11.01.2021 року, акт приймання відходів №5 від 11.02.2021 року, з якого встановлено, що ТОВ «Укрвторутилізація» отримало відходи на передодні перевірки. Та акт здачі-прийняття робіт №ОУ-000005 від 25.02.2021 року, яким підтверджено виконання робіт по зберіганню відходів.

Викладене свідчить, що твердження відповідача про порушення позивачем п. 11 Ліцензійних умов ґрунтується на припущеннях, а отже не може бути підставою для прийняття рішення суб`єкта владних повноважень щодо наявності порушень ліцензійних умов. Отримання відходів від замовника в тарі замовника не порушує жодного нормативного документу.

Отже, судом не встановлено порушення ТОВ «Укрвторутилізація» пункту 11 Ліцензійних умов, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 13.07.2016 року №446, а тому висновки відповідача в цій частини не підтверджені під час розгляду справи.

Надаючи правову оцінку доводам відповідача про порушення позивачем пункту 16 Ліцензійних умов, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 13.07.2016 року №446 промислові майданчики для тимчасового зберігання відходів покриті неруйнівним та непроникним для небезпечних відходів матеріалом, однак відсутній автономний зливовідвід; місце зберігання відходів має нерівності підлоги, які, у випадку розливу рідких відходів, перешкоджають безпосередньому зливу до приямку зливовідводу (відсутні жолоби зливу); на місці провадження діяльності наявні проливи нафтопродуктів, які були локалізовані піском, суд зазначає наступне.

Згідно з абз.4 п. 2.1.4 Державних санітарних правил та норм, затверджених постановою Головного державного санітарного лікаря України від 01.07.1999 року №29, промисловий майданчик для тимчасового зберігання відходів повинен розташовуватися на території підприємства з підвітряного боку, бути покритий неруйнівним та непроникним для токсичних речовин матеріалом (керамзитбетоном, полімербетоном та інш.) з автономним зливовідводом і нахилом у бік очисних споруд. При цьому попадання поверхневого стоку з майданчиків у загальний зливовідвід повинен бути виключений за рахунок обвалування і інших заходів. Для зазначеного поверхневого стоку необхідні спеціальні очисні споруди, що забезпечуватимуть уловлювання токсичних речовин, очистку і їх знешкодження.

Як зазначає позивач та не заперечується відповідачем, промисловий майданчик для зберігання відходів обладнаний автономним зливовідводом у вигляді герметичного резервуару, розташованого у самій нижній точці приміщення, наявність цього резервуару не заперечується представником відповідача. Усі рідини у разі попадання на підлогу потрапляють саме у цей резервуар.

При прийнятті рішення суд враховує те, що працівники Міністерства у ході перевірки не досліджували кути нахилу підлоги, щоб мати підстави стверджувати про порушення законодавства, акт від 22.02.2021 року №10/21 як доказ виявлених порушень під час проведення перевірки не містить жодної інформації стосовно проведених вимірювань.

Відповідачем суду не надано жодних доказів на підтвердження невідповідності куту нахилу підлоги нормам законодавства.

Також, при прийнятті рішення суд враховує, що жодною нормою законодавства не встановлено який градус схилу має бути для влаштування належного зливовідводу.

Для ідентифікації плями на підлозі, яку відповідач ідентифікує як пролив нафтопродуктів, відповідач мав мати відповідні прилади для її ідентифікації - переносну лабораторію, яка видана для проведення перевірки, а представник відповідача мали пройти навчання щодо її застосування та проведення досліджень.

Суду не надано жодних доказів на підтвердження відбору проб для встановлення складу речовини, відповідач не здійснював експертного аналізу речовини на підлозі, а тому твердження про пролив нафтопродуктів є припущенням перевіряючих.

Доказів зворотного суду не надано.

Отже, судом не встановлено порушення ТОВ «Укрвторутилізація» пункту 16 Ліцензійних умов, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 13.07.2016 року №446, суд не може керуватись припущеннями перевіряючих, які не підтверджені належними засобами доказування: актом перевірки, актом відбору проб, актом проведених вимірювань тощо, а тому висновки відповідача в цій частини не підтверджені під час розгляду справи.

З огляду на викладене, судом встановлено, що відповідачем прийнято оскаржуване розпорядження за відсутності належних підстав для його прийняття.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд робить висновок, що позовна заява підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Згідно з ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду позивачем сплачено суму судового збору у розмірі 2270,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 15.03.2021 року.

Отже, оскільки позовну заяву задоволено, сплачений судовий збір за подачу позову до суду в сумі 2270,00 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 255, 295 , Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРВТОРУТИЛІЗАЦІЯ" до Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України про визнання протиправним та скасування рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати розпорядження Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України про усунення порушень Ліцензійних умов №20/21 від 26.02.2021 року.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРВТОРУТИЛІЗАЦІЯ" за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України судові витрати, пов`язані зі сплатою судоволго збору у розмірі 2270 грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 06 вересня 2021 року.

Суддя О.В. Врона