Справа № 540/3323/21
Суддя: Морська Г.М.
Дата ухвалення: 2021-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2021 р.м. ХерсонСправа № 540/3323/21
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Морської Г.М., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Херсонській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду із адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Херсонській області (далі - відповідач) , у якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за усі дні невикористаної щорічної відпустки загальною кількістю 77 днів за 2018, 2019 та 2020 роки;

- зобов`язати відповідача виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за усі дні невикористаної щорічної відпустки загальною кількістю 77 днів за 2018, 2019 та 2020 роки.

Ухвалою від 14.07.2021р. відкрите спрощене провадження у справі без виклику сторін.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 07.11.2015 року позивач був прийнятий на службу в лави Національної поліції України. За період служби працював на посаді оперуповноваженого та дізнавача сектора дізнання відділення поліції №1 Бериславського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Херсонській області.

Наказом начальника Головного управління Національної поліції в Херсонській області від 26.05.2021 року № 140 о/с позивач звільнений із займаної посади за власним бажанням. Витяг із наказу №140 о/с від 26.05.2021 не містить інформації щодо частини невикористаної щорічної відпустки за час, що передує року, звільнення, тобто із 2015 по 2020 роки включно, отже, не враховано всі дні невикористаної оплачуваної щорічної відпустки та не нарахована до виплати компенсація за всі дні невикористаної оплачуваної відпустки, чим порушуються права та охоронювані законом інтереси позивача. Посилаючись на ст. 92, 93 Закону України «Про національну поліцію», Закон України «Про відпустки» та судову практику ВС, просить суд задовольнити позов.

Відповідач надіслав суду відзив, у якому заперечив проти задоволення позову, мотивуючи тим, що відповідно до вимог Закону «Про національну поліцію» та Порядку виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 квітня 2016 року №260, які є спеціальним законодавством та підлягають застосуванню при вирішенні спорів з приводу порядку та умов грошового забезпечення поліцейських та надання їм відпустки, грошова компенсація за невикористану відпустку виплачується у випадку її невикористання у році звільнення. Грошова компенсація за невикористані відпустки за попередні роки не передбачена, а встановлено правило надання чергової відпустки поліцейському до кінця календарного року.

Розглянувши наявні у справі документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд встановив наступне.

07.11.2015 року ОСОБА_1 був прийнятий на службу до Національної поліції України. За період служби працював на посаді оперуповноваженого та дізнавача сектора дізнання відділення поліції №1 Бериславського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Херсонській області.

Наказом начальника Головного управління Національної поліції в Херсонській області від 26.05.2021 року № 140 о/с позивач звільнений із займаної посади за власним бажанням на підставі п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» з 26.05.2021 року.

У витягу з наказу №140 о/с від 26.05.2021 зазначено, що невикористана частина відпустки складає 14 діб.

31.05.2021 позивач направив запит до ГУНП в Херсонській області щодо нарахування та виплати йому компенсації за всі дні невикористаної оплачуваної відпустки за період 2015 - 2021 роки.

У відповіді від 30.06.2021р. № 10/М-84 ГУНП в Херсонській області зазначило: «…Надаємо інформацію щодо використання Вами відпусток за період з 07.11.2015 по 01.01.2021:

- за 2016 рік використано у повному обсязі;

- за 2017 рік використано у повному обсязі;

- за 2018 рік невикористана частина відпустки склала 22 доби;

- за 2019 рік невикористана частина відпустки склала 12 діб;

- за 2020 рік невикористана частина відпустки склала 43 доби;

Пунктом 8 розділу ІІІ Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого наказом МВС України від 06.04.2016 №260, передбачено, що за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до чинного законодавства. Грошова компенсація за невикористані відпустки за попередні роки не передбачена…».

Не погодившись із відмовою, позивач звернувся до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд застосовує наступні правові норми.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Цією ж статтею передбачено, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Статтею 45 Конституції України установлено, що кожен, хто працює, має право на відпочинок. Це право забезпечується наданням днів щотижневого відпочинку, а також оплачуваної щорічної відпустки, встановленням скороченого робочого дня щодо окремих професій і виробництв, скороченої тривалості роботи у нічний час. Максимальна тривалість робочого часу, мінімальна тривалість відпочинку та оплачуваної щорічної відпустки, вихідні та святкові дні, а також інші умови здійснення цього права визначаються законом.

Відповідно до частини першої статті 83 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

Аналогічні положення містяться в частині першій статті 24 Закону України «Про відпустки».

Відповідно до частин першої та третьої статті 59 Закону України «Про Національну поліцію» (далі - Закон) служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік і форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України.

Проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (стаття 60 Закону).

Згідно з частинами першою та другою статті 92 Закону поліцейським надаються щорічні чергові оплачувані відпустки в порядку та тривалістю, визначених цим Законом. Поліцейському надаються також додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.

Відповідно до частин восьмої, дев`ятої, десятої та одинадцятої статті 93 Закону поліцейським, які захворіли під час чергової відпустки, після одужання відпустка продовжується на кількість невикористаних днів. Продовження відпустки здійснюється керівником, який надав її, на підставі відповідного документа, засвідченого у визначеному законом чи іншим нормативно-правовим актом порядку. Поліцейським у рік звільнення за власним бажанням, за віком, через хворобу чи скорочення штату в році звільнення, за їх бажанням, надається чергова відпустка, тривалість якої обчислюється пропорційно з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожний повний місяць служби в році звільнення. При звільненні поліцейського проводиться відрахування з грошового забезпечення надмірно нарахованої частини чергової відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року. За невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону. Відкликання поліцейського із чергової відпустки, як правило, забороняється. У разі крайньої необхідності відкликання з чергової відпустки може бути дозволено керівнику територіального органу поліції. За бажанням поліцейського невикористана частина відпустки може бути приєднана до чергової відпустки на наступний рік.

Згідно з абзацами сьомим і восьмим пункту 8 розділу ІІІ Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 № 260 (далі - Порядок № 260), за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до чинного законодавства. Виплата грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства на день звільнення із служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення.

Системний аналіз наведених законодавчих приписів свідчить, що право працюючої особи на відпочинок у формі відпустки закріплено Конституцією України. Особу не може бути позбавлено такого права. Види відпусток, які можуть надаватися поліцейським, визначені у статті 92 Закону. При цьому, як свідчать положення частин восьмої, одинадцятої статті 93 Закону, правило про надання відпустки до кінця календарного року не є виключним, зокрема: поліцейським, які захворіли під час чергової відпустки, після одужання відпустка продовжується на кількість невикористаних днів. Відкликання поліцейського з чергової відпустки, як правило, забороняється. У разі крайньої необхідності відкликання з чергової відпустки може бути дозволено керівнику територіального органу поліції. За бажанням поліцейського невикористана частина відпустки може бути приєднана до чергової відпустки на наступний рік.

Тобто, законодавець не виключає випадки, коли поліцейським відпустка не буде використана протягом календарного року, а навпаки, закріплює право поліцейського використати відпустку за попередній рік одночасно з черговою відпусткою наступного року.

Таким чином, з нормативного тлумачення наведених правових норм висновується, що у наступному календарному році, в тому числі і за умови, що він є роком звільнення, поліцейський має гарантоване право на чергову відпустку за поточний календарний рік та на відпустки (основні і додаткові), що не були використані в попередніх роках, що виражається в праві на отримання грошової компенсації за весь час невикористаної оплачуваної відпустки, незалежно від часу набуття права на таку відпустку, оскільки відпустки за попередні роки також є невикористаними в році звільнення та не можуть бути залишені без розрахунку з поліцейським, адже в протилежному випадку - це суперечитиме суті та гарантіям як трудового, так і спеціального законодавства в частині реалізації права на відпочинок.

Рішенням Конституційного Суду України від 07.05.2002 № 8-рп/2002 в справі за конституційним поданням Президента України щодо офіційного тлумачення положень частин другої, третьої статті 124 Конституції України (справа щодо підвідомчості актів про призначення або звільнення посадових осіб) зазначено, що при розгляді та вирішенні конкретних справ, пов`язаних із спорами щодо проходження публічної служби, адміністративний суд, установивши відсутність у спеціальних нормативно-правових актах положень, якими врегульовано спірні правовідносини, може застосувати норми, у яких визначені основні трудові права працівників - Кодекс законів про працю України.

Відтак, з огляду на не врегулювання приписами Закону і Порядку № 260 питання компенсації невикористаної частини відпустки поліцейському за минулі роки, суд приходить до висновку, що при вирішенні вказаного спору підлягають застосуванню приписи КЗпП України і Закону № 504/96-ВР.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 23.10.2019 в справі № 826/8185/18, від 04.02.2021 у справі № 160/5393/19, від 11.02.2021 у справі № 160/13220/19, від 31.03.2021 у справі № 320/3843/20, від 31.03.2021 у справі № 200/9828/19-а.

При цьому, суд звертає увагу, що постановою Верховного Суду у складі суддів судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду від 19.01.2021 у справі № 160/10875/19 здійснено відступ від правового висновку Верховного Суду, сформованого в судових рішеннях у справах № 818/1276/17, № 820/5122/17, № 808/2122/18, № 825/1038/16 та висловлено позицію, що правильним є правовий висновок, який було викладено у постанові від 23.10.2019 в справі № 826/8185/18.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що у випадку звільнення поліцейських з органів Національної поліції їм виплачується компенсація за всі невикористані ними дні, як основної, так і додаткової відпустки.

Як установлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивач при звільненні зі служби в поліції мав право на отримання грошової компенсації за невикористану ним частину щорічної оплачуваної відпустки за 2018 у кількості 22 доби, за 2019 у кількості 12 діб, за 2020 у кількості 43 доби, однак відповідач протиправно не виплатив позивачу компенсацію за ці дні невикористаних відпусток.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо відмови позивачу у не нарахуванні та не виплаті компенсації за невикористані відпустки у 2018 - 2020 роках; зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу компенсацію за невикористані дні відпустки за 2018 - 2020 роки у кількості 77 діб.

Згідно частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зазначеного, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, суд, дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Херсонській області щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані частини щорічної відпустки: у 2018 у кількості 22 доби, у 2019 у кількості 12 діб, у 2020 у кількості 43 доби.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Херсонській області (, адреса: 73003, м. Херсон, вул.. Лютеранська, 4) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) грошову компенсацію за невикористані частини щорічної відпустки: у 2018 у кількості 22 доби, у 2019 у кількості 12 діб, у 2020 у кількості 43 доби.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Г.М. Морська

кат. 106030000