Справа № 200/5416/21
Суддя: Христофоров А.Б.
Дата ухвалення: 2021-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2021 р. Справа№200/5416/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Христофорова А.Б., при секретарі судового засідання Нікіфорової В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Великоновосілківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

05 травня 2021 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Великоновосілківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області в якій просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Великоновосілківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 01.02.2021 року № 197 про відмову у призначенні пенсії та рішення від 02.04.2021 року № 234 про відмову в перерахунку пенсії;

- зобов`язати Великоновосілківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) від 26.01.2021 про призначення пенсії за віком з урахуванням довідки від 24.02.2021 № 225 про період навчання у «Донецькому професійному гірничому ліцеї» та зарахувати не зараховані періоди до стажу. В тому числі до пільгового, що дає право на пенсію за віком, а також нарахувати та сплатити заборгованість з пенсії/, починаючи з дня звернення із заявою про призначення пенсії, а саме з 26.01.2021.

Позов обґрунтований тим, що рішенням від 01 лютого 2021 року відповідач відмовив позивачу у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

Так, вказаним рішенням до страхового стажу позивача не зараховано період навчання з 12.12.1984 року по 06.05.1985 року в СПТУ № 93 міста Донецьк з тих підстав, що документ не має чіткого відтиску печатки у зв`язку із чим неможливо встановити назву установи.

Поряд з цим в рішенні містилось твердження про можливість подання додаткових документів в тримісячний термін, скориставшись яким позивач, за допомогою Веб-порталу Пенсійного фонду України, звернувся до відповідача із заявою від 30.03.2021 року про перерахунок пенсії, до якої додав додаткові документи.

Проте, рішенням від 02.04.2021 року позивачу відмовлено у врахуванні довідок, що надані додатково позивачем, через знаходження підприємства та установи, які видали вказані довідки, у місті Донецьк, яке в свою чергу відноситься до населених пунктів, на території якої органи державної влади не здійснюють свої повноваження.

Позивач рахує, що не може бути позбавлений права на зарахування до його стажу згідно Списку 1 всього періоду роботи в якості прохідника підземного через неможливість перевірки органом Пенсійного фонду достовірності довідок про пільговий стаж, з підстав знаходження установи, де працював позивач, на території, що тимчасово непідконтрольна українській владі.

Встановивши, що вказаний позов поданий без додержання вимог передбачених ст. 161 КАКС України, суд своєю ухвалою від 07 травня 2021 року залишив його без руху, надавши позивачеві строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду документа про сплату судового збору на суму 1 816,00 грн.

20 травня 2021 року позивач на виконання вимог ухвали суду від 07 травня 2021 року надав суду докази сплати ним судового збору на суму 1 816, 00 грн.

Ухвалою суду від 25 травня 2021 року, позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження, без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.

Ухвалою від 16 липня 2021 року суд перейшов зі спрощеного позовного провадження до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, призначив підготовче засідання, строк якого продовжив на 30 днів, на 10 серпня 2021 року о 08 год. 15 хвил.

Ухвалою від 10 серпня 2021 року суд відклав підготовче засідання до 17 серпня 2021 року 08 год. 45 хв., та запропонував відповідачу надати відзив на позовну заяву ОСОБА_1 по цій справі в строк до 17 серпня 2021 року, а також докази на його обґрунтування.

17 серпня 2021 року суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 31 серпня 2021 року о 08 год. 45 хвил.

Сторони до судового засідання 31 серпня 2021 року не з`явились, про місце, дату та час проведення судового розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

Заяв або клопотань до суду не надіслали, про причини не явки у судове засідання суд не повідомили.

Суд зазначає, що станом на дату розгляду даної справи відзиву на позовну заяву ОСОБА_1 від Великоновосілківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області до суду не надходило.

Натомість, 12 серпня 2021 року судом отримано відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на позовну заяву ОСОБА_1 .

Відповідно частини 1 статті 42 КАС України учасниками справи є сторони, треті особи.

Згідно з пунктом 3 частини 3 статті 44 КАС України, учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

З огляду на те, що Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області не є стороною по справі, що розглядається, суд не приймає до уваги наявний в матеріалах справи відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на позов ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Згідно ч. 6 ст. 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

У зв`язку із чим суд розглядає дану адміністративну справу на підставі наявних матеріалів справи.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши доводи позивача, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши всі обставини справи та оцінивши їх наявними доказами в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 , народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорту громадянина України, серія: НОМЕР_2 (а.с. 10-11).

Судом на підставі наявних матеріалів справи встановлено, що позивач, за допомогою Веб-порталу ПФУ, звернувся 26.01.2021 до Великоновосілківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області із заявою про призначення йому пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням від 01.02.2021 Великоновосілківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області відмовило позивачу в призначенні пенсії за віком у зв`язку із недостатністю страхового стажу роботи.

Так, вказаним рішенням не зараховано до стажу роботи позивача період його навчання з 12.12.1984 по 06.05.1985 в СПТУ № 93 м. Донецьк з тих підстав, що відтиск печатки в дипломі нечіткий, що унеможливлює ідентифікувати назву установи, уточнююча довідка при цьому позивачем не надана.

Також не зараховано період перебування позивача на обліку в Великоновосілківському районному центрі зайнятості в 2005, 2006 році з тих підстав, що в індивідуальних відомостях про застраховану особу відсутне визначення конкретного періоду перебування, уточнююча довідка також не надана (а.с. 8-11).

30.03.2021 року позивач, за допомогою ВЕБ-порталу ПФУ України, звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії по стажу відповідно до ч. 1ст. 43 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». До заяви позивачем було, поряд з іншим додано: довідку «ОП «ВОК ЛШ ім. М. Горького» м. Донецька № 77 від 04.03.2021 про стаж роботи, довідку «Донецького професіонального горного лицею» м. Донецьк № 225 від 24.02.2021 про періоди навчання, довідку «ОП «ВОК ЛШ ім. Горького» м. Донецьк № 78 від 04.03.2021 про заробітну плату, довідку «Донецького професіонального горного ліцею» м. Донецьк № 4 від 19.02.2021 про реорганізацію установи, довідку «ОП «ВОК ЛШ ім. М. Горького» м. Донецьк № 79 від 04.03,2021про реорганізацію підприємства.

Рішенням від 02.04.2021 № 234 Великоновосілківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області відмовило позивачу в перерахунку його пенсії по стажу відповідно до ч. 1 ст. 43 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з тих підстав, що згідно наданих позивачем довідок, а саме: довідки «ОП «ВОК ЛШ ім. М. Горького» м. Донецька № 77 від 04.03.2021 про стаж роботи, довідку «Донецького професіонального горного лицею» м. Донецьк № 225 від 24.02.2021 про періоди навчання, та довідку «ОП «ВОК ЛШ ім. Горького» м. Донецьк № 78 від 04.03.2021 про заробітну плату, встановлено, що юридична адреса знаходження підприємства та установи: м. Донецьк, яке відповідно до розпорядження № 1085 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсзі свої повноваження.

Зазначено, що у зв`язку із тим, що провести перевірку відповідності змісту довідок первинними документами неможливо, а тому прийняти їх до уваги не має підстав (а.с. 13-16).

Довідкою від 04.03.2021 № 77 підтверджується, що позивач працював повний робочий день на ш/у «Петровское» ГП «Шахта Петровская» у період з 27.05.1985 по 20.07.1987 та виконував гірничі роботи з повним робочим днем під землею (а.с. 17).

Довідкою від 24.02.2021 № 225, що видана «Донецьким професіональним гірничим ліцеєм» підтверджено період навчання позивача в СПТУ № 93 м. Донецька у період з 12.12.1984 по 06.06.1985. Диплом В № 369110 (а.с. 18).

У довідці від 04.03.2021 № 78 відображена інформація про заробіток позивача у період його роботи з травня 1985 року по липень 1987 року (включно). Довідка видана на підставі особистих рахунків за 1985-1987 таб. № 4296. Зазначено, що архів первинних документів по заробітній платі за період з 27.05.1985 по 20.07.1987 знаходиться за адресою: 83010, Донецьк, вул.. петровського, 240 (а.с. 19).

Період навчання позивача з 01.09.1975 по 20.07.1978 у професійному технічному училищі № 26 м. Донецьк за професією муляра, монтажник конструкцій підтверджується довідкою від 19.02.2021 № 4 (а.с. 20).

Історична довідка від 04.05.2021 № 79 містить інформацію про перейменування та реорганізацію ш/у «Петровська» ВО «Донецьквугілля» (а.с. 21).

Як вбачається зі спірного рішення відповідач не взяв до уваги зазначені вище документи, які підтверджують стаж роботи позивача, оскільки вони видані установами та підприємствами, що розташовані на тимчасово окупованій території України.

Вирішуючи даний спір, суд виходить з такого.

За ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав свобод людини є головним обов`язком держави.

На підставі ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як слідує зі ст. 22 Конституції України, конституційні права і свободи ґрунтуються і не можуть бути скасовані.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Суд враховує, що конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості, пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, виконанням трудових обов`язків і є однією з форм соціального захисту, цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян на соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки, визначені у Законі України «Про пенсійне забезпечення».

Закон України «Про пенсійне забезпечення» №1788 від 05.11.1991 року, відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначаються періоди, з яких складається страховий стаж. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше (ч. 4 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Статтю 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що пенсія це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом; страховий стаж це період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Статтею 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі за текстом Закон № 1058) передбачене право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Положеннями ч. 1 ст. 9 Закону № 1058 передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років.

Відповідно до ст. 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 1.8, 1.9 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

Днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви. Якщо заява про призначення пенсії подається через вебпортал днем звернення за призначенням пенсії вважається дата реєстрації на вебпорталі заяви разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів).

Пунктом 2.1 Порядку № 22-1 передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: 1) документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган і мають відмітку у паспорті) або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; 2) документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку (далі - відділ персоніфікованого обліку), надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення; 3) для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року (додатки 3, 4 до Положення); 4) документи про місце проживання (реєстрації) особи; 5) документи, які засвідчують особливий статус особи; 6) документ уповноваженого органу Російської Федерації про те, що особі не призначалась пенсія за місцем реєстрації на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, та особисту декларацію про відсутність громадянства держави-окупанта (для призначення пенсій особам, зазначеним у пункті 1.3 розділу І цього Порядку).

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пункт 3 Порядку № 637 встановлює, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу органами Пенсійного фонду на місцях приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Так, позивачем, при первинному зверненні до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком, з метою підтвердження періоду його навчання з 12.12.1984 по 06.05.1985 було, зокрема надано диплом про навчання від 06.05.1985 року № 369110, проте вказаний період навчання не був зарахований відповідачем до страхового стажу позивача з підстав нечіткого відбитку печатки на ньому, внаслідок чого неможливо було ідентифікувати назву установи.

Крім того відповідач не зарахував до страхового стажу позивача, згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу період його перебування на обліку в Великоновосілківському районному центрі зайнятості в 2005, 2006 роках з підстав неможливості встановити точний період такого перебування.

Скориставшись своїм правом, що визначений п. 1.7 Порядку 22 1, на подання в трьохмісячний термін додаткових документів з метою перегляду його заяви від 26.01.2021 року про призначення пенсії за віком, позивач 30.03.2021 року звернувся до відповідача із заявою про перерахунок його пенсії, додавши при цьому додаткові документи, а саме: довідку від 04.03.2021 № 77, якою підтверджується, що позивач працював повний робочий день на ш/у «Петровское» ГП «Шахта Петровская» у період з 27.05.1985 по 20.07.1987 та виконував гірничі роботи з повним робочим днем під землею (а.с. 17), довідку від 24.02.2021 № 225, що видана «Донецьким професіональним гірничим ліцеєм», яка підтверджує період навчання позивача в СПТУ № 93 м. Донецька у період з 12.12.1984 по 06.06.1985. Диплом НОМЕР_3 (а.с. 18), довідку від 04.03.2021 № 78 в якій відображена інформація про заробіток позивача у період його роботи з травня 1985 року по липень 1987 року (включно). Довідка видана на підставі особистих рахунків за 1985-1987 таб. № 4296. Зазначено, що архів первинних документів по заробітній платі за період з 27.05.1985 по 20.07.1987 знаходиться за адресою: 83010, Донецьк, вул. Петровського, 240 (а.с. 19), довідку, що підтверджує період навчання позивача з 01.09.1975 по 20.07.1978 у професійному технічному училищі № 26 м. Донецьк за професією муляра, монтажник конструкцій підтверджується довідкою від 19.02.2021 № 4 (а.с. 20) та історичну довідку від 04.05.2021 № 79, що містить інформацію про перейменування та реорганізацію ш/у «Петровська» ВО «Донецьквугілля» (а.с. 21).

Проте, вказані довідки відповідачем прийняті до уваги не була, оскільки видані установами та підприємствами, що знаходиться на непідконтрольній українській владі території.

Щодо видачі таких довідок на території, яка тимчасово непідконтрольна українській владі суд зазначає наступне.

Так, щодо окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані "намібійські винятки", в яких зазначено про те, що документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.

У Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21.06.1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики. При цьому ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать" (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, § 96). При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, § 92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі "Мозер проти Республіки Молдови та Росії" наголосив, що "першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016, § 142).

Суд повинен оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними, тобто людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав навіть теоретично. Більш того, відповідно до статті 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою.

Позивач опинився в ситуації, що, відповідно, позбавляє його можливості забезпечити належний захист своїх прав.

Відповідно до положень статті 3 Конституції України, як Основного Закону України - людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Загальної Декларації прав людини, п. 4 ч. 1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України, кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Суд зазначає, що в даному випадку, позивач не може бути позбавлений свого права, що стосується предмета позову, через неможливість перевірки достовірності періоду та характеру його роботи з тих підстав, що підприємство в якому він працював, наразі перебуває на території яка тимчасово не підконтрольна українській владі.

З урахуванням вищенаведених обставин, суд вважає за можливе застосувати вказані загальні принципи («намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів, які видані на непідконтрольній українській владі території, як доказів, оскільки можливість збору відповідних доказів на такій території може бути значно обмежена, у той час як вони мають істотне, а в деяких випадках і вирішальне значення для реалізації відповідних прав людини.

Поряд з іншим, частиною третьою статті 44 Закону № 1058-ІV передбачено, що органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

На підставі пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25 листопада 2005 року, в редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року №13-1 (надалі - Порядок № 22-1) при прийманні документів орган, що призначає пенсію:

1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж.

2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;

3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Згідно із нормами пункту 4.7 Порядку № 22-1, право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Натомість доказів на предмет звернення відповідачем до підприємств та установ з метою перевірки обґрунтованості їх видачі матеріали справи не містять.

Надні позивачем довідки відображать періоди роботи та навчання позивача, а також відображають суму заробітку позивача, мають посилання на відповідні накази та розпорядження, видані на підставі особивих даних позивача та його особистих рахунків, мають вказівку на адресу знаходження первинних документів.

А отже мали бути прийняті відповідачем до уваги при вирішенні питання щодо призначення пенсіх позивачу.

За таких обставин рішення відповідача від 01.02.2021 № 197 про відмову в призначенні пенсії та рішення від 02 та рішення від 02.04.2021 № 234 про відмову в перерахунку пенсії є протиправними та підлягають скасуванню.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача та зарахувати не зараховані періоди до пільгового стажу, що дає право на пенсію за віком суд зазначає, що така вимога задоволенню не підлягає з огляду на те, що позивач саме звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком.

Як вже зазначалось судом, відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років.

Суд зазначає, що позивач звернувся до відповідача із заявою щодо призначення йому пенсії за віком до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», дана норма статті передбачає наявність саме страхового стажу а ні пільгового.

Доказхів на предмет звернення позивачем до відповідача із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах матеріали справи не містять.

Щодо позовної вимоги в частирні зобов`язання відповідача нарахувати та сплатити заборгованість з пенсії, починаючи з дня звернення із заявою про призначення пенсії, а саме з 26.01.2021 то вона є такою, що також задоволенню не підлягає, оскільки заявлена суду на майбутнє.

Пенсія позивачу відповідачем ще не призначалась.

Доказів на підтвердження того, що відповідач після призначення пенсії позивачу будє ухилятись від виконання своїх обов`язків в частині нарахування та виплати пенсії позивачем суду не надано.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання відповідача зарахувати не зараховані періоди до стажу суд виходить із того, що ці вимоги є передчасними та не підлягають задоволенню, оскільки сумарне обчислення стажу позивача та вирішення питання про його достатність для призначення пенсії за віком віднесено до дискреційних повноважень відповідача. Отже, зазначені позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Приписами статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з ч.2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно абзацу другому частини 4 статті 245 КАС Україні у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Захист порушеного права позивача підлягає відновленню шляхом зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 26.01.2021 про призначення пенсії за віком з урахуванням довідки від 04.03.2021 № 77, якою підтверджується, що позивач працював повний робочий день на ш/у «Петровское» ГП «Шахта Петровская» у період з 27.05.1985 по 20.07.1987 та виконував гірничі роботи з повним робочим днем під землею, довідку від 24.02.2021 № 225, що видана «Донецьким професіональним гірничим ліцеєм», яка підтверджує період навчання позивача в СПТУ № 93 м. Донецька у період з 12.12.1984 по 06.06.1985, довідку від 04.03.2021 № 78 в якій відображена інформація про заробіток позивача у період його роботи з травня 1985 року по липень 1987 року (включно), довідку, що підтверджує період навчання позивача з 01.09.1975 по 20.07.1978 у професійному технічному училищі № 26 м. Донецьк за професією муляра, монтажник конструкцій підтверджується довідкою від 19.02.2021 № 4 (а.с. 20) та історичну довідку від 04.05.2021 № 79, що містить інформацію про перейменування та реорганізацію ш/у «Петровська» ВО «Донецьквугілля».

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами суд виходить з правил частини першої статті 139 КАС України, відповідно до яких при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 3 зазначеної статті встановлено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Разом з тим, частиною 8 статті 139 КАС України передбачено, що у випадку якщо, зокрема, спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

За подання до суду даного позову позивачем був сплачений судовий збір в сумі 1 816,00 грн. (а.с. 34).

Таким чином, враховуючи, що позов судом задоволений частково, суд приходить до висновку, що з відповідача, за рахунок його бюджетних асигнувань, на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 1 500,00 грн.

Керуючись ст.ст. 2-15, 19-21, 72-79, 90, 94, 122, 123, 132,159-161,164,192-194,224-228,241-247, 255,253-263,293-295 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Великоновосілківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження: 85500, Донецька область, смт. Велика Новосілка, вул. Центральна, буд. 103; ) про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Великоновосілківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області № 197 від 01.02.2021 року про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

Визнати протиправним та скасувати рішення Великоновосілківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області № 234 від 02.04.2021 року про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Великоновосілківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження: 85500, Донецька область, смт. Велика Новосілка, вул. Центральна, буд. 103; ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) від 26.01.2021 про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням довідки від 04.03.2021 № 77, якою підтверджується, що ОСОБА_1 працював повний робочий день на ш/у «Петровское» ГП «Шахта Петровская» у період з 27.05.1985 по 20.07.1987 та виконував гірничі роботи з повним робочим днем під землею, довідку від 24.02.2021 № 225, що видана «Донецьким професіональним гірничим ліцеєм», яка підтверджує період навчання ОСОБА_1 в СПТУ № 93 м. Донецька у період з 12.12.1984 по 06.06.1985, довідку від 04.03.2021 № 78 в якій відображена інформація про заробіток ОСОБА_1 у період роботи з травня 1985 року по липень 1987 року (включно), довідку, що підтверджує період навчання ОСОБА_1 з 01.09.1975 по 20.07.1978 у професійному технічному училищі № 26 м. Донецьк за професією муляра, монтажник конструкцій від 19.02.2021 № 4 та історичну довідку від 04.05.2021 № 79, що містить інформацію про перейменування та реорганізацію ш/у «Петровська» ВО «Донецьквугілля».

В задоволенні іншої частини позовних вимог -, відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Великоновосілківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження: 85500, Донецька область, смт. Велика Новосілка, вул. Центральна, буд. 103; ) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 1500 (одна тисяча п`ятсот) грн.

Рішення складене у повному обсязі та підписане 10 вересня 2021 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя А.Б. Христофоров