Справа № 420/13818/20
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2021-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/13818/20
Головуючий в 1 інстанції: Радчук А.А.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Шляхтицького О.І.,

суддів: Семенюка Г.В., Домусчі С.Д.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Головне управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2021 року по справі №420/13818/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся з вищевказаним адміністративним позовом в якому просив:

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 08 травня 2020 року № , виданої ГУ ДПС в Одеській області про стягнення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в розмірі 87 172,10 грн.;

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 05 травня 2020 року № 0-1515, виданої ГУ ДПС в Одеській області, про стягнення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в розмірі 73 469,84 грн.;

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 05 травня 2020 року № 0-1515, виданої ГУ ДПС в Одеській області, про стягнення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в розмірі 15 938,77 грн.;

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 05 травня 2020 року № 0-1515, виданої ГУ ДПС в Одеській області, про стягнення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в розмірі 8310, 53 грн.;

визнати протиправним та скасувати Податкову вимогу № 201037-52 від 23.07.2020 р. виданої ГУ ДПС в Одеській області про стягнення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в розмірі 8717,21 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначалось, що підпунктом є підпункту 266.2.2 пункту 266.2 ст. 266 ПК України визначено, що не є об`єктом оподаткування будівлі промисловості будівлі промисловості, зокрема виробничі корпуси, цехи, складські приміщення промислових підприємств. Застосування підпункту є підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України можливе у разі якщо власниками об`єктів промисловості є фізичні та інші юридичні особи, в тому числі нерезиденти, та за умови (з врахуванням виду їх діяльності) використання таких об`єктів за функціональним призначенням, тобто для промислового виробництва (виготовлення промислової продукції будь-якого виду).

Позивач зазначив, що у нього наявний об`єкт, який використовується за функціональним призначенням, а саме провадиться господарська діяльність фермерського господарства ФЕНІКС АГРО .

Нежитлова нерухомість, яка належить позивачу розміщена на земельній ділянці із призначенням для ведення сільськогосподарського виробництва.

Відповідач не належним чином направив податкові повідомлення-рішення, а саме направив їх 13.06.2020, а мав направити не пізніше наступного робочого дня. Крім того, відповідачем не дотримано порядок направлення податкового повідомлення - рішення.

При цьому позивач зазначив, що за відсутності перевірки, складення та вручення позивачу податкових повідомлень-рішень та прийняття відповідачем вимоги є передчасним та протиправним. Крім того, дії посадових осіб відповідача вказують про перевищення повноважень.

В податкових повідомленнях-рішеннях та податковій вимозі не вказано за який саме період нараховано суму боргу та відсутній розрахунок заборгованості.

Позивач звернув увагу, що винесення відповідачем одночасно чотирьох податкових повідомлень-рішень та одної податкової вимоги з приводу одного і того самого об`єкту оподаткування свідчить про грубе порушення податкового законодавства та Конституції України

Відповідач проти задоволення позову заперечував, надав до суду першої інстанції відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що за позивачем зареєстровані три об`єкти нерухомого майна, які увійшли до розрахунку оскаржуваних податкових-повідомлень рішень.

Стосовно посилання позивача на протиправність зазначених податкових повідомлень-рішень з огляду на ту обставину, що відповідні об`єкти нерухомості за своїм статусом є будівлями промисловості, що використовуються позивачем у господарській діяльності, відповідач зазначив, що в розумінні підпункту "є" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України, не є об`єктами оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки промислові будівлі, які належать промисловим підприємствам. У разі якщо промислова будівля належить не промисловому підприємству, то в такому випадку будівля є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки та податок повинен нараховуватись та сплачуватись на загальних підставах, відповідно до норм чинного законодавства.

Стосовно позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 08.05.2020 року № відповідач зазначив, що за результатами камеральної перевірки складений акт № 006269/15-32-52- 06/ від 08.05.2020 , яким встановлено порушення пункту 287.5 статті 287 ПК України, а саме несвоєчасна сплата узгодженого податкового зобов`язання по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2018 рік: термін сплати - 11.08.2019, дата фактичної сплати - 05.09.2019 (25 днів затримки), на суму несвоєчасно сплаченого грошового зобов`язання 87 172,1 грн. На підставі акту перевірки винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 08.05.2020 року № про застосування штрафу у розмірі 8 717,21 грн., що дорівнює 10 відсотків погашеної суми податкового боргу у сумі 87 172,1.

Зазначене податкове зобов`язання було нараховано позивачу на підставі нарахування податкових зобов`язань по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2018 рік відповідно до податкових повідомлень-рішень від 10.05.2019 року №0-1515, 0-1515, 0-1515, які були отримані позивачем 01.08.2019 року, а сплачені 05.09.2019.

Оскільки станом на 22 липня 2020 року в інтегрованій картці платника Позивача рахувалась заборгованість у сумі 8 726,73 грн., яка становить основний платіж у розмірі 9,52 грн. та штрафні санкції відповідно до оскаржуваного ППР від 08.05.2020 № на суму 8 717,21 грн., відповідачем була сформована податкова вимога від 23.07.2020 №201037-52 на загальну суму податкового боргу 8 726,73 грн. та направлена позивачу.

Відповідач зазначив, що податкові повідомлення-рішення від 05.05.2020 № 0-1515, 0-1515, 0-1515 щодо нарахування податкових зобов`язань по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2019 рік були винесені позивачу по кожному об`єкту нерухомого майна, що йому належать, окремо; податковим повідомленням-рішенням від 08.05.2020 № застосовується до ОСОБА_1 штраф за несвоєчасну сплату узгодженого податкового зобов`язання по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2018 рік; податкова вимога від 23.07.2020 №201037-52 винесена на підставі наявності у ОСОБА_1 податкового боргу, який складається, у тому числі, з штрафних санкцій по податковому повідомленню-рішенню від 08.05.2020 № . Тому твердження про притягнення до відповідальності 5 разів за одне й те саме порушення - є лише власним припущенням позивача, що не відповідає обставинам справи та нормам закону.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Одеський окружний адміністративний суд рішенням від 08 квітня 2021 року позов задовольнив.

Визнав протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення від 05 травня 2020 року № 0-1515.

Визнав протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення від 05 травня 2020 року № 0-1515.

Визнав протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення від 05 травня 2020 року № 0-1515.

Визнав протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення від 08 травня 2020 року № .

Визнав протиправною та скасував податкову вимогу № 201037-52 від 23.07.2020.

Стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати у розмірі 1151 (тисяча сто п`ятдесят одна) грн. та 63 коп.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, Головне управління ДПС в Одеській області подало апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, у зв`язку з чим просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:

- суд першої інстанції не врахував, що позивач не є сільськогосподарським товаровиробником та не займається виробництвом сільськогосподарської продукції;

- суд першої інстанції проігнорував, що податкове повідомлення-рішення від 08 травня 2020 року № було нараховано позивачу на підставі нарахування податкових зобов`язань по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2018 рік відповідно до податкових повідомлень-рішень від 10.05.2019 № 0-1515, 0-1515, 0-1515, які були отримані позивачем 01.08.2019 року, а сплачені 05.09.2019;

- інші доводи апеляційної скарги відтворюють зміст відзиву до позову.

Обставини справи.

Суд першої інстанції встановив, що відповідно до відомостей, наявних в Єдиному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 є засновником та керівником ФГ Фенікс Агро, видами діяльності якого є: 01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (основний); 01.19 Вирощування інших однорічних і дворічних культур; 01.46 Розведення свиней; 01.47 Розведення свійської птиці; 47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами.

Рішенням голови ФГ Фенікс Агро Гончар А.М. від 09.11.2015 року було затверджено зміни до статуту ФГ Фенікс Агро, а саме сформовано за рахунок внесків членів складений капітал, в утворенні якого брав участь своїми внесками ОСОБА_1 , 72,59 % складеного капіталу, а саме:

нерухоме майно, нежитлова будівля - дім тваринництва, що розташована за адресою - АДРЕСА_2 . вартістю 922 000 (дев`ятсот двадцять дві тисячі) гривень 00 коп.;

нерухоме майно, нежитлова будівля телятники, що розташовані за адресою - Ізмаїльський р-н. с. Першотравневе вул. Леніна. 1-Е, вартістю 920 000 (дев`ятсот двадцять тисяч) гривень 00 коп.;

нерухоме майно, склад отрутохімікатів, що розташований за адресою - Ізмаїльський р-н, с. Першотравневе. вул. Суворова. 1-3, вартістю 198 000 (сто дев`яносто вісім тисяч) гривень 00 коп.;

земельна ділянка площею 2,75 Га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Першотравпевої сільської ради Ізмаїльського р-ну, держаний акт серія Р1 № 464378 вартістю 68 800 (шістдесят вісім тисяч вісімсот) гривень 00 коп.;

земельна ділянка площею 3,3147 Га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Першотравпевої сільської ради Ізмаїльського р-ну, держаний акт серія РЛ № 775462 вартістю 82 930 ( вісімдесят дві тисячі дев`ятсот тридцять) гривень 00 коп.

Головним управлінням ДПС в Одеській області проведено розрахунок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2019 рік та винесено позивачу наступні податкові повідомлення-рішення:

№ 0-1515 від 05.05.2020 у розмірі 15 938,77 грн. за нежитлове приміщення 763,9 м. кв. у власності (нежитлова будівля під реєстраційний номером майна 2 за адресою: АДРЕСА_2 ) із розрахунку: 763,9 (загальна площа об`єкта) * (41,73 (1% від мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня 2019 року) * 0,5 (ставка податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на 2019 рік)) = 763,9 * 20,865 = 15 938,77 грн.;

№ 0-1515 від 05.05.2020 у розмірі 8 310,53 грн. за нежитлове приміщення 398,3 м. кв. у власності (нежитлова будівля під реєстраційний номером майна 2 за адресою: АДРЕСА_3 ) із розрахунку: 398,3 (загальна площа об`єкта) * (41,73 (1% від мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня 2019 року) * 0,5 (ставка податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на 2019 рік)) = 398,3 * 20,865 = 8 310,53 грн.;

№ 0-1515 від 05.05.2020 у розмірі 73 469,84 грн. за нежитлове приміщення 3521,2 м. кв. у власності (нежитлова будівля під реєстраційний номером майна 2 за адресою: АДРЕСА_3 ) із розрахунку: 3521,2 (загальна площа об`єкта) * (41,73 (1% від мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня 2019 року) * 0,5 (ставка податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на 2019 рік)) = 3521,2 * 20,865 = 73 469,84 грн.

Крім того, посадовими особами відповідача встановлено порушення пункту 287.5 статті 287 ПК України, а саме несвоєчасна сплата узгодженого податкового зобов`язання по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2018 рік: термін сплати - 11.08.2019, дата фактичної сплати - 05.09.2019 (25 днів затримки), на суму несвоєчасно сплаченого грошового зобов`язання 87 172,1 грн. У зв`язку з цим було винесено податкове повідомлення-рішення від 08.05.2020 № про застосування штрафу у розмірі 8 717,21 грн., що дорівнює 10 відсотків погашеної суми податкового боргу у сумі 87 172,10 грн.

Зазначене податкове зобов`язання було нараховано позивачу на підставі нарахування податкових зобов`язань по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2018 рік відповідно до податкових повідомлень-рішень від 10.05.2019 року №0-1515, 0-1515, 0-1515, які були отримані позивачем 01.08.2019, а сплачені 05.09.2019.

У зв`язку з тим, що станом на 22 липня 2020 року в інтегрованій картці платника позивача рахувалась заборгованість у сумі 8 726,73 грн., яка становить основний платіж у розмірі 9,52 грн. та штрафні санкції відповідно до оскаржуваного ППР від 08.05.2020 № на суму 8 717,21 грн. відповідачем була сформована податкова вимога від 23.07.2020 №201037-52 на загальну суму податкового боргу 8 726,73 грн. та направлена позивачу.

Позивач, не погоджуючись з зазначеними податковими повідомленнями-рішеннями та податковою вимогою, звернувся до суду з даним позовом.

Вказані обставини сторонами не заперечуються, а отже є встановленими.

Висновок суду першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що будівлі, щодо яких відповідачем нараховано позивачу податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, використовуються позивачем безпосередньо у власній сільськогосподарській діяльності, у зв`язку із чим позивач не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Щодо податкового повідомлення-рішення від 08 травня 2020 року № та податкової вимога № 201037-52 від 23.07.2020, суд зазначив, що оскільки судом встановлено, що нерухоме майно щодо якого відповідачем було нараховано позивачу податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, позивач не повинен був сплачувати зазначений податок і у 2018 році, а тому і застосування до нього штрафних санкцій у розмірі 8717,21 грн. за затримку сплати грошового зобов`язання є безпідставним а отже і податкова вимога суму 8726,73 грн. також належить до скасування, оскільки у зв`язку з визнанням протиправним податкового повідомлення-рішення від 08 травня 2020 року № , сума податкового боргу не перевищує суму передбачену положеннями п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України.

Проте із висновком суду щодо протиправності повідомлення-рішення від 08 травня 2020 року № та податкової вимоги № 201037-52 від 23.07.2020 погодитись не можна з огляду на таке.

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з підпунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (підпункт 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України), а базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (підпункт 266.3.1 пункту 266.3 ст.266 ПК України).

За приписами статті 30 ПК України податкова пільга - це передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті.

Підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об`єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат.

Підпунктом 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України встановлено перелік об`єктів нерухомості, які не є об`єктами оподаткування.

Так, підпунктом «ж» підпункту 266.2.2 визначено, що не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.

Правовий аналіз цієї норми зумовлює висновок, що її застосування передбачає наявність двох умов, перша з яких - власник об`єкта нерухомості (будівлі, споруди) є сільськогосподарським товаровиробником, а друга - об`єкт нерухомості (будівля, споруда) призначений для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 01.10.2019, справа № 0340/1905/18 (К/9901/15596/19)

Як встановлено під час розгляду справи та підтверджено матеріалами справи, що належні позивачу об`єкти нерухомого майна (нежитлова будівля - дім тваринництва, що розташована за адресою - АДРЕСА_2 . вартістю; нежитлова будівля телятники, що розташовані за адресою - АДРЕСА_2 ; склад отрутохімікатів, що розташований за адресою - АДРЕСА_3 ) розташовані на земельних ділянках з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.143-151).

При цьому з матеріалів справи вбачається, що вищезазначені об`єкти нерухомого майна використовуються позивачем у господарській діяльності ФГ Фенікс Агро, засновником та керівником якого є саме ОСОБА_1

Таким чином, нежитлова нерухомість, яка належить позивачу розміщена на земельній ділянці із призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і використовується у діяльності Фермерського господарства Фенікс Агро.

Згідно Державного класифікатора будівель і споруд ДК 018-2000, який затверджений і введено в дію наказом Держстандарту України від 17 серпня 2000 року № 507, до класу будівель сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства включаються будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси та т. ін.

До того ж колегія суддів зауважує, що доказів того, що ОСОБА_1 впродовж 2019 року використовував належні йому на праві власності об`єкти нерухомості у будь-якій іншій, відмінній від сільськогосподарської діяльності, в тому числі, що вони здавались в оренду, лізинг, позичку, до суду надано не було.

Відповідно до підпункту 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 ПК України сільськогосподарський товаровиробник для цілей глави 1 розділу XIV цього Кодексу - це юридична особа незалежно від організаційно-правової форми, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.

Тобто, визначення «сільськогосподарський товаровиробник», яке міститься у підпункті 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 ПК України, застосовується для цілей глави розділу ХІV цього Кодексу «Спрощена система оподаткування, облік та звітність», тоді як в даному випадку йдеться про сплату податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (розділ ХІІ «Податок на майно»).

Разом з тим, визначення поняття «сільськогосподарський товаровиробник» також міститься у статті 1 Закону України «Про стимулювання розвитку сільського господарства на період 2001 - 2004 років» від 18 січня 2001 року № 2238-III, під яким мається на увазі фізична або юридична особа, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власновиробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією.

В наведеному вище визначенні відсутній поділ сільськогосподарських товаровиробників на фізичних та юридичних осіб.

Більш того, законодавцем з метою визнання осіб такими, що займаються сільськогосподарською діяльністю, вживається також поняття «виробники сільськогосподарської продукції».

Так, згідно з абзацом другим статті 1 Закону України «Про сільськогосподарський перепис» виробники сільськогосподарської продукції - це юридичні особи всіх організаційно-правових форм господарювання та їх відокремлені підрозділи, фізичні особи (фізичні особи - підприємці, домогосподарства), які займаються сільськогосподарською діяльністю, передбаченою класифікацією видів економічної діяльності, мають у володінні, користуванні або розпорядженні землі сільськогосподарського призначення чи сільськогосподарських тварин.

Ці ж правові висновки знайшли своє підтвердження у практиці Верховного Суду, викладеній у постанові від 17 лютого 2021 року, справа № 820/3707/17 (К/9901/5045/17)

З урахуванням викладеного та з огляду на встановлені судом обставини справи, колегія суддів вважає, що позивач підпадає під визначення сільськогосподарського товаровиробника.

Верховний Суд у своїй практиці неодноразово акцентував на тому, що при вирішенні даної категорії спорів має значення, окрім іншого, саме віднесення платника податку до категорії "сільськогосподарських виробників", як от у постанові від 10.04.2020, справа № 823/1751/17, від 24 .04.2020,справа № 540/2206/19.

Слід зазначити, що встановлена пунктом «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України пільга стосується діяльності сільськогосподарських товаровиробників і направлена на створення сприятливих умов для її ведення, зокрема стимулювання такої діяльності та досягнення її збалансованого податкового навантаження.

Так, відповідно рішення Першотравневої сільської ради № 183 від 706.2018 не встановлено ставку податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, а саме на будівлі сільськогосподарського призначення (а.с.70,72,).

Також відповідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.143-147), які належали позивачу мають наступне призначення: будинок тваринництва, телятник, склад отрутохімікатів, що підтверджує можливість використання таких приміщень у такій галузі господарства як тваринництво.

Відповідачем не надано доказів, щодо здачі в оренду нерухомого майна власником будівель та споруд, наявності лізингу, позички тощо.

Зважаючи на встановлені у справі обставини та з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд вважає правильними висновки суду першої інстанції , що ОСОБА_1 має право на пільгу, встановлену підпунктом ж підпункту 266.2.2 п. 266.2 ст.266 Податкового кодексу України, отже наявні підстави для визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень від 05 травня 2020 року № 0-1515, № 0-1515, № 0-1515.

Проте щодо висновку суду першої інстанції про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 08 травня 2020 року № , виданого ГУ ДПС в Одеській області про нарахування штрафних санкцій у розмірі 8 717,21 грн. за затримку сплати грошового зобов`язання та податкової вимоги № 201037-52 від 23.07.2020 р. на суму 8726,73 грн колегія суддів не погоджується з огляду на таке.

Так, задовольняючи позовні вимоги в цій частині суд першої інстанції зауважив, що оскільки судом встановлено, що нерухоме майно щодо якого відповідачем було нараховано позивачу податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, позивач не повинен був сплачувати зазначений податок і у 2018 році, а тому і застосування до нього штрафних санкцій у розмірі 8 717,21 грн. за затримку сплати грошового зобов`язання є безпідставним отже і податкова вимога № 201037-52 від 23.07.2020 на суму 8 726,73 грн. також належить до скасування, оскільки у зв`язку з визнанням протиправним податкового повідомлення-рішення від 08 травня 2020 року № , сума податкового боргу не перевищує суму передбачену положеннями п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України.

Так, позивач оскаржує податкове повідомлення-рішення від 08 травня 2020 року № , видане ГУ ДПС в Одеській області про нарахування штрафних санкцій у розмірі 8 717,21 грн. за затримку сплати грошового зобов`язання відповідно до податкових повідомлень-рішень від 10.05.2019 № 0-1515, 0-1515, 0-1515, які були отримані позивачем 01.08.2019, а сплачені 05.09.2019 (а.с.76,78-79)

Матеріали справи не містять доказів оскарження позивачем податкових повідомлень-рішень від 10.05.2019 № 0-1515, 0-1515, 0-1515, податкові зобов`язання по цим податковим накладним є узгодженими та позивачем самостійно сплачені( с порушенням строків).

Відповідно пункту 126.1 статті 126 Податкового Кодексу, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.1 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги в цій частині повинен був вийти за межі позовних вимог та скасувати податкові повідомлення-рішення від 10.05.2019 № 0-1515, 0-1515, 0-1515, однак цього не зробив

Враховуючи викладене, колегія суддів констатує, що контролюючим органом було законно винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 08.05.2020 № .

Відповідно матеріалів справи, станом на 22 липня 2020 року в інтегрованій картці платника Позивача рахувалась заборгованість у сумі 8 726,73 грн(а.с.80)., яка становить основний платіж у розмірі 9,52 грн. та штрафні санкції відповідно до оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 08.05.2020 № на суму 8 717,21 грн.

Відповідно податкова вимога від 23.07.2020 року № 201037-52 на загальну суму податкового боргу 8 726,73 грн була сформована правомірно.

Аналіз вищевикладених обставин справи та норм Податкового Кодексу України, надає право апеляційному суду зробити висновок, що доводи суду першої інстанції стосовно визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення від 08 травня 2020 року № та податкової вимоги № 201037-52 від 23.07.2020 є необґрунтованими та підлягають скасуванню.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В ході розгляду справи позивач частково довів суду ті обставини, на які він посилався в обґрунтування заявлених вимог, а відповідач частково надав суду належні докази на підтвердження своїх заперечень проти позову.

Доводи апеляційної скарги.

Посилання апелянта на те, що суд першої інстанції не врахував, що позивач не є сільськогосподарським товаровиробником та не займається виробництвом сільськогосподарської продукції не знайшли підтвердження під час апеляційного розгляду справи та спростовуються матеріалами справи.

При цьому колегія суддів при ухваленні рішення дотримувалася практики Верховного Суду (постанова від 06.04.2020 по справі № 420/879/19) щодо розгляду даної категорії справ, та дослідила надані позивачем докази на підтвердження того, спірні об`єкти нерухомості (нежитлова будівля - дім тваринництва, що розташована за адресою - Ізмаїльський р-н. с. Першотравневе. вул. Леніна, 1-Д.; нежитлова будівля телятники, що розташовані за адресою - Ізмаїльський р-н. с. Першотравневе вул. Леніна. 1-Е; склад отрутохімікатів, що розташований за адресою - Ізмаїльський р-н, с. Першотравневе. вул. Суворова. 1-3) розташовані на земельних ділянках з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.143-151).

Інші доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині постанови, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при вирішенні справи неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, а тому, керуючись пунктом 1 частини 1 статті 317 КАС України, рішення суду першої інстанції в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 08 травня 2020 року № так податкової вимоги № 201037-52 від 23.07.2020, підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення, яким у задоволенні адміністративного позову в цій частині слід відмовити, а в решті постанову суду залишити без змін.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25.01.2021 по справі № 420/12639/20 в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 08 травня 2020 року № та податкової вимоги № 201037-52 від 23.07.2020 скасувати.

Ухвалити у цій частині позовних вимог нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В решті рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25.01.2021 по справі № 420/12639/20 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Шляхтицький О.І.
Судді Домусчі С.Д. Семенюк Г.В.