Справа № 825/3933/14
Суддя: Мартинюк Н.М.
Дата ухвалення: 2021-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

15 вересня 2021 року

м. Київ

справа № 825/3933/14

адміністративне провадження № К/9901/27138/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Мартинюк Н.М.,

суддів - Мельник-Томенко Ж.М., Соколова В.М.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДФС у Чернігівській області на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 8 грудня 2020 року у справі №825/3933/14 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної податкової служби України, Головного управління ДПС у Чернігівській області, Державної фіскальної служби України, Головного управління ДФС у Чернігівській області про визнання протиправними рішень, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 26 травня 2020 року позов задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовано наказ Державної фіскальної служби України від 16 лютого 2015 року №549-0 "Про звільнення ОСОБА_1 " та наказ Головного управління ДФС у Чернігівській області від 17 лютого 2015 року №22-о "Про оголошення наказу Державної фіскальної служби України від 16 лютого 2015 року №549-о "Про звільнення ОСОБА_1 ";

- поновлено ОСОБА_1 на посаді першого заступника начальника Головного управління ДФС у Чернігівській області;

- стягнуто з Головного управління ДФС у Чернігівській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з дня звільнення до дня ухвалення судового рішення в сумі: 901 098 грн 36 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2020 року рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 26 травня 2020 року змінено в мотивувальній частині з урахуванням висновків цієї постанови та викладено абзац четвертий резолютивної частини рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 26 травня 2020 року в такій редакції: "Стягнути з Головного управління ДФС у Чернігівській області () на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 17 лютого 2015 року (дня звільнення) до 26 травня 2020 року (день ухвалення судового рішення) в сумі: 608 685,86 (шістсот вісім тисяч шістсот вісімдесят п`ять) грн 86 коп". В іншій частині рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 26 травня 2020 року залишено без змін.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 8 грудня 2020 року в задоволенні заяви Головного управління ДФС у Чернігівській області про роз`яснення постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2020 року відмовлено на підставі частини другої статті 254 КАС України, з огляду на фактичне виконання судового рішення.

Не погоджуючись із цим судовим рішенням суду апеляційної інстанції, Головне управління ДФС у Чернігівській області вдруге звернулося із касаційною скаргою до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - "КАС України"), надіславши її засобами поштового зв`язку 23 липня 2021 року.

У касаційній скарзі скаржник просить скасувати ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 8 грудня 2020 року та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заяву про роз`яснення постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2020 року. Також скаржник просить поновити строк касаційного оскарження.

Верховний Суд ухвалою від 3 серпня 2021 року визнав неповажними підстави пропуску строку касаційного оскарження і залишив касаційну скаргу без руху, встановивши скаржнику строк у десять днів з моменту отримання копії вказаної ухвали для усунення недоліків касаційної скарги шляхом надання до суду клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, де вказати інші підстави пропуску з наданням відповідних доказів їх поважності.

На виконання цієї ухвали Головне управління ДФС у Чернігівській області надіслало клопотання про поновлення строку касаційного оскарження, однак інших підстав поважності пропуску такого строку із наданням відповідних доказів, ніж ті, що були визнані ухвалою Верховного Суду від 3 серпня 2021 року неповажними, не зазначило.

Так, скаржником повторно зазначено про відсутність коштів для сплати судового збору та як наслідок, неможливість своєчасного звернення до суду касаційної інстанції.

Проте, як вже було вказано Верховним Судом в ухвалі від 3 серпня 2021 року, обставини, пов`язані з фінансуванням суб`єкта владних повноважень з Державного бюджету України та відсутність через це у нього коштів для сплати судового збору, не можуть вважатися достатньою підставою для поновлення строку звернення до суду, оскільки це порушуватиме принцип рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, встановлений положенням пункту 1 частини другої статті 129 Конституції України.

Отже, враховуючи, що клопотання про поновлення процесуального строку не містить інших обґрунтувань об`єктивної неможливості звернення до суду касаційної інстанції у передбачені КАС України строки, то відповідно наведені скаржником підстави для поновлення строку касаційного оскарження не можуть бути визнані судом поважними.

Суд наголошує, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин, якщо ці відносини стали спірними.

Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Також, суд вважає за потрібне зазначити, що обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року №17-рп/2011). Такі обмеження направлені на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права й інтереси інших учасників правовідносин.

Отже, станом на день постановлення цієї ухвали, недоліки касаційної скарги, зазначені в ухвалі Верховного Суду від 3 серпня 2021 року, скаржником не усунуто.

Пунктом 4 частини першої статті 333 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані судом неповажними.

За таких обставин і правового регулювання колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись статтями 248, 333 КАС України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Визнати неповажними підстави пропуску строку Головним управлінням ДФС у Чернігівській області на касаційне оскарження ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 8 грудня 2020 року у справі №825/3933/14.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління ДФС у Чернігівській області на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 8 грудня 2020 року у справі №825/3933/14 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної податкової служби України, Головного управління ДПС у Чернігівській області, Державної фіскальної служби України, Головного управління ДФС у Чернігівській області про визнання протиправними рішень, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку.

Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала. Копію касаційної скарги залишити в суді касаційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і не може бути оскаржена.

…………………………….

…………………………….

…………………………….

Н.М. Мартинюк

Ж.М. Мельник-Томенко

В.М. Соколов,

Судді Верховного Суду