Справа № 560/3615/21
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2021-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/3615/21

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Шевчук О.П.

Суддя-доповідач - Залімський І. Г.

15 вересня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Залімського І. Г.

суддів: Сушка О.О. Мацького Є.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 29 квітня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області в якому просила суд:

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити переведення мене, ОСОБА_1 на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про державну службу";

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області зарахувати мені ОСОБА_1 до стажу державної служби період роботи в податковій службі з 30.12.1994 по 30.11.2018;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити та виплачувати з 29.01.2021 державного службовця відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ в розмірі 60% від заробітку зазначеного у довідці Головного управління ДПС у Хмельницькій області "Про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, вислуга років, ранг, надбавка за вислугу років) №11/Б/22-01-10-02-12 від 28.01.2021 та Довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби №12/Б/22-01-10-02-12 від 28.01.2021.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 29.04.2021 позов задоволено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 29.04.2021 скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що законодавець чітко окреслив правила, що підлягають застосуванню при призначені пенсії державним службовцям після 01 травня 2016 року, а саме ті з них, що статтею 37 Закону №3723-ХІІ встановлені для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Ці правила визначені частиною першою статті 37 Закону №3723-ХІІ. Стаття 37 Закону №3723-ХІІ для осіб які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, крім тривалості стажу цієї роботи, визначає такі умови: чоловіки мають досягти віку 62 роки, а жінки - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону №1058; особи повинні мати страховий стаж, необхідний для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбачений абзацом першим частини першої статті 28 Закону №1058, тобто 35 років для чоловіків та 30 років для жінок. Відповідач звертає увагу суду, що позивач отримує пенсійні виплати, вид та розмір яких не зменшувався, а отже збережено сутність і зміст права на соціальний захист.

Позивач подала заперечення на апеляційну скаргу відповідача в якому вказала на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, а також на безпідставність доводів апеляційної скарги.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 19.07.2021, з урахуванням п.7 ч.1 ст.306, ст.307, 311 КАС України, суд вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 відповідно до довідки до акта огляду МСЕК серія АВ від 27.05.2013 є інвалідом ІІ групи (загальне захворювання) й отримує пенсію по інвалідності на підставі Закону №1058-IV.

Наказом №67-о від 27.11.2018 року з 30.11.2018 позивача звільнено з посади заступника начальника управління обслуговування платників - начальника відділу реєстрації та обліку платників, електронних сервісів та звітності Кам`янець-Подільської ОДПІ ГУ ДПС в Хмельницькій області, п. 1 ст. 40 КЗпП України та ст. 87 Закону України "Про державну службу".

29.01.2021 позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про переведення з пенсії по інвалідності як інваліда ІІ групи, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на пенсію по інвалідності державного службовця згідно із Законом № 3723-XII.

Рішенням від 05.02.2021 №87 Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області відмовило позивачу у переході з пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію по інвалідності згідно Закону України "Про державну службу", оскільки нормами Закону України "Про державну службу" не передбачено призначення даного виду пенсії.

Згідно листа від 22.02.2021 №2200-0302-8/10570 відповідачем було зарахованого до стажу державної служби позивача роботу за період з 18.04.1991 по 28.05.1992, при цьому стаж роботи в податковій службі з 30.12.1994 по 30.11.2018 відповідачем не враховано.

Позивач не погодилась із вказаною відмовою, а тому звернулась до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивач є інвалідом ІІ групи, має стаж на посаді державної служби більше 20 років, перед зверненням за призначенням пенсії працювала на посаді, віднесеній до посад державних службовців, позивач має право на призначення пенсії по інвалідності згідно зі ст. 37 Закону №3723-XII, а тому, відповідно, наявні правові підстави для переведення позивача з пенсії по інвалідності, призначеної їй відповідно до Закону № 1058-IV, на пенсію державного службовця по інвалідності ІІ групи відповідно до Закону № 3723-XII.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує наступне.

Відповідно до п.2 розд. ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про державну службу" № 889-VIII (Закон №889-VIII) з 01 травня 2016 року втратив чинність Закон №3723-XII, крім ст.37, що застосовується до осіб, зазначених у п. 10 і 12 цього розділу.

Пунктами 10, 12 розд. ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Таким чином, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до ч.1 ст.37 Закону №3723-XII на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону №1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз.1 ч.1 ст.28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Згідно ч. 9 ст. 37 Закону № 3723-XII пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених ч. 1 цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону № 1058-IV особам, визнаним інвалідами І або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів І або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно цього Закону, призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби.

Відповідно до ч.10 ст.37 Закону №3723-XII якщо зазначені особи повертаються на державну службу, виплата пенсії по інвалідності припиняється на період до звільнення з роботи або досягнення ними граничного віку перебування на державній службі.

Згідно ч.12 ст.37 Закону № 3723-XII якщо інваліду I або II групи було встановлено III групу інвалідності, то в разі наступного визнання його інвалідом I або II групи право на отримання раніше призначеної пенсії на умовах, передбачених цим Законом, поновлюється з дня встановлення I або II групи інвалідності за умови, якщо після припинення виплати пенсії минуло не більше п`яти років. У такому самому порядку визначається право на отримання пенсії по інвалідності на умовах, передбачених цим Законом, особам, яким така пенсія не була призначена у зв`язку з продовженням перебування зазначених осіб на державній службі.

Пункт 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII передбачає, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Отже, в цьому випадку слід керуватись Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 №28, який був чинний на момент роботи позивача на державній службі.

Відповідно до пункту 2 вказаного Порядку обчислення стажу державної служби до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті державної податкової служби.

Згідно статті 344 Податкового кодексу України пенсійне забезпечення посадових осіб контролюючих органів, крім діючих у них підрозділів податкової міліції, здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу". При цьому, період роботи зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) у контролюючих органах зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

Стаття 343 Податкового кодексу України передбачає, що посадовим особам органів державної податкової служби присвоюються, зокрема, такі спеціальні звання: інспектор податкової служби I рангу; інспектор податкової служби II рангу; інспектор податкової служби III рангу.

Отже, посадові особи державної податкової служби, яким присвоєні спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію.

Встановлено, що відповідно записів трудової книжки НОМЕР_1 з 30.12.1994 позивач прийняла присягу державного службовця згідно Закону України "Про державну службу", та з 30.12.1994 ОСОБА_1 присвоєно спеціальне звання "Ревізор інспектор податкової служби III рангу". 20.03.1995 відповідно наказу № 17-ОД від 20.03.1995 позивачу присвоєно спеціальне звання "Ревізора інспектора податкової служби II рангу", та з 01.10.1999 відповідно наказу 162-о від 30.09.1999 з 01.10.1999 ОСОБА_1 присвоєно спеціальне звання "Інспектор податкової служби 1 рангу". Відповідно Наказу № 13О-о від 29.10.2005 з 29.10.2005 позивачу призначено спеціальне звання "Радник податкової служби третього рангу". Відповідно Наказу №5-о від 16.01.2007 з 16.01.2007 позивачу призначено спеціальне звання "Радник податкової служби другого рангу".

27.06.2013 у зв`язку з реорганізацією шляхом приєднання Кам`янець-Подільської об`єднаної державної податкової інспекції Хмельницької області Державної податкової служби до Кам`янець-Подільської об`єднаної податкової інспекції ОСОБА_1 переведена на посаду заступника начальника управління та обліку платників - начальника відділу обліку платників податків та обробки податкової звітності.

27.06.2013 позивачу присвоєно одинадцятий ранг державного службовця згідно наказу № 27 від 27.06.2013 та присвоєно спеціальне звання "Радника податкової та митної справи II рангу".

Згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 25 липня 2012 року №680 "Питання присвоєння рангів державним службовцям та визначення співвідношень між рангами державних службовців і рангами посадових осіб місцевого самоврядування, з військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями" затверджено Порядок присвоєння рангів державним службовцям.

Відповідно Додатку 6 вказаного порядку, співвідношення між рангами державних службовців і спеціальними званнями працівників органів державної служби вказано, що відповідні спеціальні звання посадових осіб податкової служби прирівнюються до рангів державного службовця.

Спеціальне звання інспектора податкової служби III рангу прирівняне до 9 рангу державного службовця, спеціальне звання інспектора податкової служби II рангу до 8 рангу державного службовця, Інспектор податкової служби 1 рангу - 7 рангу державного службовця, Радник податкової служби третього рангу - 6 ранг державного службовця, Радник податкової служби другого рангу - 5 ранг державного службовця.

Відповідно до відомостей трудової книжки ОСОБА_1 , позивач у період з 30.12.1994 по 30.11.2018 працювала на різних посадах в органах державної податкової служби. У зв`язку з цим, необхідно зобов`язати відповідача зарахувати позивачу до стажу державної служби період роботи в органах державної податкової служби з 30.12.1994 по 30.11.2018.

До того ж, Закон не пов`язує нарахування пенсії по інвалідності з такою умовою, як досягнення певного віку.

З урахуванням наведеного, оскільки позивач є інвалідом ІІ групи, має стаж на посаді державної служби більше 20 років, перед зверненням за призначенням пенсії працювала на посаді, віднесеній до посад державних службовців, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що позивач має право на призначення пенсії по інвалідності згідно зі ст. 37 Закону № 3723-XII, а тому, відповідно, наявні правові підстави для переведення позивача з пенсії по інвалідності, призначеної їй відповідно до Закону № 1058-IV, на пенсію державного службовця по інвалідності ІІ групи відповідно до Закону №3723-XII.

Зазначений висновок суду відповідає правовій позиції, висловленій у постанові Великої Палати Верховного Суду у зразковій справі №822/524/18 від 13 лютого 2019 року.

Також апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що для належного захисту порушених прав позивача необхідно зобов`язати відповідача призначити і здійснити нарахування й виплату ОСОБА_1 з 29 січня 2020 року пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII у розмірі 60 відсотків від заробітку зазначеного у довідці Головного управління ДПС у Хмельницькій області "Про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, вислуга років, ранг, надбавка за вислугу років) №11/Б/22-01-10-02-12 від 28.01.2021 та Довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби №12/Б/22-01-10-02-12 від 28.01.2021.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 та статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 29 квітня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий Залімський І. Г.

Судді Сушко О.О. Мацький Є.М.