Справа № 460/7923/21
Суддя: Н.С. Гудима
Дата ухвалення: 2021-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про повернення позовної заяви в частині позовних вимог
13 вересня 2021 року м. Рівне №460/7923/21
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Гудими Н.С., розглянувши матеріали позовної заяви
доУправління соціального захисту населення Сарненської районної державної адміністрації
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління соціального захисту населення Сарненської районної державної адміністрації про визнання протиправною бездіяльності щодо зняття з обліку та непоставлення на облік, щодо ненарахування та невиплати щомісячної грошової допомоги відповідно до ст.37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 17.07.2018 та зобов`язання здійснити таке нарахування та виплату допомоги.
Ухвалою суду від 22.06.2021 позовна заява залишалася без руху. На виконання вимог ухвали позивач подав документ про сплату судового збору та клопотання про поновлення строку звернення до суду з цим позовом.
Зважаючи на те, що в період з 27.07.2021 по 07.09.2021 головуючий суддя перебувала в основній щорічній відпустці та з у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді в період з 08.09.2021 по 10.09.2021, питання про відкриття провадження у справі вирішується 13.09.2021.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість причин пропуску позивачем строку звернення до суду, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, суд зазначає наступне.
Порядок здійснення судочинства в адміністративних судах визначає Кодекс адміністративного судочинства (далі - КАС України), частиною першою статті 5 якого встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Частиною 1 ст.118 КАС України визначено, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом. Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.
Відповідно до частин 1, 2 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Згідно із ч.3 ст.122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття «дізнався» та «повинен був дізнатись».
Так, під поняттям «дізнався» необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.12.2020 у справі № 510/1286/16-а вказала на те, що у спорах, що виникають з органами Пенсійного фонду України, особа може дізнатися, що її права порушені, зокрема, при отриманні від органу Пенсійного фонду України відповіді (листа-відповіді, листа-роз`яснення) на надісланий запит щодо розміру пенсії, нормативно-правових документів (про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку), на підставі яких був здійснений саме такий розрахунок.
Поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 №340/1019/19).
Суд наголошує на тому, що грошова допомога, передбачена ст.37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 №796-XII (далі - Закон №796), є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено призначення грошової допомоги чи був здійснений її перерахунок, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок. Отже, з дня отримання такої виплати особою, якій призначена грошова допомога, вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів. Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання грошової допомоги, демонструючи свою необізнаність щодо видів та розміру призначеної (перерахованої) їй грошової допомоги звернулась до управління соціального захисту населення із заявою про надання їй відповідної інформації. В такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні від управління відповіді на подану нею заяву.
1) для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.
2) пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує щомісячно. Відтак, отримання пенсіонером листа від територіального органу Пенсійного фонду України у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у разі якщо така особа без зволікань та протягом розумного строку не вчиняла активних дій щодо отримання інформації про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/ несвоєчасність її перерахунку, тощо.
Поряд з тим, та обставина, що в даній справі мова йде про грошову допомогу, яка виплачується органами соціального захисту населення, а не органами ПФУ, жодним чином не впливає на застосування вищенаведених правових висновків Верховного Суду, позаяк і ті і ті платежі мають періодичний і щомісячних характер.
Як свідчать матеріали справи, позивач звернувся до суду з даним позовом 14.06.2021, що стверджується датою оформлення поштового відправлення на конверті, у якому було скеровано позовну заяву до суду , тобто поза межами шестимісячного строку звернення до суду стосовно позовних вимог за період з 17.07.2018 по 13.12.2020.
Суд звертає увагу на те, що Рішення Конституційного Суду України №6-р/2018 від 17.07.2018, набранням чинності (прийняттям) яким позивач обґрунтовує відновлення свого права на отримання спірної допомоги в розмірах, передбачених безпосередньо ст.37 Закону №796-XII, було офіційно оприлюднене в загальнодоступних джерелах, а тому з дати оприлюднення громадяни повинні були дізнатися про його ухвалення.
Відтак, шестимісячний строк звернення до суду з позовними вимогами щодо нарахування і виплати з 17.07.2018 позивачу щомісячну грошову допомогу у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва і особистого підсобного господарства в розмірі 40 процентів від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, розпочався з 17 липня 2018 року з дати ухвалення Конституційним Судом України Рішення № 6-р/2018.
Станом на вказану дату виплата грошової допомоги у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва і особистого підсобного господарства взагалі не проводилась, з огляду на пп.7 п.4 розділу І Закону України Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України №76-VІІІ від 28.12.2014, який і був визнаний неконституційним Рішенням №6-р/2018 від 17.07.2018. Фактично, відповідачем з 17.07.2018 виплату грошової допомоги стороні позивача поновлено не було, не зважаючи на Рішення Конституційного Суду України №6-р/2018 від 17.07.2018.
Відповідно про цю обставину сторона позивача також не могла не знати.
Водночас, суд зазначає, що у даному випадку спірні соціальні виплати за вказаний період відповідачем позивачу не нараховувалися, а тому позов з вимогами, пов`язаними з нарахуванням щомісячної грошової допомоги за минулий час, та відповідно її подальшої виплати може бути подано до суду в межах шестимісячного строку, встановленого ст.122 КАС України.
При цьому, в тексті позовної заяви, із покликанням на рішення Конституційного Суду України №8-рп/2013 та №9-рп/2013 від 15.10.2013 та ст.46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», позивач стверджує, що порушення законодавства про пенсійне забезпечення органом, що призначає та виплачує пенсію, адміністративний позов з вимогами, пов`язаними з виплатами пенсії за минулий час, у тому числі сум будь-яких її складових, може бути подано без обмежень будь-яким строком. Тобто, фактично позивач вказує про дотримання ним строку звернення до суду з цим позовом.
В свою чергу, висновки Конституційного Суду України, наведені у рішеннях № 8-рп/2013 і № 9-рп/2013 від 15.10.2013, стосуються офіційного тлумачення положень ч.2 ст.233 Кодексу законів про працю України, статей 1, 12 Закону України "Про оплату праці" від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР в частині "належної працівнику заробітної плати" (рішення № 8-рп/2013) та в аспекті того, чи поширюється необмежений строк звернення працівника до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати на вимоги про стягнення не нарахованих роботодавцем сум індексації заробітної плати та компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати (рішення № 9-рп/2013). І висновки цих рішень не стосуються строків звернення до суду із позовом щодо виплат відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, які не є заробітною платою чи індексацією та не визначаються Кодексом законів про працю України та Законом України "Про оплату праці".
Аргументи позивача щодо незастосування строків звернення до суду на період дії карантину суд також відхиляє як недоречні та безпідставні, оскільки на час запровадження карантинних заходів на території України Рівненський окружний адміністративний суд не припиняв ні своєї роботи, ні прийому документів від сторін. Позивач мав можливість звернутися до суду з даним позовом як безпосередньо до суду, так і направивши позов поштою або через систему Електронного суду.
Також суд зауважує, що отримання позивачем листа відповідача від 07.06.2021 у відповідь на його звернення свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в даному випадку.
Жодних обставин, які були об`єктивно непереборними, не залежали від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного звернення до суду з цим позовом, позивачем не вказано і доказів на їх підтвердження в матеріалах справи відсутні.
Зазначені позивачем у заяві підстави дотримання строків звернення до адміністративного суду з позовом, суд вважає необґрунтованими, а відтак позивач пропустив строк звернення до суду в частині позовних вимог за період, що передує шестимісячному строку звернення до суду з цим позовом.
Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані статтею 123 КАС України.
Так, приписами ч.2 ст.123 КАС України регламентовано, що якщо заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду не буде подано особою в десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позову без руху або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
При цьому, п.9 ч.4 ст.169 КАС України встановлено, що позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.
Крім того, встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.
Право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, не реалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.
Керуючись статтями 123, 169, 241, 248 КАС України, суд
У Х В А Л И В :
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Суддя Н.С. Гудима