Справа № 420/10145/21
Суддя: Харченко Ю.В.
Дата ухвалення: 2021-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 вересня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Харченко Ю.В. розглянувши в порядку загального позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 , щодо нарахування та виплати при звільненні позивачу компенсації за не отримане речове майно впродовж проходження військової служби із застосування пропорції часу, що минув з дня виникнення права на отримання цього майна до дати підписання наказу про виключення зі списків особового складу, а також не за цінами предметів обмундирування станом на 1січня 2020 року; зобов`язати військову частину НОМЕР_2 перерахувати грошову компенсацію позивачу за належне, але не отримане речове майно впродовж проходження військової служби, без застосування пропорції часу, що минув з дня виникнення права на отримання цього майна до дати підписання наказу про виключення зі списків особового складу, а також за цінами предметів обмундирування, визначеними Адміністрацією Державної прикордонної служби України станом на 1 січня 2020 року відповідно до Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за не отримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2016року N2178; зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за належне, але не отримане речове майно впродовж проходження військової служби з відрахуванням раніше проведених виплат відповідно до Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за не отримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2016року №178.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що з 04 лютого 2020 року наказом начальника 26 прикордонного загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 04 лютого 2020 року № 37-ОС позивача було виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення. Позивач зазначає, що на момент звільнення позивачу не виплатили всі належні кошти та не повідомили про нарахування і виплату належних сум тим самим порушив вимоги чинного законодавства, а саме: вартості речового майна, що належить до видачі при звільненні та її розмір. 14 червня 2021 року на звернення позивача ним отримано лист (відповідь) від відповідача за № 703/Б-112 від 10.06.2021 року, за підписом начальника Одеського прикордонного загону Сергія Рибаченка. З відповіді вбачається, що позивачу відмовлено в повному обсязі щодо нарахування та виплатити з відрахуванням раніше проведених виплат, грошової компенсації за належне, але неотримане впродовж проходження військової служби речового майна без застосування пропорції часу, що минув з дня виникнення права на отримання цього майна до дати підписання наказу про виключення зі списків особового складу за цінами предметів обмундирування визначеними Адміністрацією Державної прикордонної служби України станом на 1 січня 2020 року, так як виплачена сума при звільненні розрахована на їх думку правомірно. Позивач вважаю, що відмова відповідача у перерахунку грошової компенсації без застосування пропорції часу, що минув з дня виникнення права на отримання цього майна до дати підписання наказу про виключення зі списків особового складу за цінами предметів обмундирування, визначеними Адміністрацією Державної прикордонної служби України станом на 1 січня 2020 року противоправною дією, яка порушує і звужує його конституційні і соціальні права.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 22 червня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі № 420/10145/21 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідач Військова частина НОМЕР_2 вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з підстав, викладених у письмовому відзиві на позовну заяву (вхід. №40333/21 від 26.07.2021р.), наголошуючи, зокрема, що при нарахуванні грошової компенсації за окремим видами речового майна, необхідно обов`язково враховувати такі складові як момент виникнення права на отримання майна, норму належності, термін експлуатації, ціна на час набуття права, кількість предметів належних до видачі та термін який минув з останнього моменту отримання предметів речового майна.

Тобто при визначенні суми, що підлягає до виплати важливо звертати увагу на момент коли у військовослужбовця виникає право на отримання що відповідного речового майна та ціна на дане майно в момент виникнення права відповідно до вищевказаних розрахунків затверджені розпорядженнями АДПСУ від 11.02.2017 №33, вiд 06.01.2018 №30, від 30.01.2019 №22 та від 17.02.2020 №41.

На підставі вищевказаного позивачу відповідно до довідки №16 про вартість речового майна, що належить до видачі була нарахована грошова компенсація в сумі 19 567,52 грн. та з урахуванням сплати всіх передбачених законом податків та зборів, в подальшому була виплачена ОСОБА_1 .

У свою чергу, позивачем не була оскаржена вищевказана довідка № 16 тому, така с чинною.

Отже, в даному випадку позивач дійсно має право на грошову компенсацію замість не отриманого речового майна та вказане право було у повному обсязі реалізовано відповідачем оскільки дана здійснена. виплата була

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в сукупності, та системно проаналізувавши приписи чинного податкового законодавства, суд встановив наступне.
Як встановлено судом Наказом начальника 26 прикордонного загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 04.02.2020 № 37-ОС «По особовому складу», відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (, Указу Президента України від 29 грудня 2009 року №1115/2009 «Про Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України», Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 25.06.2018 №558, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 23 липня 2018 року за №854/32306 виключено зі списку особового складу 26 прикордонного загону Південного регіонального управління та всіх видів забезпечення старшого прапорщика ОСОБА_1 , звільненого у запас Збройних Сил України наказом начальника 26 прикордонного загону Південного регіонального управління від 03 лютого 2020 року № 36-ОС за статтею 26 частиною 5 пунктом 2 підпунктом «б» (за станом здоров`я) Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», без надання права носіння військової форми одягу.

03.02.2020р. позивач звернувся з рапортом до начальника прикордонного загону в якому просив виплатити йому грошову компенсацію за недоотримане під час проходження військової служби речове майно. У відповідності до вимог Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Постанови Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 р. №178 «Про затвердження Порядку виплати військовослужбовцям збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і управління державної охорони грошової компенсації вартості за не отримане речове майно» та наказу МВС від 31.10.2016 року №1132 «Про речове забезпечення військовослужбовців та працівників Державної прикордонної служби України в мирний час та особливий період».

Відповідно до довідки № 16 про вартість речового майна, що належить до видачі ОСОБА_1 дана сума складає 19 567,52 грн.

Вказану суму виплачено позивачу 20.05.2020р.

20.05.2021 року позивачем направлено заяву до відповідача про надання інформації: - чи виплачена мені грошова компенсація вартості речового майна, що належить видачі при звільненні та її розмір.

Позивач просив надати завірені копії документів:

- рапорту про виплату мені грошової компенсації при звiльненнi за неотримане

- речове майно;

- витягу з наказу начальника Одеського прикордонного загону де зазначений розмір моєї грошової компенсації при звільненнi;

довідку про вартість речового майна, що належить до видачі виходячи із закупівельної вартості такого майна моєї грошової компенсації при звільненні, розрахованої Адміністрацією Держприкордонслужби України станом на 1 січня 2020 року за формую (додаток 1),

- арматурної карточки.

31.05.2021 року відповідачем надано лист - відповідь вiд 28 травня 2021 року № 703/Б-100 з додатками.

Вказаним листом позивачу відмовлено в повному обсязі щодо нарахування та виплатити з відрахуванням раніше проведених виплат.

Позивач не погоджується з розміром здійсненої виплати у зв`язку з чим звернувся до суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії є вимогами для суб`єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускає бездіяльність.

Таким чином, суд з`ясовує, чи використане повноваження, надане суб`єкту владних повноважень, з належною метою; обґрунтовано, тобто вчинено через вмотивовані дії; безсторонньо, тобто без проявлення неупередженості до особи, стосовно якої вчиняється дія; добросовісно, тобто щиро, правдиво, чесно; розсудливо, тобто доцільно з точки зору законів логіки і загальноприйнятих моральних стандартів; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, тобто з рівним ставленням до осіб; пропорційно та адекватно; досягнення розумного балансу між публічними інтересами та інтересами конкретної особи.

Відповідно до ч. 5 ст. 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011-ХІІ від 20.12.1991 р. (далі - Закон № 2011-ХІІ) визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Згідно ст.1 Закону № 2011-ХІІ соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 1-2 Закону № 2011-ХІІ передбачено, що військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Положеннями ст. 2 Закону № 2011-ХІІ передбачено, що ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону № 2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює за кріплення кваліфікованих військових кадрів.

Частина 4 ст. 9 Закону № 2011-ХІІ визначає, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону № 2011-ХІІ, до складу грошового забезпечення входять посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Частиною 1 ст. 9-1 Закону №2011-ХІІ передбачено, зокрема, що речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, у тому числі для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.

Положеннями п. 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України № 1153/2008 від 10.12.2008р., передбачено, що особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

Згідно з ч. 2 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-ХІІ від 25.03.1992, закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Аналіз вищевикладених правових норм свідчить, що військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, зокрема щодо належного матеріального та побутового забезпечення, враховуючи особливості військової служби, з метою стимулювання досягнення високих результатів у службовій діяльності. Звільнена особа з військової служби на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням.

Наказом Міністерства оборони України № 232 від 29.04.2016 р. затверджено Інструкцію про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період (далі - Інструкція № 232), яка визначає завдання, організацію та порядок речового забезпечення військовослужбовців, які проходять військову службу в органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах, військових навчальних закладах, установах та організаціях Збройних Сил України (далі - військові частини), курсантів, військовозобов`язаних, призваних на навчальні та спеціальні збори, резервістів, мобілізованих, студентів цивільних навчальних закладів, які направляються на навчальні збори.

Згідно п. 2 розділу І Інструкції № 232, основним завданням речового забезпечення є задоволення потреб військовослужбовців Збройних Сил України в обмундируванні, взутті, натільній і теплій білизні, теплих і постільних речах, спорядженні, спеціальному одязі, спеціальному одязі та спорядженні для виконання спеціальних завдань, предметах індивідуального захисту, тканинах, нагрудних та нарукавних знаках і знаках розрізнення, санітарно-господарському майні, спортивному інвентарі та лазне-пральному обслуговуванні, що сприяють успішному веденню військами (силами) бойових дій та виконанню інших завдань, як у мирний час, так і в особливий період.

Пунктом 4 розділу ІІІ Інструкції № 232 передбачено, що військовослужбовці, які звільняються в запас або відставку, за їх бажанням отримують речове майно, яке не було отримане під час проходження служби, або грошову компенсацію за нього, виходячи із закупівельної вартості такого майна.

Грошова компенсація замість речового майна, що підлягає видачі, виплачується на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, форма якої наведена у додатку до Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 178 від 16.03.2016 р., яка видається речовою службою військової частини, виходячи із заготівельної вартості цих предметів.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, позивач проходив військову службу у 26 прикордонному загоні Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України та наказом начальника 26 прикордонного загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 04.02.2020 № 37-ОС «По особовому складу» його виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

У свою чергу, відповідачем складено довідку № 16 про вартість речового майна, що належить до видачі ОСОБА_1 з урахуванням податку з доходів фізичних осіб у сумі 19 567,52 грн., яка, виходячи із наведених вище норм, є підставою для виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за неотримане речове майно.

Таким чином, суд вважає, що позивач, як звільнений військовослужбовець, має право на виплату грошової компенсації за неотримане речове майно у розмірі, зазначеному у довідці про вартість речового майна, що належить до видачі.

Матеріалами справи підтверджується, що вказану суму виплачено позивачу 20.05.2020р.

Отже, станом на день виключення зі списків особового складу військової частини, з позивачем проведено розрахунок у повному обсязі та виплачено грошову компенсацію за неотримане речове майно.

Щодо посилання відповідача на те, що розрахунок належної йому суми грошової компенсації за неотримане речове майно слід проводити за цінами предметів обмундирування станом на 1січня 2020 року, суд зазначає наступне.

Порядок виплати грошової компенсації здійснюється відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року № 178 "Про затвердження Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно".

Відповідно до п.3-5 постанови КМ України від 16.03.2016 №178, грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі, зокрема, звільнення з військової служби.

Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за пх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації (далі військова частина), а - командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації. Довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року.

Відповідно, пунктом 10 розділу I Інструкції про порядок речового забезпечення військовослужбовців та працівників Державної прикордонноп служби України в мирний час та особливий період затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 31.10.2016 № 1132 (Зареєстрований в Міністерстві юстиції України 28 листопада 2016 р. за № 1536/29666), визначено, що речове майно особистого користування військовослужбовцям, які проходять військову службу за контрактом, видається в їхню власність. За неотримане згідно із встановленими нормами речового забезпечення речове майно їм виплачується грошова компенсація у порядку, визначеному чинним законодавством України.

Нарахування грошової компенсації військовослужбовцям під час їхнього звільнення з військової служби в запас, відставку або загибелі (смерті), за належне, але не отримане протягом проходження військової служби речове майно здійснюється пропорційно часу, що минув з дня виникнення права на отримання цього майна до дати підписання наказу про виключення зі списків особового складу органу Держприкордонслужби.

За бажанням військовослужбовця йому видаються предмети форменого одягу на суму грошової компенсації.

На виконання вищезазначеної норми (щодо розрахунку цін станом на 1 січня 2017 року) Адміністрацією Державної прикордонної служби України було видане розпорядження Адміністрації Державної прикордонної служби України від 11.02.2017 №33 «Про доведення вартості предметів речового майна для нарахування грошової компенсації та утримання за речове майно, строк носіння якого не закінчився Даним розпорядженням затверджується додаток №1 - Вартість належних до видачі предметів речового майна.

Даний додаток відображений у вигляді таблиці де передбачене розділення на категорії військовослужбовців (відповідно до військового звання). В даних табличках ціни на майно зазначається у графі Виникнення права на отримання речового майна, яка в свою чергу розділена на декілька підрозділів з позначення різних років і відповідно під кожним з цих розділів зазначена ціна з врахування предмету майна. В зазначеному розпорядженні зазначені ціни на предмети речового майна до року видання відповідного наказу а саме до 2017 року включно. В подальшому, щорічно, з метою розрахунку та впорядкування цiн Адміністрацією Державної прикордонної служби України видавались розпорядження з метою зазначення цін у 2018, 2019, 2020 роках, а саме відповідно до розпорядження від 06.02.2018 №30 вказана вартість належних до видачі предметів речового майна Виникнення права на отримання яких виникало у військовослужбовця з 01.01.2018, розпорядженням від 30.01.2019 №21 вказана вартість належних до видачі предметів речового майна виникнення права на отримання яких виникало у військовослужбовця з 01.01.2019 та розпорядженням від 17.02.2020 №41 вказана вартість належних до видачі предметів речового майна виникнення права на отримання яких виникало у військовослужбовця з 01.01.2020.

Інструкція про порядок речового забезпечення військовослужбовців та працівників Державної прикордонної служби України в мирний час та особливий період, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 31.10.2016 № 1132, прийнята відповідно до пункту 1 статті 9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та 3 метою впорядкування речового забезпечення військовослужбовців і працівників Державної прикордонної служби України, є чинною.

З огляду на викладене, судом встановлено, що відповідач виконав покладені на нього Порядком виплати військовослужбовцям Збройних Сил України, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за не отримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 №178 (загальні), Інструкцією про порядок речового забезпечення військовослужбовців та працівників Державної прикордонної служби України в мирний час та особливий період, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 31.10.2016 № 1132 та розпорядженнями АДПСУ від 11.02.2017 №33, вiд 06.01.2018 №30, вiд 30.01.2019 №22 та вiд 17.02.2020 №41 (спеціальні відомчі) обов`язки щодо виплати позивачеві грошової компенсації вартості за не отримане речове майно виконав у повній мірі.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно положень ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Керуючись ст.ст.72-76, 139, ст.ст.241-246, 250, 255, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
ВИРІШИВ:
1. У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст.293,295 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст.255 КАС України.

Рішення складено 14.09.2021року, з урахуванням знаходження судді Харченко Ю.В. у черговій щорічній, та додатковій відпустках, у період часу з 09.08.2021р. по 31.08.2021р.; 02.09.20021р. 03.09.2021р., а також на лікарняному з 06.09.2021р. по 08.09.2021р., включно.

Суддя Харченко Ю.В.