Справа № 640/4315/20
Суддя: Сорочко Євген Олександрович
Дата ухвалення: 2021-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/4315/20 Суддя (судді) суду 1-ї інстанції:
ПОСТАНОВА

Іменем України

13 вересня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Сорочка Є.О.,

суддів Федотова І.В.,

Чаку Є.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Комунального підприємства "Головний інформаційно-обчислювальний центр" на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 квітня 2021 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві до Комунального підприємства "Головний інформаційно-обчислювальний центр" про застосування заходів реагування,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

- застосувати заходи реагування у вигляді повного зупинення експлуатації будівлі Комунального підприємства «Головного інформаціно-обчислювального центру", , розташованого за адресою: вул. Космічна, 12-А у Дніпровському районі м. Києва - до повного усунення порушень зазначених в акті перевірки, шляхом накладення печаток на головні розподільчі електрощити будівлі;

- обов`язок щодо забезпечення виконання судового рішення шляхом опечатування та відімкнення від джерел електроживлення покласти на Головне управління ДСНС України у м. Києві;

- контроль за виконанням судового рішення щодо усунення відповідачем порушень вимог пожежної та техногенної безпеки та погодження термінів усунення порушень за письмовим зверненням суб`єкта господарювання, в тому числі право відтермінування зупинення експлуатації приміщень, покласти на Головне управління ДСНС України у м. Києві.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 квітня 2021 року позов задоволено.

Відповідач в апеляційній скарзі просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову, оскільки вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що підстави для застосування заходів реагування відсутні.

Також відповідач просить розгляд апеляційної скарги здійснювати в судовому засіданні.

У свою чергу, колегія суддів наголошує на тому, що визначені у частині першій статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) умови є самостійними та не залежними один він одного для цілей застосування судом апеляційної інстанції письмової процедури розгляду спору. Тобто, подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження) є безпосередньою підставою для можливості застосування письмового провадження незалежно від наявності чи відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Відповідно до частини другої статті 311 КАС якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.

Водночас, з огляду на положення частин першої та четвертої статті 308 КАС, у суду відсутні підстави вважати необхідним розгляд справи здійснювати у судовому засіданні. Відповідних обставин судом апеляційної інстанції встановлено не було. Наявні в матеріалах справи та зібрані судом першої інстанції докази дають змогу у повній мірі встановити необхідні обставини справи та правильно вирішити спір.

Тому, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, колегія суддів не вбачає підстав для призначення її розгляду у судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що Відповідно до Кодексу цивільного захисту України, Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», наказу МВС України від 17.01.2019 № 22, зарсєстровоного у Міністрестві юстицій України 21.01.2019 за № 73/33044. Положення про Головне управління ДСНС України у м. Києві, затвердженого наказом ДСНС України від 04.02.2013 № 3 та наказів Державної регуляторної служби України від 15.11.2018 № 152 «Про затвердження Плану здійснення комплексних заходів державного нагляду (контролю) на 2019 рік». ДСНС України від 30.11.2018 № 692 «Про затвердження плану перевірок» Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві було видано наказ від 11 жовтня 2019 року № 856 "Про проведення планових перевірок" (далі - Наказ № 856).

Згідно Наказу № 856 державним інспекторам у сфері пожежної, техногенної безпеки та цивільного захисту доручено у період з 18.11.2019 по 29.11.2019 провести планову перевірку приміщення Комунального підприємства Головного інформаціно- обчислювального центру" (далі - КП ПОЦ). код СДРПОУ: 04013755, розташованого за адресою: вул. Космічна, 12-А у Дніпровському районі м. Києва, щодо додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки

Повідомлення від 15.10.2019 № 26/2226 про проведення планової перевірки вручено 16.10.2019 під вх. № 01-6048, що підтверджується відміткою в повідомленні.

На підставі наказу № 856. видано посвідчення від 31.10.2019 № 6856 на проведення перевірки приміщення КП ПОЦ розташованого за адресою: вул. Космічна, 12-А у Дніпровському районі м. Києва.

Перед початком здійснення перевірки державним інспектором надано/пред`явлено посвідчення на проведення перевірки від 31.10.20 J 9 № 6856 та службове посвідчення, яке засвідчує особу перевіряючого.

Копію посвідчення отримав 26.11.2019, особисто інженер з пожежної безпеки - ОСОБА_1 , про що зроблено відповідну відмітку в посвідченні № 6856.

Під час здійснення перевірки встановлено, що об`єкт перевірки - приміщення КП ГІОЦ експлуатується з порушенням правил та норм пожежної і техногенної безпеки, які створюють загрозу життю та здоров`ю людей, а саме:

1) на шляхах евакуації допускається застосування матеріалів (килимів та лінолеуму) для покриття підлог, без надання на них відповідних результатів протоколів іспитів стосовно таких показників, як горючість, займистість, токсичність та поширення полум`я поверхнею;

2) особа, що призначена відповідальною за протипожежний стан не пройшла спеціальне навчання за програмою пожежно-технічного мінімуму;

3) ширина дверей евакуаційного виходу з II поверху III секції менше 1 метра;

4) при відкриванні дверей з приміщень до загального коридору на І та II поверхах, створюються перешкоди на шляху евакуації та зменшується нормативна ширина коридору;

5) не всі електрощити, групові електрощити оснащені схемами підключення споживачів з пояснювальними написами;

6) електричні розетки та вимикачі в приміщеннях встановлені на горючу основу;

7) електричний світильник з лампочкою розжарювання в тамбурі на шляху евакуації з першого поверху не закритий скляним плафоном;

8) не надано акт виконаних робіт, щодо прихованого прокладання електромережі за конструкціями з горючого матеріалу;

9) на вікнах приміщень де перебувають люди встановлені глухі грати (решітки);

10) не проведено перевірку стану вогнезахисної обробки (просочення) дерев`яних конструкцій горища будівлі зі складанням акт перевірки технічного стану вогнезахисного покриву (просочення);

11) відсутні двері які відокремлюють сходову клітину від загальних коридорів;

12) допускається прокладання та експлуатація тимчасових дільниць електромережі в приміщеннях;

13) господарські споруди не обладнані системою протипожежного захисту (автоматичною пожежною сигналізацією);

14) дозволяється розміщення турнікету на шляху евакуації з будівля;

15) на дверях технічних поверхів га деяких евакуаційних виходів не вказано місце зберігання ключів;

16) дозволяється влаштування комори під сходовою клітиною II секції будівлі;

17) дозволяється зберігання меблів та обладнання на шляхах евакуації з будівлі;

18) двері кабінету №318А висотою менше ніж 2 метри;

19) стіна на першому поверсі III секції облицьована горючим матеріалом (пластиковою вагонкою);

20) приміщеннях серверних не обладнані системами пожежогасіння;

21) будівлі відбувається перепланування приміщень без відповідної документації;

22) провести розрахунок шляхів евакуації з будівлі;

23) допускається експлуатація побутових електронагрівальних приладів без негорючих підставок;

24) на шляху евакуації з приміщення II секції влаштовано приміщення серверної.

Державним інспектором проведено фотозйомку, як допоміжний засіб документування правопорушень у сфері техногенної та пожежної безпеки. Фототаблиця міститься в додатках.

За результатами перевірки державним інспектором вручено 29.11.2019 акт, який складений за результатами проведення планової (позапланової) перевірки щодо додержання (виконання) вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної і пожежної безпеки від 29.11.2019 № 920.

Примірник акту № 920 вручено особисто 29.11.2019, інженеру з пожежної безпеки - ОСОБА_2 , про що зроблено відповідну відмітку в акті.

Державним інспектором з нагляду у сфері пожежної і техногенної безпеки Дніпровського району м. Києва лейтенантом служби цивільного захисту Негодою Ю.С. був складений протокол КИ № 047890 від 06.12.2019 на інженера з пожежної безпеки - ОСОБА_2 , який відповідно до Наказу від 29.12.2017 № 117, відповідальним за пожежну безпеку.

Вважаючи вказані порушення у сферах пожежної і техногенної безпеки, а також цивільного захисту, такими, що мають за собою наслідок у вигляді застосування заходів реагування, позивач звернувся з позовом до суду.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов висновків про те, що відповідачем не надано суду доказів усунення всіх виявлених порушень у сфері цивільного захисту, пожежної і техногенної безпеки, які зафіксовані в акті перевірки № 920

Колегія суддів суду апеляційної інстанції при прийнятті цієї постанови виходить з такого.

Частиною сьомою статті 7 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" передбачено, що на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.

Згідно з частиною першою статті 67 Кодексу цивільного захисту України до повноважень центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, належить, зокрема: здійснення державного нагляду (контролю) у сфері техногенної та пожежної безпеки, цивільного захисту щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства органами та суб`єктами господарювання, аварійно-рятувальними службами, зазначеними у статті 65 цього Кодексу; звернення до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об`єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску і реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг, якщо ці порушення створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей.

Відповідно до частин першої, другої статті 68 Кодексу цивільного захисту України посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, у разі порушення вимог законодавства з питань техногенної та пожежної безпеки, у тому числі невиконання їх законних вимог, зобов`язані застосовувати санкції, визначені законом.

У разі встановлення порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров`ю людей, посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, звертаються до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення.

Згідно статті 70 Кодексу цивільного захисту України підставою для звернення центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів є: 1) недотримання вимог пожежної безпеки, визначених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, стандартами, нормами і правилами; 2) порушення вимог пожежної безпеки, передбачених стандартами, нормами і правилами, під час будівництва приміщень, будівель та споруд виробничого призначення; 3) випуск і реалізація вибухопожежонебезпечної продукції та продукції протипожежного призначення з відхиленням від стандартів чи технічних умов або без даних щодо відповідності такої продукції вимогам пожежної безпеки; 4) нездійснення заходів щодо захисту персоналу від шкідливого впливу ймовірних надзвичайних ситуацій; 5) відсутність на виробництвах, на яких застосовуються небезпечні речовини, паспортів (формулярів) на обладнання та апаратуру або систем із забезпечення їх безперебійної (безаварійної) роботи; 6) невідповідність кількості засобів індивідуального захисту органів дихання від небезпечних хімічних речовин нормам забезпечення ними працівників суб`єкта господарювання, їх непридатність або відсутність; 7) порушення правил поводження з небезпечними речовинами; 8) відсутність або непридатність до використання засобів індивідуального захисту в осіб, які здійснюють обслуговування потенційно небезпечних об`єктів або об`єктів підвищеної небезпеки, а також в осіб, участь яких у ліквідації наслідків надзвичайної ситуації передбачена планом локалізації і ліквідації наслідків аварій; 9) відсутність на об`єкті підвищеної небезпеки диспетчерської служби або її неготовність до виконання покладених на неї завдань, у тому числі через відсутність відповідних документів, приладів, обладнання або засобів індивідуального захисту; 10) неготовність до використання за призначенням аварійно-рятувальної техніки, засобів цивільного захисту, а також обладнання, призначеного для забезпечення безпеки суб`єктів господарювання; 11) проведення робіт з будівництва будинків та споруд, розміщення інших небезпечних об`єктів, інженерних і транспортних комунікацій, які порушують встановлений законодавством з питань техногенної безпеки порядок їх проведення або проведення яких створює загрозу безпеці населення, суб`єктам господарювання, обладнанню та майну, що в них перебувають.

Повне або часткове зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг здійснюється виключно за рішенням адміністративного суду.

Аналіз викладених правових норм дає підстави для висновку, що застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг можливе лише за рішенням адміністративного суду, прийнятим за зверненням центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки. Такі заходи можуть бути застосовані на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки і ці порушення створюють загрозу життю та здоров`ю людей.

Захід реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг, є виключним заходом, обрання якого є можливим у разі, якщо виявлені порушення реально створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей. При обранні такого заходу реагування, позивачем як суб`єктом владних повноважень, і судом, відповідно, мають враховуватися принцип співмірності обраного заходу реагування тим порушенням, які виникли та тим, які залишилися не усунутими на час розгляду справи, а також дотримання справедливого балансу між інтересами відповідача і публічними інтересами.

Як зазначалося, у ході здійснення перевірки на спірному об`єкті, позивачем було виявлено ряд порушень у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створюють загрозу життю та здоров`ю людей.

Надаючи оцінку виявленим порушенням, колегія суддів зазначає, що відсутність протоколів результатів іспитів певних матеріалів, не проходження певними особами спеціальних навчань та перевірки відповідних знань, відсутність акту виконаних робіт щодо прокладання електромережі, відсутність документації щодо перепланування приміщень (порушення №№1, 2, 8, 10, 21), не є порушеннями, які можуть безпосередньо свідчити про наявність загрози життю чи здоров`ю людей. Зокрема, наведені порушення не свідчать про те, що працівники та інші відповідальні особи не знають чи не дотримуються правил техногенної та пожежної безпеки, а також і про те, що відповідні приміщення чи матеріали не відповідають встановленим вимогам.

Це ж саме стосується порушення №22, оскільки не проведення розрахунку шляхів евакуації не свідчить про перевищення кількості відвідувачів, як цього вимагає пункт 2.21 р. ІІ ППБУ. Відтак, саме лише порушення №22 не свідчить про наявність загрози життю чи здоров`ю людей.

Водночас, решта виявлених перевіркою порушень, на переконання колегії суддів, може свідчити про наявність ризику завдання шкоди життю і здоров`ю населення, у тому числі й у разі виникнення надзвичайної ситуації (задимлення, пожежі, тощо). У даному випадку взаємозв`язок факту порушення із його можливим наслідком у вигляді загрози життю та здоров`ю людей у разі настання небезпечної ситуації є очевидним та не потребує застосування будь-яких спеціальних знань.

При цьому, відповідач заперечує частину виявлених перевіркою порушень, які згідно викладених вище мотивів, можуть створювати загрозу життю та здоров`ю людей.

Так, відповідач заперечує порушення пункту 2.23 розділу ІІІ ППБУ, які полягають у тому, що ширина дверей евакуаційного виходу з II поверху III секції менше 1 метра, при відкриванні дверей з приміщень до загального коридору на І та II поверхах, створюються перешкоди на шляху евакуації та зменшується нормативна ширина коридору.

Згідно з п. 22 розділу 2, п. 2.23 глави 2 розділ 3 Правил пожежної безпеки під час експлуатації об`єктів забороняється знижувати рівень пожежної безпеки, встановлений законодавством, яке було чинним на момент початку використання об`єкта.

Забороняється зменшувати кількість та розміри евакуаційних виходів з будівель і приміщень, класи вогнестійкості несучих та огороджувальних конструкцій, застосовувати будівельні матеріали з вищими показниками пожежної небезпеки, змінювати інженерні та планувальні рішення й умови освітлення згідно з нормованою вимогою.

Посилаючись на порушення відповідачем п. 2.23 глави 2 розділу ІІІ ППБУ у зв`язку із тим, що ширина дверей евакуаційного виходу з II поверху III секції менше 1 метра, відповідач, проте, жодним чином не вказує та не надає доказів тому, що наведене є наслідком зменшення розміру дверей, а також не спростовує доводів позивача про те, що такий розмір дверей відповідав рівню пожежної безпеки, встановленого законодавством, яке було чинним на момент початку використання об`єкта.

Водночас, колегія суддів вважає цілком підставним посилання позивача на порушення відповідачем п. 2.23 глави 2 розділу ІІІ ППБУ у зв`язку зі створенням перешкоди та зменшенням нормативної ширини коридору при відкриванні дверей з приміщень до загального коридору на І та II поверхах.

Також відповідач заперечує порушення пункту 2.37 глави 2 розділу ІІІ ППБУ, яке полягає у тому, що двері кабінету №318А висотою менше ніж 2 метри.

Колегія суддів підтримує такі доводи відповідача та зазначає, що пункт 2.37 глави 2 розділу ІІІ ППБУ дійсно не містить вимог щодо висоти дверей. У свою чергу посилання відповідача на те, що вказані двері мають висоту, що перевищує 2 метри, колегія суддів відхиляє, оскільки наявні в матеріалах справи фотознімки не є допустимими, належними та достовірними доказами цих обставин (т. 1 а.с. 156-157).

В апеляційній скарзі відповідач також наголошує на тому, що ним було усунуто 12 з 24 виявлених порушень, а неусунутими залишились лише 4.

Проте, надані відповідачем матеріали не є належними і достатніми доказами усунення порушень, які були встановлені під час перевірки, оскільки не містять достовірної інформацію щодо усунення виявлених під час перевірки порушень, і у своїй сукупності не дають змогу дійти висновку про усунення усіх порушень.

Відповідно до частини 5 статті 4 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", виробництво (виготовлення) або реалізація продукції, виконання робіт, надання послуг суб`єктами господарювання можуть бути призупинені виключно за рішенням суду.

Відновлення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг суб`єктами господарювання після призупинення можливе з моменту отримання органом державного нагляду (контролю), який ініціював призупинення, повідомлення суб`єкта господарювання про усунення ним усіх встановлених судом порушень.

Отже, відповідач у разі усунення недоліків у повному обсязі, виявлених управлінням ДСНС, які створюють загрозу життю та здоров`ю людей, не позбавлений можливості звернутися до органу державного нагляду (контролю), який ініціював призупинення із повідомленням відновлення господарської діяльності.

Функція контролю (нагляду) у сфері захисту населення, територій, навколишнього природного середовища та майна покладена, зокрема, на позивача, посадові особи якого володіють спеціальними знаннями у цій сфері.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд не може перебирати на себе повноваження органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, які в свою чергу.

Матеріали справи не містять висновку позивача щодо усунення відповідачем зафіксованих в акті перевірки порушень, а тому суд дійшов висновку, що доводи відповідача про відсутність порушень не підтверджені належними доказами.

Аналогічну позицію у подібних правовідносинах висловив Верховний Суд у постанові від 23 червня 2021 року по справі №640/16673/19.

З огляду на це, суд апеляційної інстанції погоджує висновки суду першої інстанції щодо правомірності застосування до відповідача заходів реагування, оскільки відповідачем не надано до суду належних доказів усунення всіх наявних в акті перевірки порушень, яким є акт повторної перевірки, проведеної позивачем у відповідності до статті 6 Закону №877-V.

Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про задоволення позову.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Решта доводів учасників справи висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС).

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 34, 243, 311, 316, 321, 325, 328, 329, 331 КАС, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Головний інформаційно-обчислювальний центр" залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 квітня 2021 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. В інших випадках постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя Є.О. Сорочко

Суддя І.В. Федотова

Суддя Є.В. Чаку