Справа № 640/18075/19
Суддя: Черпіцька Людмила Тимофіївна
Дата ухвалення: 2021-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2021 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючий суддя: Черпіцька Л.Т.
Пилипенко О.Є.
судді:Собків Я.М.

за участю секретаря: Зуєнка Д.П.

за участю:

представника позивача Колос К.О.,

представника відповідача Борисов І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Київській області на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.05.21 у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фастівський завод органічних розчинників" до Головного управління Державної податкової служби у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ,

В С Т А Н О В И Л А:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фастівський завод органічних розчинників" у вересні 2019 року звернулось до суду з позовною заявою, в якій просило визнати протиправними та скасувати:

- вимогу Головного управління ДФС у Київській області від 20.06.2019 № Ю-;

- рішення Головного управління ДФС у Київській області від 20.06.2019 № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

Позов обґрунтовано тим, що висновки акта перевірки не відповідають дійсним обставинам справи. Пояснив, що при здійсненні господарської діяльності - виробництво оксигенату органічних речовин, позивач використовував низку транспортних засобів, для яких придбавалось пальне, тому висновок відповідача про використання транспортних засобів поза межами господарської діяльності позивача є необґрунтованим. Зазначив, що відповідач вважає, що позивач не мав права списувати пальне, а також відповідні витрати неможливо пов`язати з господарською діяльністю, а тому все списане пальне, на думку відповідача, використовувалось директором та є заробітною платою, заохочувальними та компенсаційними виплатами для цілей утримання ЄСВ. Стверджує, що висновки контролюючого органу спростовуються рапортами про роботу будівельних машин та зведеними подорожніми листами щодо транспортних засобів за період жовтень 2016 року - грудень 2018 року. За наведених обставин вважає, що у відповідача були відсутні правові підстави для нарахування позивачеві ЄСВ у зв`язку зі списанням пального.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 травня 2021 року позов задоволено.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що у цій справі не підлягають доказуванню обставини щодо безпідставності висновків відповідача про отримання директором ТОВ "Фастівський завод органічних розчинників" у перевіреному періоді додаткового блага у вигляді вартості паливно-мастильних матеріалів, що не були використані в межах господарської діяльності на суму: 2260499,56 грн, оскільки під час розгляду іншої справи №640/18628/19 за позовом ТОВ "Фастівський завод органічних розчинників" до Головного управління ДФС у Київській області про скасування податкових повідомлень-рішень, у якій позовні вимоги задоволено, судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що придбання позивачем пального здійснювалось виключно з метою його використання в ході виробництва оксигенату, за наслідком чого ТОВ "Фастівський завод органічних розчинників" правомірно списував витрати на пальне у бухгалтерському обліку.

Відповідач, не погоджуючись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та недотримання норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначає, що суд першої інстанції не встановив, що під час перевірки позивачем не надано жодних документів, які підтверджують використання ПММ в господарській діяльності, тому висновок контролюючого органу щодо отримання директором Товариства у перевіреному періоді додаткового блага в сумі: 2260499,56 грн, з якого не утримано та не сплачено податок на доходи фізичних осіб, єдиний внесок та військовий збір, є обґрунтованим.

Також, відповідач просить замінити його в даній справі в порядку процесуального правонаступництва, а саме: з ГУ ДПС у Київській області () на ГУ ДПС у Київській області ().

Так, Постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання територіальних органів Державної податкової служби» від 30.09.2020 №893 (далі - Постанова №893) Кабінет Міністрів України постановив ліквідувати як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної податкової служби за переліком згідно з додатком, у тому числі Головне управління ДПС у Київській області.

Згідно з абз. 3 п. 2 Постанови №893, територіальні органи Державної податкової служби, що ліквідуються відповідно до пункту 1 цієї постанови, продовжують здійснювати свої повноваження та функції до утворення Державною податковою службою територіальних органів згідно з абзацом четвертим пункту 3 цієї постанови та прийняття рішення про можливість забезпечення здійснення такими органами повноважень та функцій територіальних органів, що ліквідуються.

Права та обов`язки територіальних органів Державної податкової служби, що ліквідуються, переходять Державній податковій службі та її територіальним органам у межах, визначених положеннями про Державну податкову службу та її територіальні органи (п. 3 Постанови №893).

Наказом Державної податкової служби України від 30.09.2020 №529 «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби» (далі - Наказ №529) утворено як відокремлені підрозділи Державної податкової служби територіальні органи за переліком згідно з додатком, у тому числі Головне управління ДПС у Київській області.

Згідно з наказом Державної податкової служби України від 24.12.2020 №755 «Про початок забезпечення здійснення територіальними органами ДПС повноважень та функцій», здійснення територіальними органами ДПС, утвореними як її відокремлені підрозділи згідно з наказом ДПС від 30.09.2020 №529, повноважень та функцій територіальних органів ДПС, що ліквідуються відповідно до п. 1 Постанови №893, розпочато з 01.01.2021.

Крім того, з метою реалізації Постанови №893 та враховуючи Наказ №529, Державною податковою службою України видано наказ від 12.11.2020 №643 «Про затвердження положень про територіальні органи ДПС» та регламентовано, що кожен територіальний орган ДПС, утворений як її відокремлений підрозділ, є правонаступником майна, прав та обов`язків відповідного територіального органу ДПС, що ліквідується.

Згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру 19.10.2020 внесено рішення засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу щодо припинення юридичної особи в результаті її ліквідації.

Отже, з 19.10.2020 Головне управління ДПС у Київській області перебуває у стані припинення, а повноваження та функції даного органу передано до Державної податкової служби України.

Водночас, 30.09.2020 до Єдиного державного реєстру внесено запис про створення Головного управління ДПС у Київській області в якості філії (іншого відокремленого підрозділу) у складі Державної податкової служби України.

Враховуючи викладене, оскільки повноваження та функції Головного управління ДПС у Київській області () нормативним актом передані Державній податковій службі України, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для заміни як сторони у справі територіального органу ДПС як юридичної особи публічного права, а саме: Головне управління ДПС у Київській області () на територіальний орган ДПС, утворений як її відокремлений підрозділ, Головне управління ДПС у Київській області ().

Відповідно до ст. 52 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Отже, враховуючи викладені норми законодавства та з`ясовані колегією суддів обставини, а також оцінивши докази, які містяться у матеріалах справи, колегія суддів прийшла до висновку про обґрунтованість заявленого клопотання та, як наслідок наявність підстав для його задоволення.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, у період з 09.04.2019 по 15.04.2019 посадовими особами Головного управління ДФС у Київській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ "Фастівський завод органічних розчинників" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2016 по 31.12.2018, за результатами якої складено акт від 24.04.2019 № 322/10-36-14-14/40328493.

Актом перевірки зафіксовано порушення ТОВ "Фастівський завод органічних розчинників":

- пунктів 44.1, 44.2, 44.3 статті 44, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено від`ємне значення об`єкту оподаткування податком на прибуток у періоді, що перевірявся на загальну суму: 2687497 грн, у тому числі за 2018 рік в сумі: 2687497,00 грн;

- пункту 44.1 статті 44, пункту "а" пункту 185.1 статті 185, пункту 187.1 статті 187, пункту 188.1 статті 188, пункту 192.1 статті 192, пункту "а" статті 193.1, пункту "а" пункту 198.1 та абзацу першого підпункту 198.3, пункту "г" пункту 198.5 статті 198, пункту 198.6 статті 198, пунктів 200.1, 200.2, 200.4 статті 200 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся на загальну суму: 1233477,00 грн, в тому числі: за березень 2017 року в сумі: 15306 грн, квітень 2017 року в сумі: 25224 грн, травень 2017 року в сумі: 3561 грн, червень 2017 року в сумі: 86900 грн, серпень 2017 року в сумі: 164837 грн, січень 2018 року в сумі: 35710 грн, лютий 2018 року в сум:і 164647 грн, квітень 2018 року в сумі: 194723 грн, травень 2018 року в сумі: 134143 грн, серпень 2018 року в сумі: 20303 грн, грудень 2018 року в сумі: 388123 грн;

- підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164, підпункту 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 Податкового Кодексу України, що стало наслідком неутримання та неперерахування податку на доходи фізичних осіб з виплачених коштів в сумі: 406889,92 грн;

- підпункту 1 пункту 2 статті 6, пункту 1 частини першої статті 7, пунктів 1, 2, 5 статті 9 Закону України від 08.07.2010 № 2464-VІ "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" із змінами та доповненням, в результаті чого не утримано та не перерахувано суму єдиного соціального внеску, яка підлягає сплаті до бюджету, в розмірі: 497309,90 грн;

- підпункту 1.4 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX, підпункту 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 Податкового кодексу України, в результаті чого не утримано та не перераховано суму військового збору, яка підлягає сплаті до бюджету, в розмірі: 33907,49 грн.

На підставі виявлених порушень 20.06.2019 Головним управлінням ДФС у Київській області прийняті податкові повідомлення-рішення:

- № про збільшення грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на суму: 406889,92 грн та застосовано штрафні санкції у розмірі: 245696,52 грн;

- № про збільшення грошового зобов`язання з військового збору на суму: 33907,49 грн та застосовано штрафні санкції у розмірі: 20474,71 грн;

- № від 24.06.2019 про збільшення грошового зобов`язання з податку на додану вартість на суму: 1233477,00 грн та застосовано штрафні санкції у розмірі: 308369,00 грн.

Вказані податкові повідомлення-рішення позивачем оскаржені до суду та стали предметом розгляду адміністративної справи № 640/18628/19.

Також, на підставі висновків акта перевірки 20.06.2019 Головним управлінням ДФС у Київській області прийнята вимога № Ю- про сплату недоїмки з єдиного внеску в розмірі: 497309,90 грн та рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в сумі: 49730,99 грн.

Не погодившись з вимогою та рішенням, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам скаржника, колегія суддів зазначає таке.

За визначенням пункту 2 частини першої статті 1 Закону України від 08.07.2010 N 2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон N 2464-VI, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини другої статті 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" платник єдиного внеску зобов`язаний: своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; вести облік виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком, зберігати такі відомості в порядку, передбаченому законодавством.

Пунктом 1 частини першої статті 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого) частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України "Про оплату праці", та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами.

Згідно з пунктом 3 частини одинадцятої статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції за донарахування органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.

З аналізу наведених правових норм вбачається, що нарахування та сплата єдиного внеску є безумовним обов`язком роботодавця. При цьому, базою нарахування єдиного внеску є заробітна плата за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України "Про оплату праці", та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами.

У свою чергу, невиконання платником обов`язку зі сплати єдиного внеску є підставою для притягнення останнього до відповідальності, передбаченої статтею 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

З матеріалів справи вбачається, що відповідач дійшов висновку про отримання директором товариства в перевіреному періоді додаткового блага в розмірі 2260499,56 грн, з суми якого не утримано та не сплачено податок на доходи фізичних осіб, єдиний внесок та військовий збір.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.11.2020 у справі № 640/18628/19, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 31.03.2021, позов ТОВ "Фастівський завод органічних розчинників" задоволено повністю: визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Київській області № від 20.06.2019, № від 20.06.2019, № від 24.06.2019.

Переглядаючи податкові повідомлення-рішення про визначення сум грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб та військового збору, судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що придбання позивачем пального здійснювалось виключно з метою його використання в ході виробництва оксигенату, за наслідком чого ТОВ "Фастівський завод органічних розчинників" правомірно списував витрати на пальне у бухгалтерському обліку. Як наслідок, висновок Головного управління ДПС у Київській області про використання транспортних засобів поза межами господарської діяльності позивача суперечить фактичним обставинам та спростовується наявними у справі документами. Таким чином, у позивача відсутні правові підстави для визнання додаткових податкових зобов`язань з ПДВ, нарахування ПДФО та військового збору за наслідками списання пального, оскільки останнє використовується ним у господарській діяльності для виробництва продукції.

Відповідно до частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що в цій справі не підлягають доказуванню обставини щодо безпідставності висновків відповідача про отримання директором ТОВ "Фастівський завод органічних розчинників" у перевіреному періоді додаткового блага у вигляді вартості паливно-мастильних матеріалів, що не були використані в межах господарської діяльності, на суму 2260499,56 грн.

У зв`язку з цим, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про безпідставність визначення відповідачем суми єдиного внеску та застосування до позивача штрафних санкцій, що є правовою підставою для скасування оскаржуваних вимоги та рішення.

Скаржник не вказує в апеляційній скарзі жодних доводів, які би могли спростувати висновки суду першої інстанції.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції постановлене з дотриманням норм процесуального та матеріального права, судом першої інстанції встановлено всі обставини, що мають значення для справи, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст.241,242,250,308,310,316,321,322,325 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Київській області залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.05.21 - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 15 вересня 2021 року.

Головуючий суддя: Л.Т. Черпіцька
судді:О.Є. Пилипенко
Я.М. Собків