Справа № 420/5104/21
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2021-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/5104/21
Головуючий в 1 інстанції: Потоцька Н.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Домусчі С.Д..

суддів: Семенюка Г.В., Шляхтицького О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Пенсійного Фонду України на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Пенсійного Фонду України про визнання дій протиправними, зобов`язання нарахувати та виплатити суму компенсації втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків виплати пенсії, -

В С Т А Н О В И В:

01.04.2021 року позивач, ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому просив суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області з відмови листом №12305-11930/С-02/8-1500/20 від 23 грудня 2020 року ОСОБА_1 у нарахуванні та виплаті суми компенсації втрати частини доходів, за період з 01 січня 2000 року по 31 жовтня 2020 року, у зв`язку з порушенням строків виплати суми недоотриманої мною пенсії в розмірі 138400,69 грн.;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суму компенсації втрати частини доходів, за період з 01 січня 2000 року по 31 жовтня 2020 року, у зв`язку з порушенням строків виплати суми недоотриманої пенсії в розмірі 138400,69 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що на виконання постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 21.12.2012 року по справі №2-а-115/10/1509 здійснений перерахунок пенсії з 01.01.2000 по 31.12.2005, з 09.07.2007 по 31.12.2007, з 22.05.2008 по 22.07.2011 та нарахована недоплачена пенсія в сумі 138400,69 грн., яка була виплачена тільки 26.11.2020 року. З огляду на виплату недоотриманої пенсії лише 26.11.2020 року, позивач зазначав про затримку виплати частини пенсії з 01.01.2000 р. по 26.10.2020 року, у зв`язку із чим позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою, в якій просив нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків виплати пенсії, але листом від 23.12.2020 року у виплаті такої компенсації було відмовлено. Зазначену відмову позивач вважав протиправною, що змусило його звернутись до суду з відповідним позовом.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 05.04.2021 року до участі у справі у якості другого відповідача залучений Пенсійний Фонд України.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28 травня 2021 року, ухвалений в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження, повністю задоволений адміністративний позов ОСОБА_1 .

Визнані протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області з відмови листом №12305-11930/С-02/8-1500/20 від 23 грудня 2020 року ОСОБА_1 у нарахуванні та виплаті суми компенсації втрати частини доходів, за період з 01 січня 2000 року по 31 жовтня 2020 року, у зв`язку з порушенням строків виплати суми недоотриманої пенсії.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області нарахувати ОСОБА_1 суму компенсації втрати частини доходів, за період з 01 січня 2000 року по 31 жовтня 2020 року, у зв`язку з порушенням строків виплати суми недоотриманої пенсії.

Зобов`язано Пенсійний фонд України виплатити ОСОБА_1 суму компенсації втрати частини доходів, за період з 01 січня 2000 року по 31 жовтня 2020 року, у зв`язку з порушенням строків виплати суми недоотриманої пенсії.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій, з посиланням на незаконність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, зазначає, що виплата перерахованої пенсії за судовим рішенням має разовий характер, а тому не підпадає під дію Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати». Оскільки функції з призначення (перерахунку) та виплати пенсій є дискреційними повноваженнями головних управлінь Пенсійного Фонду України, а позивач перебуває на обліку в Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, як отримувач пенсії по інвалідності відповідно до Закону №796 від 28.02.1991 року, апелянт вважає, що суд першої інстанції безпідставно зобов`язав Пенсійний Фонд України виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків виплати пенсії.

Також не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, Пенсійний Фонд України подав апеляційну скаргу, в якій, з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт Пенсійний Фонд України зазначив, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що апелянт не є належним відповідачем по справі, оскільки забезпечує фінансування виплат територіальними органами пенсій та не є тим органом, який безпосередньо нараховує та виплачує пенсії.

Позивач своїм процесуальним правом подання відзиву на апеляційні скарги не скористався.

Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню за таких підстав.

Суд встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на пенсійному обліку в Головному управління Пенсійного фонду України в Одеській області, отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що не заперечується учасниками справи та встановлено постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 21.12.2012 року у справі №2-а-115/10/1509 (а.с. 9-10)

Відповідно до матеріалів справи, на виконання постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 21.12.2012 року по справі №2-а-115/10/1509, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області 26 листопада 2020 року здійснена виплата перерахованої пенсії в сумі 138400,69 грн., за період з 01.01.2000 року по 31.12.2005 року, з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року, з 22.05.2008 року по 22.07.2011року (а.с. 8, 11).

30.11.2020 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про виплату компенсації втрати частини доходів (а.с. 7).

Листом від 23.12.2020 року № 12305-11930/С-02/8-1500/20 Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області відмовило позивачу у задоволенні заяви, з огляду на те, що поточна пенсія нараховувалась та виплачувалась своєчасно, а позивач звертається про виплату компенсації частини доходів, отримання яких вирішено в судовому порядку, а тому законні підстави для компенсації втрати таких доходів відсутні(а.с. 8).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що нарахована та виплачена сума пенсії за минулий час є тим доходом, що не був отриманий позивачем вчасно з вини пенсійного органу з 01.01.2000 року по 31.01.2020 року.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд дійшов такого висновку.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 року №2050-ІІІ, який набрав чинності з 01.01.2001 року, підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати,у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі-компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Згідно з ст. 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 р. N 159 затверджений Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - Порядок №159).

Відповідно до п.1 Порядку №159 дія цього Порядку поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Згідно з п.2 Порядку №159 компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року.

Відповідно до п.3 Порядку № 159 компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат); соціальні виплати (допомога сім`ям з дітьми, державна соціальна допомога інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам, допомога по безробіттю, матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, матеріальна допомога по безробіттю, допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), допомога по вагітності та пологах, щомісячна грошова сума в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, допомога дитині, яка народилася інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності, тощо); стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення).

Згідно з п.4 Порядку № 159 сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом.

Відповідно до п. 5 Порядку № 159 сума компенсації виплачується громадянам у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Згідно з п.7 Порядку № 159 компенсація проводиться за рахунок джерел,з яких здійснюються відповідні виплати, а саме: власних коштів - підприємствами, установами та організаціями, які не фінансуються і не дотуються з бюджету, а також об`єднаннями громадян; коштів відповідного бюджету - підприємствами, установами та організаціями, що фінансуються чи дотуються з бюджету; коштів Пенсійного фонду, фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття, фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, інших цільових соціальних фондів, а також коштів,що спрямовуються на їх виплату з бюджету.

Апеляційний суд зазначає, що наведене нормативне регулювання не встановлює першості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений і коли цей платіж, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

При цьому слід зазначити, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Наведене свідчить, що основною умовою для виплати громадянину передбаченої ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядком №159, компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації громадянину частини доходу, в тому числі пенсії, у зв`язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер.

Також, дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (зокрема, пенсії).

Виплата компенсації втрати частини доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його (доходу) нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Виходячи з вищенаведеного, основною умовою для виплати громадянину передбаченої ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», та Порядком №159 є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії), незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 05 жовтня 2018 року по справі №162/787/16-а, від 14 квітня 2021 року у справі №465/322/17.

Таким чином, зобов`язання нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів, визначено на рівні закону та логічно випливає із встановленого судом факту наявності заборгованості.

Апеляційний суд зазначає, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що спірні відносини підпадають регулюванню Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», а позивач має право на отримання відповідної компенсації.

Зважаючи на наведене вище правове регулювання та встановленні судом першої інстанції обставини, апеляційний суд дійшов висновку, що позивач має право на отримання компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати суми недоотриманої пенсії за період з 01 січня 2001 року (з дня набрання чинності Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати») по 26 листопада 2020 року (по день фактичного розрахунку), а не з 01.01.2000 року по 31.10.2020 року, як помилково зазначив суд першої інстанції.

Також, апеляційний суд вважає помилковим висновки суду першої інстанції щодо зобов`язання Пенсійного Фонду України здійснити виплату позивачу сум нарахованої компенсації втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків виплати пенсії.

Прим цьому апеляційний суд зазначає, що відповідно до постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 21.12.2012 року по справі №2-а-115/10/1509 провести перерахунок та здійснити виплату позивачу пенсії було зобов`язане управління Пенсійного фонду України в Іванівському районі Одеської області.

Відповідно до відомостей ЄДРЮОФОПГФ, 31.03.2017 року внесений запис №7000061 про державну реєстрацію припинення юридичної особи управління Пенсійного фонду України в Іванівському районі Одеської області (). Також, зазначені відомості про юридичну особу правонаступника Роздільнянське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Одеській області (), відповідно до Постанови КМУ № 988 від 21.12.2016 року «Деякі питання функціонування територіальних органів Пенсійного фонду України»

Також, відповідно до відомостей ЄДРЮОФОПГФ, 10.09.2019 року внесений запис №3001247 про державну реєстрацію припинення юридичної особи - Роздільнянського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (), на підставі Постанови КМУ №628 від 22.08.2018 року, відповідно до якої Роздільнянське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Одеській області було реорганізоване шляхом приєднання до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

Таким чином, саме Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області є правонаступником обов`язків щодо виконання постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 21.12.2012 року по справі №2-а-115/10/1509, та на виконання свого обов`язку саме Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області позивачу 26.11.2020 року була виплачена перерахована пенсія на виконання постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 21.12.2012 року по справі №2-а-115/10/1509.

Також, апеляційний суд зазначає про помилковість застосування судом першої інстанції Постанови Кабінету Міністрів України від 16.12.2020 року №1279 «Деякі питання організації виплати пенсії та грошової допомоги».

Постановою КМУ №1596 від 30.08.1999 року затверджений Порядок виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки у банках (надалі Порядок №1596).

Так, відповідно до пункту 1 Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки у банках (в редакції Постанови КМУ №1279 від 16.12.2020 року), цей Порядок визначає механізм виплати пенсій та грошової допомоги їх одержувачам, у тому числі допомоги на поховання і сум пенсій, грошової допомоги, недоотриманих у зв`язку із смертю одержувача, особам, які мають право на отримання таких виплат, головними управліннями Пенсійного фонду України в областях, м. Києві (далі - органи Пенсійного фонду) та структурними підрозділами з питань соціального захисту населення місцевих держадміністрацій, виконавчого органу міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад, центрами з нарахування та здійснення соціальних виплат (далі - органи соціального захисту населення), а також інших грошових виплат, що фінансуються органами соціального захисту населення за рахунок відповідних бюджетів (далі - пенсія та грошова допомога), шляхом зарахування на поточні рахунки одержувачів пенсії та грошової допомоги (далі - одержувачі), а у разі їх смерті - на поточні рахунки осіб, які мають право на отримання допомоги на поховання та недоотриманої суми пенсії, грошової допомоги, в уповноважених банках.

Таким чином, вказаний Порядок визначає механізм виплати пенсій головними управліннями Пенсійного фонду України шляхом зарахування на поточні рахунки одержувачів пенсії в уповноважених банках.

Постановою КМУ №1279 від 16.12.2020 року був затверджений Порядок виплати і доставки пенсій та грошової допомоги за місцем фактичного проживання одержувачів у межах України організаціями, що здійснюють їх виплату і доставку (надалі Порядок №1279).

Відповідно до пункту 1 Порядку №1279, цей Порядок визначає механізм виплати пенсій та грошової допомоги їх одержувачам у готівковій формі за зазначеним у заяві місцем їх фактичного проживання в межах України організаціями, що згідно із законодавством мають право здійснювати виплату і доставку пенсій та грошової допомоги.

Відповідно до абзацу восьмого пункту 2 Порядку №1279 (в редакції чинній до 01.04.2021 року) у цьому порядку терміни вживаються у такому значені, зокрема, уповноважений орган - Пенсійний фонд України, головне управління Пенсійного фонду України в області, м. Києві, структурний підрозділ з питань соціального захисту населення місцевої держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті (у разі її утворення) ради, центр з нарахування та здійснення соціальних виплат.

З 01.04.2021 року, з урахуванням змін, внесених Постановою КМУ №277 від 29.03.2021 року, уповноважений орган це головне управління Пенсійного фонду України в області, м. Києві, структурний підрозділ з питань соціального захисту населення місцевої держадміністрації, виконавчий орган сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її утворення) ради, центр з нарахування та здійснення соціальних виплат.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 Порядку №1279, виплатний об`єкт - відокремлений підрозділ (філія, представництво, відділення тощо) уповноваженої організації, який надає послуги із безпосередньої виплати і доставки пенсій та грошової допомоги їх одержувачам за місцем фактичного проживання в межах України;

За змістом Порядку №1279, цей Порядок визначає механізми виплати пенсій або шляхом видачі сум пенсії безпосередньо у виплатному об`єкті або з доставкою до дому в обумовлений час.

Таким чином, Порядок №1596 та Порядок №1279 лише визначають механізми виплати пенсій зокрема шляхом зарахування на поточні рахунки одержувачів пенсії в уповноважених банках, або шляхом видачі сум пенсії безпосередньо у виплатному об`єкті або з доставкою до дому в обумовлений час.

Визначення Порядками №1596 та №1279 механізмів та процедури, за якими пенсіонер фактично може отримати пенсію, не покладає на Пенсійний Фонд України обов`язку здійснювати виплату пенсії пенсіонерам, оскільки Пенсійний Фонд України, відповідно до покладених на нього завдань здійснює ефективний розподіл фінансових ресурсів для пенсійного забезпечення, забезпечує своєчасне та у повному обсязі фінансування виплати пенсій, які згідно із законодавством проводяться за рахунок коштів Пенсійного Фонду України та інших джерел, визначених законодавством, що прямо передбачено підпунктом 4 пункту 4 Положення про Пенсійний Фонд України, затвердженого Постановою КМУ №280 від 23.07.2014 року (в редакції Постанови КМУ №1279 від 16.12.2020 року).

Оскільки поняття «забезпечення фінансування виплат пенсій» не є тотожним поняттю «виплати пенсій», апеляційний суд встановив помилковість висновків суду першої інстанції щодо покладення на апелянта Пенсійний Фонд України, обов`язку провести виплату позивачу нарахованої компенсації втрати частини доходів, оскільки такий обов`язок покладений нормою закону саме на територіальні пенсійні органи, яким в цій справі є Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, та який відповідно до підпункту 4 пункту 4 Положення про головні управління Пенсійного Фонду України в Автономній республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою Правління ПФУ №28-2 від 22.12.2014 р. (зареєстрованого в МЮУ за № 40/26485 від 15.01.2015), забезпечує виплату пенсій та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством.

Також, апеляційний суд зазначає, що обов`язок щодо виплати пенсії покладається на пенсійний орган, в якому пенсіонер перебуває на обліку, яким в даному випадку є апелянт Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області до якого позивач звертав свої позовні вимоги.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку про безпідставність зобов`язання Пенсійного Фонду України здійснити виплату суму компенсації втрати частини доходів.

Оскільки Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області не виконало обов`язку з виплати позивачеві компенсації втрати частини доходів, апеляційний суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки саме до компетенції Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області належить і нарахування, і виплата такої компенсації.

Апеляційні скарги не містять належних та обґрунтованих міркувань, які б спростовували висновки суду щодо наявності у територіального пенсійного органу обов`язку провести нарахування та виплату позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати суми недоотриманої пенсії за період з 01.01.2001 року по 26.11.2020 року. Решта доводів апеляційних скарг не заслуговують на увагу з огляду на їх безпідставність.

Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції допустив неправильне застосування норм матеріального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, апеляційні скарги підлягають задоволенню частково, оскаржуване рішення - скасуванню, з прийняттям нового рішення про часткове задоволення позову.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст. 2-12, 72-77, 242, 257, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, п. 2 ч. 5 ст. 328, 382 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Пенсійного Фонду України - задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 травня 2021 року у справі №420/5104/21 - скасувати та ухвалити нову постанову.

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, оформлену листом №12305-11930/С-02/8-1500/20 від 23 грудня 2020 року, у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 суми компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати суми недоотриманої пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суму компенсації втрати частини доходів, за період з 01 січня 2001 року по 31 жовтня 2020 року, у зв`язку з порушенням строків виплати суми недоотриманої пенсії в цей період пенсії в розмірі 138400,69 грн.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Встановити судовий контроль.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області подати протягом сорока п`яти дів, з дня отримання копії постанови апеляційного суду в цій справі, до Одеського окружного адміністративного суду звіт про виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14 вересня 2021 року у справі №420/5104/21.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, за наявності яких постанова апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 14.09.2021 року.

Головуючий суддя Домусчі С.Д.
Судді Семенюк Г.В. Шляхтицький О.І.