Справа № 260/808/21
Суддя: Сеник Роман Петрович
Дата ухвалення: 2021-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2021 рокуЛьвівСправа № 260/808/21 пров. № А/857/13808/21
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Сеника Р.П.,

суддів Судової-Хомюк Н.М., Хобор Р.Б.,

розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в м. Львові апеляційну скаргу Горінчівського сільського ради Закарпатської області на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 03 червня 2021 року у справі № 260/808/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Горінчівської сільської ради Закарпатської області про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії,-

суддя в 1-й інстанції Гебеш С.А.,

час ухвалення рішення 03.06.2021 року,

місце ухвалення рішення м. Ужгород,

дата складання повного тексту рішення 08.06.2021 року,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовом до Горінчівської сільської ради, в якому просить суд:

1. визнати протиправною бездіяльність Горінчівської сільської ради щодо невиплати вихідної допомоги визначеної ст. 44 Кодексу законів про працю України (в розмірі не менш ніж шестимісячний середній заробіток).

2. зобов`язати Горінчівську сільську раду виплатити ОСОБА_1 вихідну допомогу визначеної ст. 44 Кодексу законів про працю України (в розмірі не менш ніж шестимісячний середній заробіток) та середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

3. Стягнути судові витрати.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 24 листопада 2020 року був звільнений з посади Нижньобистрівського сільського голови у зв`язку з припиненням повноважень, про що міститься запис в трудовій книжці. Однак відповідачем, в порушення вимог ст. 44 Кодексу законів про працю не виплачена вихідна допомога при звільненні. Вважає бездіяльність Горінчівської сільської ради щодо відмови у виплаті вихідної допомоги, визначеної ст. 44 Кодексу законів про працю протиправною.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 03 червня 2021 року у справі № 260/808/21 позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Горінчівської сільської ради (90430, Закарпатська область, Хустський район, с. Горінчево, вул. Незалежності, буд. 152"А", код ЄДРПОУ - 04350004) щодо невиплати вихідної допомоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ), визначеної ст. 44 Кодексу законів про працю України.

Зобов`язано Горінчівську сільську раду (90430, Закарпатська область, Хустський район, с. Горінчево, вул. Незалежності, буд. 152"А", код ЄДРПОУ - 04350004) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) вихідну допомогу, визначену ст. 44 Кодексу законів про працю України.

Рішення суду першої інстанції оскаржив відповідач, подавши на нього апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та таким, що винесене з порушенням норм як матеріального так і процесуального права.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що діяльність органів місцевого самоврядування визначені та врегульовані спеціальним законодавством, зокрема Законом України "Про місцеве самоврядування" та Законом України "Про статус депутатів місцевих рад". Правовими підставами припинення повноважень Муханюк Ю.Ю. є норми Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", а не положення Кодексу законів про працю України відповідно і застосування норм трудового законодавства в частині виплати вихідної допомоги є неможливим.

Просить скасувати рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 03 червня 2021 року у справі № 260/808/21 та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, колегія суддів приходить до переконання, що вона не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.309 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи частково позовні вимоги у справі, суд першої інстанції виходив з того, що до правовідносин, пов`язаних з проходженням служби в органах місцевого самоврядування можуть застосовуватися загальні положення трудового законодавства у частині, що не суперечить спеціальним нормам та/або в тій частині, де ці правовідносини спеціальним законодавством не врегульовано.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України (зі змінами, внесеними згідно із Законом України № 1255-VІІ від 13.05.2014 Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо захисту прав інвесторів), крім підстав, передбачених статтею 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадках припинення повноважень посадових осіб.

Звільнення посадової особи місцевого самоврядування із займаної посади передбачає дотримання й інших гарантій, передбачених трудовим законодавством, у тій частині, яка не суперечить положенням спеціального законодавства або ним не врегульована.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Встановлено, підтверджено матеріалами справи, що згідно з рішенням Нижньобистрівської сільської ради Хустського району Закарпатської області від 05 листопада 2015 року визначено повноваження Нижньобистрівського сільського голови Муханюк Юрія Юрійовича 25 жовтня 2015 року дійсними (а.с. 9).

Розпорядженням голови Нижньобистрівської сільської ради від 24 листопада 2020 року № 51 припинено повноваження ОСОБА_1 на підставі п. 5 ч. 1 ст. 41 Кодексу законів про працю України.

Позивач вказує на те, що при проведенні з ним розрахунку при звільненні відповідачем не було нараховано та виплачено вихідну допомогу, визначену ст. 44 Кодексу законів про працю України у розмірі не менш ніж шестимісячний середній заробіток.

З приводу спірних правовідносин колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Тобто, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

За змістом ч. 1 ст. 5 Закону 280 система місцевого самоврядування, з-поміж інших, включає сільського, селищного, міського голову. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 12 Закону 280 сільський голова є головною посадовою особою територіальної громади села. Сільський голова обирається відповідною територіальною громадою на основі загального, рівного, прямого виборчого права шляхом таємного голосування в порядку, визначеному законом, і здійснює свої повноваження на постійній основі. Строк повноважень сільського голови, обраного на чергових місцевих виборах, визначається Конституцією України. На сільських голів поширюються повноваження та гарантії депутатів рад, передбачені законом про статус депутатів рад, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ч. 1 ст. 42 Закону 280 повноваження новообраного сільського, селищного, міського голови починаються з моменту складення ним присяги відповідно до Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" на пленарному засіданні відповідної сільської, селищної, міської ради, на якому відповідною територіальною виборчою комісією були оголошені рішення щодо його обрання та реєстрації. Повноваження сільського, селищного, міського голови закінчуються в день відкриття першої сесії відповідної сільської, селищної, міської ради, обраної на наступних чергових місцевих виборах, або, якщо рада не обрана, з моменту вступу на цю посаду іншої особи, обраної на наступних місцевих виборах, крім випадків дострокового припинення його повноважень відповідно до частин першої та другої статті 79 цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України від 07.06.2006 року № 2493-ІІІ Про службу в органах місцевого самоврядування (далі - Закон 2493) посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону 2493 посадами в органах місцевого самоврядування є, зокрема, виборні посади, на які особи обираються на місцевих виборах на певний строк.

В ч. 1 ст. 7 Закону 2493 зазначено що правовий статус посадових осіб місцевого самоврядування визначається Законом України Про статус депутатів місцевих рад № 93-IV (далі - Закон 93) та іншими законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону 2493 на посадових осіб місцевого самоврядування поширюється дія законодавства України про працю з урахуванням особливостей, передбачених цим Законом.

Згідно зі ст. 20 Закону 2493 крім загальних підстав, передбачених Кодексом законів про працю, служба в органах місцевого самоврядування припиняється на підставі і в порядку, визначених Законом України Про місцеве самоврядування в Україні цим та іншими законами України.

Відповідно до статті 33 Закону 93, у разі обрання депутата місцевої ради на виборну посаду у раді, на якій він працює на постійній основі, трудовий договір з ним за попереднім місцем роботи припиняється відповідно до законодавства. Обраний на виборну посаду у відповідній раді, на якій він працює на постійній основі, депутат місцевої ради, який перебуває на службі у військових формуваннях чи правоохоронних органах держави, прикомандировується до місцевої ради із залишенням на цій службі.

З працівником, якого прийнято на роботу (посаду), що її виконував (займав) депутат місцевої ради, укладається строковий трудовий договір; цей договір розривається у разі повернення депутата місцевої ради на роботу, але не пізніш як через три місяці після припинення повноважень депутата місцевої ради.

Депутату місцевої ради, який працював у раді на постійній основі, після закінчення таких повноважень надається попередня робота (посада), а за її відсутності - інша рівноцінна робота (посада) на тому самому або, за згодою депутата, на іншому підприємстві, в установі, організації.

У разі неможливості надання відповідної роботи (посади) на період працевлаштування за колишнім депутатом місцевої ради зберігається, але не більше шести місяців, середня заробітна плата, яку він одержував на виборній посаді у раді, що виплачується з відповідного місцевого бюджету. У разі, якщо колишній депутат місцевої ради має право на пенсійне забезпечення або йому призначена пенсія за віком, по інвалідності, у зв`язку із втратою годувальника, за вислугу років відповідно до закону, за ним не зберігається середня заробітна плата, яку він одержував на виборній посаді в раді.

Час, коли колишній депутат тимчасово не працював у зв`язку з неможливістю надання йому попередньої або рівноцінної роботи (посади) безпосередньо після закінчення строку його повноважень, зараховується, але не більше шести місяців, до страхового стажу і стажу роботи (служби) за спеціальністю, за якою депутат працював до обрання у місцеву раду, де він виконував свої обов`язки на постійній основі.

Якщо на день закінчення повноважень депутат місцевої ради проходив військову службу у зв`язку з призовом на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або військову службу за контрактом під час дії особливого періоду, гарантії, передбачені цією статтею, надаються після його звільнення з військової служби.

Депутат місцевої ради може бути звільнений з роботи з ініціативи власника або уповноваженого ним органу від займаної посади, виключений з навчального закладу за умови його попередження в порядку, встановленому законом. Про таке попередження відповідний власник або уповноважений ним орган письмово повідомляє не менш ніж за 15 днів відповідну місцеву раду.

Час роботи депутата у місцевій раді на постійній основі зараховується до загального і безперервного стажу роботи (служби) депутата, а також стажу роботи (служби) за тією спеціальністю, за якою він працював до обрання на виборну посаду в раді.

Повноваження сільського, селищного, міського голови (згідно ч. 1 ст. 42 Закону 280) закінчуються в день відкриття першої сесії відповідної сільської, селищної, міської ради, обраної на наступних чергових місцевих виборах, або, якщо рада не обрана, з моменту вступу на цю посаду іншої особи, обраної на наступних місцевих виборах, крім випадків дострокового припинення його повноважень відповідно до частин першої та другої ст.79 цього Закону. Проте, у зв`язку з внесенням змін до адміністративно-територіального устрою України та у зв`язку з тим, що станом на дату проведення першої сесії новообраної Драгівської сільської ради 23 листопада 2021 року, Закон України Про внесення змін до деяких законів України щодо впорядкування окремих питань організації та діяльності органів місцевого самоврядування та районних державних адміністрацій, прийнятий Верховною Радою України 17.11.2020 р. не набрав чинності, повноваження сільських голів попереднього скликання припиняються на підставі пп. 4 п. 2 розділу II Прикінцеві положення Закону України від 16.04.2020 р. № 562 Про внесення змін до деяких законів України щодо визначення територій та адміністративних центрів територіальних громад (далі - Закон 562). У вказаній нормі зазначено, що повноваження сільських, селищних, міських рад, сільських, селищних, міських голів, старост сіл, селищ територіальних громад, які увійшли до складу територіальних громад, території яких затверджено Кабінетом Міністрів України на підставі цього Закону, припиняються в день набуття повноважень сільських, селищних, міських рад, обраних на перших місцевих виборах у 2020 році.

Тобто, у разі проведення першої сесії новообраної сільської, селищної, міської ради, до набрання чинності Законом, прийнятим Верховною Радою України 17.11.2020 р. (законопроект № 3651-д), повноваження зазначених представницьких органів (сільських, селищних, міських рад) та осіб, які займають виборні посади (сільських, селищних, міських голів, старост сіл, селищ, секретарів сільських, селищних, міських рад) припиняються на підставі пп. 4 п. 2 розділу II Прикінцеві положення Закону 562 - в день першої сесії новообраної ради.

Як підтверджено матеріалами справи та не оспорюється сторонами, згідно з рішенням Нижньобистрівської сільської ради Хустського району Закарпатської області від 05 листопада 2015 року визначено повноваження Нижньобистрівського сільського голови Муханюк Юрія Юрійовича 25 жовтня 2015 року дійсними (а.с. 9).

Розпорядженням голови Нижньобистрівської сільської ради від 24 листопада 2020 року № 51 припинено повноваження ОСОБА_1 на підставі п. 5 ч. 1 ст. 41 Кодексу законів про працю України.

Відповідно до ст. 44 КЗпП України, при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку; у разі призову або вступу на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу (пункт 3 статті 36) - у розмірі двох мінімальних заробітних плат; внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) - у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку; у разі припинення трудового договору з підстав, зазначених у пункті 5 частини першої статті 41, - у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України визначено, що крім підстав, передбачених ст. 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадку припинення повноважень посадових осіб.

Норму ч. 1 ст. 41 КЗпП України було доповнено п. 5 на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо захисту прав інвесторів» від 13 травня 2014 року за N 1255-VII.

Вказаний Закон набрав чинності 01 червня 2014 року та метою його прийняття було покращення інвестиційного клімату шляхом надання інвесторам (власникам) господарських товариств права звільняти посадових осіб (керівників, членів виконавчих органів) без зазначення причин, а також узгодження в цьому контексті норм трудового та господарського законодавства. Як гарантію в таких випадках передбачено виплату працівникам вихідної допомоги в розмірі не менше, як шестимісячний середній заробіток (ст. 44 КЗпП України). Зокрема, ст. 41 КЗпП України доповнена п. 5, який встановлює додаткову підставу розірвання трудового договору - «припинення повноважень посадових осіб».

Спеціальне законодавство визначає порядок обрання посадових осіб на виборні посади, їх права та обов`язки на відповідних посадах, додаткові гарантії та компенсації та інші особливості проходження служби в органах місцевого самоврядування.

Оскільки позивача звільнено на підставі п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України, вихідна допомога в розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток передбачена лише в разі звільнення через припинення трудового договору з підстав п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України, то колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовна вимога про стягнення вихідної допомоги при звільненні підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАСУ України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «РуїзТорія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових переконливих доводів, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.

Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325,328, 329 КАС України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Горінчівського сільського ради Закарпатської області залишити без задоволення.

Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 03 червня 2021 року у справі № 260/808/21 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. П. Сеник
судді Н. М. Судова-Хомюк
Р. Б. Хобор
Повне судове рішення складено 15.09.2021 року