Справа № 826/14036/17
Суддя: Катющенко В.П.
Дата ухвалення: 2021-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2021 року м. Київ № 826/14036/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Катющенка В.П., розглянувши за у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомПриватного підприємства "АКСА-М-2"
до про Головного управління ДПС у м. Києві визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

Приватне підприємство "АКСА-М-2" (далі - ПП "АКСА-М-2") звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом, у якому просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 17.08.2017 № про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість на 80170,00 грн, у тому числі: 64136,00 грн - за податковими зобов`язаннями та 16034,00 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що висновки акта перевірки є безпідставними та не відповідають дійсним обставинам справи, позаяк ґрунтуються виключно на інформації Єдиного державного реєстру судових рішень та заяві засновника ТОВ "Юнівест-Інвест" про непричетність останньої до діяльності товариства. Позивач не погоджується з висновками контролюючого органу, позаяк інформація, отримана в ході досудового розслідування, не є тим процесуальним документом, положення якого мають наслідки для невизначеного кола осіб. Також позивач звертає увагу, що відсутній будь-який предметно-наслідковий зв`язок відносин ТОВ "Юнівест-Інвест" з іншими підприємствами на взаємовідносини ТОВ "Юнівест-Інвест" з ПП "АКСА-М-2". Позивач наполягає на тому, що при перевірці контролюючому органу були подані пояснення, що отриманий від ТОВ "Юнівест-Інвест" товар - прально-миючі засоби були використані ПП "АКСА-М-2" у власній господарській діяльності. Поряд з цим, відповідачем не було взято до уваги пояснення та первинні документи позивача, а тому висновок відповідача є необґрунтованим та не може бути підставою для висновку про нереальність господарської операції з ТОВ "Юнівест-Інвест".

Ухвалами суду від 08.11.2017 відкрито провадження в адміністративній справі № 826/14036/17, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду у судовому засіданні на 14.12.2017.

Також вказаною ухвалою суду витребувано у позивача письмові пояснення щодо транспортування, приймання та оприбуткування придбаного товару у ТОВ "Юнівест-Інвест" та докази на підтвердження його використання у господарській діяльності ПП "АКСА-М-2".

04.12.2017 до суду від представника позивача Пономаренко М.М. на виконання ухвали суду надійшли пояснення, у яких останній зазначив, що поставка товару здійснювалась транспортом постачальника, а приймання та розвантаження товару здійснювалось власними силами покупця. Позивачем поставлений товар був оприбуткований та обліковувався на рахунку 201. У подальшому вказаний товар був переданий у виробництво та списаний згідно акта про списання від 30.12.2016 № 1-00000181. На підтвердження викладених доводів представником позивача додано оборотно-сальдові відомості та акт списання.

У судовому засіданні 14.12.2017 представником відповідача подано до суду письмові заперечення, за змістом яких останній просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Пояснив, що згідно даних Єдиного реєстру податкових накладних контролюючим органом не встановлено придбання ТОВ "Юнівест-Інвест" реалізованих на адресу ПП "АКСА-М-2" мильно-пральних засобів. Згідно інформації Єдиного державного реєстру судових рішень ТОВ "Юнівест-Інвест" фігурує у кримінальних провадженнях. Згідно даних ІС "Податковий блок" відносно господарської діяльності ТОВ "Юнівест-Інвест" заведено картку суб`єкта фіктивного підприємництва. Також, за результатами вжитих заходів ОУ ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС м. Києві отримано заяву від 13.03.2017 від ОСОБА_1 , яка повідомила, що не реєструвала підприємство ТОВ "Юнівест-Інвест" та не мала ніякого відношення до ведення фінансово-господарської діяльності. За наведених обставин, відповідач дійшов висновку про неможливість підтвердити факт реального одержання ПП "АКСА-М-2" відповідного обсягу товару від ТОВ "Юнівест-Інвест".

Представник позивача у судовому засіданні 14.12.2017 підтримав позовні вимоги та просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засідання 14.12.2017 позов не визнав та просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України у судовому засіданні 07.12.2017 суд ухвалив про продовження розгляду справи в порядку письмового провадження.

Враховуючи те, що 15.12.2017 набрала чинності нова редакція Кодексу адміністративного судочинства України, суд зазначає, що відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи. Беручи до уваги те, що справа перебуває на стадії розгляду у письмовому провадженні, відповідно її розгляд продовжено у письмовому провадженні з урахуванням положень пункту 10 частини першої статті 4, частин четвертої та п`ятої статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції з 15.12.2017.

Ухвалою суду від 14.09.2021 допущено заміну первинного відповідача у справі - Головне управління ДФС у м. Києві його правонаступником - Головним управлінням ДПС у м. Києві.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

У період з 20.07.2017 по 24.07.2017 посадовою особою Головного управління ДФС у м. Києві проведено документальну позапланову виїзну перевірку ПП "АКСА-М-2" з питань взаємовідносин з ТОВ "Юнівест-Інвест" за період з 01.11.2016 по 30.11.2016, за результатами якої складено акт від 28.07.2017 № 290/26-15-14-02-05/32669237.

Актом перевірки зафіксовано порушення ПП "АКСА-М-2" пункту 44.1 статті 44, пункту 185.1 статті 185, пункту 187.1 статті 187, пункту 188.1 статті 188, пунктів 198.2, 198.3 статті 198, пункту 201.1 та 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся, на загальну суму 64136,00 грн, в тому числі по періодам: листопад 2016 року - 64136,00 грн.

На підставі виявленого порушення 17.08.2017 Головним управлінням ДФС у м. Києві прийнято податкове повідомлення-рішення № , яким збільшено ПП "АКСА-М-2" суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на 80170,00 грн, у тому числі: 64136,00 грн - за податковими зобов`язаннями та 16034,00 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями.

Не погодившись з рішенням контролюючого органу, позивач розпочав його процедуру адміністративного оскарження, проте рішенням Державної фіскальної служби України від 17.10.2017 № 23214/6/99-99-11-01-02-25 скаргу ПП "АКСА-М-2" залишено без задоволення, а податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 17.08.2017 № - без змін.

Вважаючи, що у відповідача не було правових підстав для прийняття спірного податкового повідомлення-рішення, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Підставою для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення став висновок контролюючого органу про завищення податкового кредиту внаслідок віднесення до його складу сум податку на додану вартість, сплачених в ціні придбаного товару у ТОВ "Юнівест-Інвест". Вказаний висновок ґрунтується на наступному:

- згідно Єдиного реєстру податкових накладних не встановлено придбання ТОВ "Юнівест-Інвест" товарів Persil Automat Gold Plus Свежесть Silan (9 кг), Persil Color Power Persil Color Power (9 кг), кондиціонер Silan "Розы и шелка" (1 л), гель для прання Perwol Balsam Magic (3 л), гель для прання Perwol Balsam Black Magic (3 л), гель для прання Perwol Balsam Color Magic (3 л);

- податкова накладна не містить коду УКТ ЗЕД;

- до перевірки не надано сертифікати якості, документи на підтвердження відповідності продукції санітарно-гігієнічним нормам чи будь-які інші первинні документи щодо підтвердження походження придбаних товарно-матеріальних цінностей;

- придбання засобів для прання за листопад 2016 року, а також в попередніх звітних періодах не встановлено, що цей факт свідчить про надання ТОВ "Юнівест-Інвест" "податкової вигоди" шляхом декларування неспівпадання придбаних та реалізованих товарно-матеріальних цінностей;

- згідно Єдиного державного реєстру судових рішень ТОВ "Юнівест-Інвест" фігурує у кримінальному провадженні 0000027 від 30.05.2016;

- згідно даних ІС "Податковий блок" відносно господарської діяльності ТОВ "Юнівест-Інвест" заведено картку суб`єкта фіктивного підприємництва № 894/8/26-55-21-05 від 14.03.2017, в якій зазначено, що підприємство зареєстровано в органах держреєстрації фізичною особою з подальшою передачею (оформленням) у володіння чи управління підставним (неіснуючим), померлим, безвісти зниклим особам або іншим особам, що не мали наміру проводити фінансово-господарську діяльність;

- за результатами вжитих заходів ОУ ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС м. Києві отримано заяву від 13.03.2017 від ОСОБА_1 , яка повідомила, що не реєструвала підприємство ТОВ "Юнівест-Інвест" та не мала ніякого відношення до ведення фінансово-господарської діяльності товариства.

Наведені обставини стали підставою для висновку про неможливість підтвердити факт реального одержання ПП "АКСА-М-2" відповідного обсягу товару від ТОВ "Юнівест-Інвест".

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України (далі - ПК України, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг.

Пунктом 198.3 статті 198 ПК України визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з пунктом 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 ПК України платник податку зобов`язаний надати покупцю (отримувачу) податкову накладну, складену в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних.

У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов`язкові реквізити: порядковий номер податкової накладної; дата виписування податкової накладної; повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; податковий номер платника податку (продавця та покупця); місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; ціна постачання без урахування податку; ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; вид цивільно-правового договору; код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

З аналізу наведених правових норм вбачається, що для формування податкового кредиту у платника податку - покупця товарів/послуг має бути наявна: належним чином оформлена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних податкова накладна, фактична сплата грошових коштів контрагенту в сумі, визначеній в податковій накладній, а також фактичне виконання господарської операції, за наслідками якої у платника податку на додану вартість виникає право на податковий кредит.

Перевіряючи дотримання позивачем вимог ПК України під час формування податкового кредиту у перевіреному періоді, судом встановлено наступне.

Згідно видаткової накладної від 29.11.2016 № 19 ТОВ "Юнівест-Інвест" реалізувало ПП "АКСА-М-2": 250 шт. Persil Automat Gold Plus Свежесть Silan (9 кг); 250 шт. Persil Color Power Persil Color Power (9 кг); 270 шт. кондиціонер Silan "Розы и шелка" (1 л); 220 шт. гелю для прання Perwol Balsam Magic (3 л); 200 шт. гелю для прання Perwol Balsam Black Magic (3 л); 220 шт. гелю для прання Perwol Balsam Color Magic (3 л), загальною вартістю 384816,00 грн, у тому числі ПДВ 64136,00 грн.

29.11.2016 ТОВ "Юнівест-Інвест" за фактом поставки складено податкову накладну № 4 на суму 384816,00 грн, у тому числі ПДВ 64136,00 грн, та направлено на останню на реєстрацію до Єдиного реєстру податкових накладних.

Відповідно до квитанції вказана податкова накладна зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних 15.12.2016.

На підставі зазначеної податкової накладної позивачем віднесено до складу податкового кредиту перевіреного періоду суму податку на додану вартість, що була сплачена в ціні придбаного у ТОВ "Юнівест-Інвест" товару.

Надаючи правову оцінку зазначеним первинним документам, суд виходить з наступного.

За визначенням статті 1 Закону України від 16.07.1999 N 996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон N 996-XIV):

господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства;

первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення;

фінансова звітність - бухгалтерська звітність, що містить інформацію про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства за звітний період.

первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію;

Згідно з положеннями статті 3 Закону N 996-XIV метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства.

Бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, грунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону N 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Згідно з частиною другою вказаної статті Закону N 996-XIV первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Норми аналогічного змісту містить Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затверджене наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 N 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995 за N 168/704 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Положення N 88).

Пунктом 2.4 Положення № 88 встановлено, що первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Залежно від характеру операції та технології обробки даних до первинних документів можуть бути включені додаткові реквізити: ідентифікаційний код підприємства, установи з Державного реєстру, номер документа, підстава для здійснення операцій, дані про документ, що засвідчує особу-одержувача тощо.

Аналізуючи вище наведені норми законодавства та надаючи оцінку первинним документам, які підтверджують придбання ПП "АКСА-М-2" товару у ТОВ "Юнівест-Інвест", суд дійшов висновку, що видаткова накладна та податкова накладна оформлені відповідно до вимог Закону N 996-XIV та Положення N 88, є первинними документами, та мають всі необхідні встановлені законом обов`язкові реквізити.

Вказані накладні містять найменування Покупця та Постачальника, обсяг реалізованого товару/послуг, підписи сторін та відбитки печаток сторін, та дають змогу визначити, скільки товару/послуг реалізовано, за якою ціною, між якими контрагентами.

Докази того, що дані документи не мають юридичної сили або визнані в установленому порядку недійсними відповідачем суду не надано.

При цьому, суд звертає увагу, що податкова накладна, виписана ТОВ"Юнівест-Інвест" на адресу ПП "АКСА-М-2", оформлена контрагентом позивача з дотриманням вимог пункту 201.1 статті 201 ПК України та зареєстрована у встановленому законодавством порядку.

Контролюючий орган у акті перевірки звертає увагу на те, що у податковій накладній не зазначено код УКТ ЗЕД товару, проте, останнім не надано суду жодного доказу, що реалізований ТОВ "Юнівест-Інвест" товар є підакцизним товаром та/або товаром, ввезеним на митну територію України.

Відсутність сертифікатів якості жодним чином не впливає на можливість формування податкового кредиту, позаяк останні не є документами, на підставі яких платник податку має право на формування податкового кредиту.

З приводу того, що ТОВ "Юнівест-Інвест" фігурує у кримінальному провадженні, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини шостої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, наведеною нормою встановлено межі обов`язковості вироку для адміністративного суду лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою. Відповідно, висновок контролюючого органу про неприйнятність документів повинен ґрунтуватись з урахуванням об`єктивного та суб`єктивного критеріїв.

Так, об`єктивний критерій полягає у встановленні в межах кримінального провадження обставин того, що підприємство реальною діяльністю не займалось, здійснювало безтоварні операції, зокрема з надання послуг, а суб`єктивний в тому, що всі первинні документи підписані особою, яка визнала підписання цих документів в межах здійснення не господарської діяльності, а вчинення злочину.

Обставини щодо того, що ТОВ "Юнівест-Інвест" фігурує у декількох кримінальних провадженнях, не містять у собі встановлених обставин, які б свідчили про невиконання контрагентом позивача своїх договірних зобов`язань саме по господарських відносинах з позивачем або обставин, які б свідчили про фіктивність (нереальність) господарських операцій між вказаними суб`єктами господарської діяльності.

Висновок суду з даного питання узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 05.06.2018 у справі № 809/1139/17 та від 26.06.2018 у справі № 808/2360/17.

Суд звертає увагу відповідача на те, що наслідки для податкового обліку створює фактичний рух активів за результатами здійснення господарських операцій, що є обов`язковою умовою для формування витрат та податкового кредиту, і вказана обставина є визначальною для дослідження судом під час вирішення цієї справи.

При цьому, вищенаведені норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат та податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.

Дана позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 26.06.2018 у справі № 808/2360/17.

При дослідженні матеріалів справи судом встановлено, що останні не містять жодних доказів наявності між позивачем та його контрагентами при укладанні і виконанні договорів взаємоузгоджених зловмисних дій, спрямованих на порушення існуючого в державі суспільного ладу або моральних засад. Таких доказів суду відповідачем не надано, а судом - не виявлено.

При цьому, суд приймає до уваги, що доказів, які б вказували на відсутність реальності господарських операцій за спірними угодами, за правилами частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідач до суду не подав.

Поряд з цим, з матеріалів справи вбачається, що позивачем використано у межах власної господарської діяльності поставлений контрагентом товар, що підтверджується актом списання від 30.12.2016 № 1-00000181 та оборотно-сальдовими відомостями по рахунку 201.

Враховуючи наведене та те, що позивачем використано у межах власної господарської діяльності придбаний товар, суд вважає необґрунтованими висновки акта перевірки, позаяк останні не можуть спростовувати факт реального виконання господарських операцій за договорами, укладеними між позивачем та ТОВ "Юнівест-Інвест", позивачем в повній мірі документально підтверджено реальність виконання правочину, а надання контролюючому органу належним чином оформлених всіх первинних документів, передбачених законодавством, є підставою для формування податкового кредиту у перевіреному періоді.

При цьому, суд не приймає до уваги посилання контролюючого органу на заяву від 13.03.2017 від ОСОБА_1 , яка повідомила, що не реєструвала підприємство ТОВ "Юнівест-Інвест" та не мала ніякого відношення до ведення фінансово-господарської діяльності товариства, позаяк матеріали справи містять заяву ТОВ "Юнівест-Інвест", підписану ОСОБА_1 , якою остання підтверджує поставку миючих засобів на адресу ПП "АКСА-М-2".

За наведених обставин суд дійшов висновку, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 17.08.2017 № не ґрунтується на вимогах чинного законодавства, а також суперечить встановленим у справі обставинам, є протиправним та підлягає скасуванню, що є правовою підставою для задоволення позовних вимог у цій частині.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23.07.2002 у справі "Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" Суд визначив, що "… адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління".

Відповідно до пункту 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27.09.2001 рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані. Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Враховуючи наведене та встановлені обставини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 9, 14, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Приватного підприємства "АКСА-М-2" (03115, м. Київ, пр-т Перемоги, 119-121, ідентифікаційний код 32669237) задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 17.08.2017 № .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ідентифікаційний код 44116011) на користь Приватного підприємства "АКСА-М-2" (03115, м. Київ, пр-т Перемоги, 119-121, ідентифікаційний код 32669237) 1600,00 грн сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону № 2147-VIII).

Суддя В.П. Катющенко