Справа № 440/10812/21
Суддя: Н.І. Слободянюк
Дата ухвалення: 2021-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

16 вересня 2021 рокум. ПолтаваСправа № 440/10812/21

Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Слободянюк Н.І., розглянувши заяву про забезпечення позову у справі Товариства з обмеженою відповідальністю "РАДІАЛГРУП" до Полтавської митниці про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

Товариство з обмеженою відповідальністю "РАДІАЛГРУП" звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Полтавської митниці про:

- визнання протиправним та скасування рішення Полтавської митниці Державної митної служби України про визначення коду товару №КТ-UA-2021 від 06 серпня 2021 року;

- зобов`язання Полтавської митниці Державної митної служби України утриматись від прийняття рішень про визначення для товару "Противообледенительное средство "АНТИЛЁД" - ТУ 20.59.43-017-20" коду згідно з УКТ ЗЕД відмінного від задекларованого позивачем - 3820 00 00 90.

Разом із позовною заявою позивачем подано до суду заяву про забезпечення позову шляхом зупинення дії індивідуального акта, а саме: рішення Полтавської митниці Державної митної служби України про визначення коду товару №КТ-UA-2021 від 06 серпня 2021 року, - до ухвалення судом рішення за результатами розгляду справи по суті.

Вказана заява обґрунтована тим, що оскаржуване рішення передбачає настання для підприємства негативних наслідків у вигляді неможливості здійснити митне оформлення ввезеного товару через неадекватне здорожчання зовнішньоекономічної операції, що впливає на її рентабельність та комерційну доцільність в цілому. Оскаржуване рішення прийняте з очевидними ознаками протиправності. Через прийняття оскаржуваного рішення підприємство змушене нести додаткові витрати та збитки щодо сплати витрат на складське зберігання на складі тимчасового зберігання. Крім того, 18 червня 2021 року набрало законної сили рішення у справі №440/808/21, яким скасовано аналогічне оскаржуваному рішенню рішення про визначення коду товару "Противообледенительное средство "АНТИЛЁД" - ТУ 20.59.43-017-20", ввезеного згідно зовнішньоекономічного контракту №18/11-2020 від 18 листопада 2020 року.

Вирішуючи заяву про забезпечення позову, суд виходить з наступного.

Відповідно до частин першої та другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Відповідно до частин першої та другої статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Частиною шостою вказаної статті передбачено, що не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які полягають в (або мають наслідком) припиненні, відкладенні, зупиненні чи іншому втручанні у проведення конкурсу, аукціону, торгів, тендера чи інших публічних конкурсних процедур, що проводяться від імені держави (державного органу), територіальної громади (органу місцевого самоврядування) або за участю призначеного державним органом суб`єкта у складі комісії, що проводить конкурс, аукціон, торги, тендер чи іншу публічну конкурсну процедуру.

В постанові від 07 квітня 2020 року у справі №826/13413/18 Верховний Суд зазначив, що вищезазначені підстави забезпечення позову є оціночними, а тому містять небезпеку застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до негативних правових наслідків для позивача та/чи відповідача, а також інших осіб, що не є сторонами провадження. Заходи забезпечення позову є втручанням суду у спірні правовідносини до вирішення спору по суті, тому вони повинні застосовуватися судом з підстав та в порядку, прямо передбаченому законом. Підстави для забезпечення позову повинні бути доведені відповідними доказами.

Заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами, а також застосовані у дозволений законодавством спосіб.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу, дотримання дозволеного законодавством способу забезпечення позову.

Суд, який застосовує заходи забезпечення позову з підстав очевидності ознак протиправності оскарженого рішення, на основі наявних у справі доказів повинен бути переконаний, що рішення явно суперечить вимогам закону за критеріями, передбаченими частиною другою статті 2 КАС України, порушує права, свободи або інтереси позивача і вжиття заходів забезпечення позову є способом запобігання істотним та реальним негативним наслідкам цього порушення.

Твердження про "очевидність" порушення до розгляду справи по суті є висновком, який свідчить про правову позицію суду наперед. Тому застосування заходів забезпечення позову з цієї підстави допускається у виключних випадках.

Так, у постанові Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 826/16509/18 щодо "очевидності" ознак протиправності дій та порушення прав позивача зазначено, що попри те, що такі ознаки не мають окреслених меж, йдеться насамперед про їх "якість": вони повинні свідчити про протиправність оскаржуваних рішень (дій) поза обґрунтованим сумнівом.

Сама ж лише незгода позивача із діями (рішеннями) суб`єкта владних повноважень та звернення до суду з позовом про визнання їх протиправними і зобов`язання вчинити певні дії ще не є достатньою підставою для застосування судом заходів забезпечення позову.

Стосовно доводу позивача про наявність очевидних ознак протиправності оскаржуваного рішення Полтавської митниці про визначення коду товару №КТ-UA-2021 від 06 серпня 2021 року суд зазначає, що такі ознаки позивачем у заяві не наведено, а судом не встановлено. А тим ознакам протиправності рішення, на які посилається позивач, суд дасть оцінку в ході розгляду справи, адже при наданні оцінки обґрунтованості заяви про забезпечення позову суд не досліджує документи, що стали підставою для прийняття оскаржуваного рішення, не вирішує питання правомірності чи протиправності оспорюваного рішення та фактична протиправність чи правомірність відповідного рішення підлягає встановленню судом за наслідками розгляду та вирішення адміністративної справи.

З огляду на викладене, суд також відхиляє посилання позивача на набрання законної сили 18 червня 2021 року судовим рішенням у справі №440/808/21 щодо оскарження подібного рішення про визначення коду товару "Противообледенительное средство "АНТИЛЁД" - ТУ 20.59.43-017-20", ввезеного згідно зовнішньоекономічного контракту №18/11-2020 від 18 листопада 2020 року, оскільки оскаржуване рішення є окремим рішенням, прийнятим відповідно до обставин та документів, відмінних від тих, які стали підставою для прийняття рішення про визначення коду товару, яке було скасовано судовим рішенням у справі №440/808/21. На противагу доводу позивача стосовно ідентичності обставин та документів у цій справі та справі №440/808/21 суд зазначає, що наявність обставин преюдиційного значення, встановлених судовим рішенням у справі №440/808/21, буде перевірена судом в ході вирішення спору по суті, а правова оцінка фактам та документам, яка надана судом у справі №440/808/21, не є обов`язковою для суду при розгляді цієї справи в силу частини сьомої статті 78 КАС України.

Також суд зазначає, що підприємницька діяльність передбачає ведення господарської діяльності на власний ризик, який включає в себе можливі втрати інвестицій, виникнення додаткових витрат та інше.

Крім того, можливе настання негативних наслідків у вигляді понесення додаткових витрат не є беззаперечною підставою для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, про що зазначив Верховний Суд в постанові від 06 лютого 2019 року у справі №826/13306/18.

Поряд з цим, позивачем не надано суду належних та достатніх доказів на підтвердження існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди його правам та інтересам, а також неможливості виконати рішення суду чи поновити права позивача без вжиття заходів забезпечення позову.

Беручи до уваги викладене, суд доходить висновку, що позивачем не доведено наявності підстав, передбачених частиною другою статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, які є обов`язковими для постановлення ухвали про забезпечення позову, у зв`язку з чим у задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись статтями 150-152, 154, 248, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И Л А:

Відмовити у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "РАДІАЛГРУП" про забезпечення позову Товариства з обмеженою відповідальністю "РАДІАЛГРУП" до Полтавської митниці про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Копію ухвали направити заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подання апеляційної скарги у порядку, встановленому статтею 297 з урахуванням положень підпункту 15.5 пункту 15 Перехідних положень КАС України.

Суддя Н.І. Слободянюк