Справа № 640/25471/21
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2021-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про відмову у забезпеченні позову

14 вересня 2021 року м. Київ № 640/25471/21

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Шулежко В.П., розглянувши заяву про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними та скасування наказів,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - відповідач), в якому просить:

визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві № 97 від 11.02.2021 «Про введення в дію структури та змін до штатного розпису Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві»;

визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві № 104-о від 15.02.2021 «Про попередження про звільнення першого заступника начальника Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві ОСОБА_1 ».

визнати чинним наказ Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві № 911 від 12.10.2020 «Про введення в дію змін до штатного розпису Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві».

Одночасно з пред`явленням позову позивач подав заяву про забезпечення позову, в якій просить:

заборонити Головному управлінню Пенсійного фонду України в м. Києві вчиняти дії направлені на виконання наказу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві № 104-О від 15.02.2021 «Про попередження про звільнення першого заступника начальника Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві ОСОБА_1 » до набрання законної сили рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними та скасування наказів про введення в дію структури та змін до штатного розпису та про попередження щодо звільнення;

заборонити Пенсійному фонду України вчиняти дії з видачі наказу про звільнення ОСОБА_1 з посади першого заступника начальника Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві до набрання законної сили рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними та скасування наказів про введення в дію структури та змін до штатного розпису та про попередження щодо звільнення.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову заявник зазначив, що станом на день подання позову позивач перебуває на межі звільнення у протиправний спосіб, а тому існує небезпека заподіяння шкоди правам, свободам чи інтересам позивача, якщо внаслідок невжиття заходів забезпечення позову захист прав позивача стане утрудненим або неможливим, або таким, що виникне потреба звертатися до суду з іншим позовом про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Частиною першою статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

При вирішенні заяви про забезпечення позову, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно з частиною другою статті 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

За правилами частин першої, другої статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Частиною другою цієї ж статті передбачено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Аналізуючи вказані вище норми у сукупності, суд зазначає, що заходи забезпечення адміністративного позову мають вживатись виключно у двох випадках: 1) якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача (фізичної або юридичної особи, суб`єкта владних повноважень), яка в майбутньому зробить неможливим їх захист або ускладнить виконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову; 2) якщо є очевидні ознаки протиправності рішень, дій та бездіяльності суб`єктів владних повноважень, що призводить до порушення прав, свобод та інтересів позивача.

При цьому, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд має пересвідчитись в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Також суд має враховувати співрозмірність вимог заяви про забезпечення позову заявленим позовним вимогам та обставинам справи.

Предметом спору є визнання протиправними та скасування наказів Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві № 97 від 11.02.2021 «Про введення в дію структури та змін до штатного розпису Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві» та № 104-О від 15.02.2021 «Про попередження про звільнення першого заступника начальника Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві ОСОБА_1 ».

Водночас наведені позивачем обґрунтування щодо необхідності заборонити Головному управлінню Пенсійного фонду України в м. Києві вчиняти дії направлені на виконання спірного наказу № 104-О від 15.02.2021 щодо можливого припинення трудових відносин з позивачем є лише припущеннями про можливе порушення його прав чи інтересів у майбутньому та не свідчать про існування обставин, за яких є неможливим чи ускладненим поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Суд звертає увагу на те, що доводи позивача фактично зводяться до порушення відповідачем чинного законодавства при проходженні позивачем публічної служби та прийнятті оскаржуваних рішень і становлять предмет доказування, який має досліджуватись під час розгляду справи.

Суд також при вирішенні даного питання враховує правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 28 березня 2020 року у справі №800/521/17, а саме позов не може бути забезпечено таким способом, який фактично підмінює собою судове рішення у справі та вирішує позовні вимоги до розгляду справи по суті судом. У разі задоволення такої заяви позивача суд своєю ухвалою фактично подовжує правовідносини публічної служби для позивача, але ухвала суду про забезпечення позову не може бути підставою для виникнення та зміни таких правовідносин.

Крім того, зі змісту заяви вбачається, що вимога щодо заборони Пенсійному фонду України вчиняти дії з видачі наказу про звільнення ОСОБА_1 з посади першого заступника начальника Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві до набрання законної сили рішенням заявлена до особи, яка не є стороною спору і не вчиняла дій, що стосуються предмету спору.

За вказаних обставин, заборона щодо вжиття заявлених заходів не може бути застосована у розумінні положень пункту 4 частини першої статті 151 КАС України.

На переконання суду, позивачем не наведено будь-яких прийнятних та переконливих обґрунтувань того, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди його правам, свободам та інтересам або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття заходів забезпечення позову після набрання законної сили рішенням в даній адміністративній справі, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат. Заявником також не наведено ознак очевидної протиправності оскаржуваних рішень, що виключає можливість застосування заходів забезпечення позову в межах спірних правовідносин.

Таким чином, здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 150-154, 241, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею в порядку статті 256 КАС України. Ухвала суду може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом 15 днів за правилами, встановленими статтями 293-297 КАС України.

Суддя В.П. Шулежко