Справа № 373/697/21
Суддя: Василенко Ярослав Миколайович
Дата ухвалення: 2021-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 373/697/21 Головуючий у 1 інстанції - Керекеза Я.І.
Суддя - доповідач - Василенко Я.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Глущенко Я.Б., Коротких А.Ю.,

за участю секретаря Шляги А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України у Київській області на рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 03.06.2021 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до головного інспектора Переяславського РС РУ Державної служби з надзвичайних ситуацій України у Київській області Бутенка Олександра Олександровича, Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України в Київській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

- скасувати постанову головного інспектора Переяславського РС РУ Державної служби з надзвичайних ситуацій України у Київській області Бутенка Олександра Олександровича серії КХ № 018487 від 22.04.2021 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 175 КУпАП, провадження у справі закрити.

Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 03.06.2021 позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням Головне управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України у Київській області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, які з`явились у судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 16.04.2021 провідним інспектором Переяславського РС РУ ДСНС України у Київській області Порохня Д.А. було здійснено планову перевірку щодо дотримання вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки Гайшинської гімназії Переяславської міської ради. За результатами перевірки складено відповідний акт № 182 із зазначеннями виявлених порушень (а.с. 40-51).

За результатами перевірки 22.04.2021 провідним інспектором Переяславського РС РУ ДСНС України у Київській області Порохня Д.А. було складено протокол серії УКХ № 021249 відносно ОСОБА_1 за ст. 175 КУпАП (а.с. 4).

Постановою головного інспектора Переяславського РС РУ ДСНС України у Київській області Бутенка Олександра Олександровича серії КХ № 018487 від 22.04.2021 ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 175 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400, 00 грн. (а.с.3).

Із змісту вказаної постанови вбачається, що ОСОБА_1 як директор гімназії був притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він 16.04.2021 о 08 год. 00 хв., перебуваючи в приміщенні Гайшинської гімназії, що розташована по вул. Покровській, 12 в с. Гайшин Переяслав-Хмельницького району Київської області, порушив вимоги пожежної безпеки, встановлені Правилами пожежної безпеки в Україні, затвердженими наказом МВС України № 1417 від 30 грудня 2014 року, а саме: за наявності людей у приміщенні немає можливості відкрити двері евакуаційних виходів без ключа (п.2.2 глави 2 розділу ІІІ ППБУ); протипожежні люки у протипожежних перешкодах відсутні; виходи на горище не виконано протипожежні люки 2-го типу розмірами не менше, ніж 0,6 мм на 0,8 мм по закріплених вертикальних металевих драбинах (пункт 2.3 глави 2 розділу ІІІ ППБУ).

Позивач, вважаючи протиправною постанову серії КХ № 018487 від 22.04.2021 про накладення адміністративного стягнення, звернувся до суду першої інстанції з даним позовом.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що в діях ОСОБА_1 присутній склад правопорушення, передбачений ст. 175 КУпАП, тобто порушення встановлених законодавством вимог пожежної безпеки. В той же час, правопорушення за ст. 175 КУпАП, за вчинення якого ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, є триваючим та виявлено воно було службовою особою державного органу 10.02.2020, у зв`язку із чим накладення стягнення на ОСОБА_1 могло бути здійснено не пізніше строку, визначеного ст. 38 КУпАП. При цьому, оскільки оскаржувану постанову було прийнято 22.04.2021, то вона підлягає скасуванню з огляду на пропуск строку, визначеного ст. 38 КУпАП.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що оскаржувана постанова серії КХ № 018487 від 22.04.2021 про накладення адміністративного стягнення є законною та обґрунтованою, прийнята на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначений законодавством України.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними, враховуючи наступне.

В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За приписами ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Статтею 24 КУпАП передбачені види адміністративних стягнень, серед яких є штраф.

Штрафом є грошовим стягненням, що накладається на громадян, посадових та юридичних осіб за адміністративні правопорушення у випадках і розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України (ст.27 КУпАП).

Згідно ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

Так, статтею 175 КУпАП передбачено адміністративне стягнення за порушення встановлених законодавством вимог пожежної безпеки, а також використання пожежної техніки та засобів пожежогасіння не за призначенням - у вигляді накладення штрафу на громадян від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб та фізичних осіб-підприємців - від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як вірно було встановлено судом першої інстанції, в оскаржуваній постанові позивачем зазначено про поступове виправлення порушень по мірі проведення певних тендерів, закупівель та робіт, що свідчить про те, що в діях ОСОБА_1 присутній склад правопорушення, передбачений ст. 175 КУпАП, тобто порушення встановлених законодавством вимог пожежної безпеки.

В той же час, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до ч. 1 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Тобто, приписами статті 38 КУпАП встановлено строки, після закінчення яких виключається накладення адміністративних стягнень.

Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить визначення поняття «триваюче правопорушення». Проте, як зазначено у листі Міністерства юстиції України від 02.08.2013 № 6802-0-4-13/11, в теорії адміністративного права триваючими визначаються правопорушення, які, почавшись з якоїсь протиправної дії або бездіяльності, здійснюються потім безперервно шляхом невиконання обов`язку. Початковим моментом такого діяння може бути активна дія або бездіяльність, коли винний або не виконує конкретний покладений на нього обов`язок, або виконує його не повністю чи неналежним чином.

З матеріалів справи вбачається, що правопорушення, за вчинення якого ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, були виявлені ще при перевірці, яка проводилася у 2020 році, що підтверджується копією акту № 26 від 10.02.2020 та визнається відповідачем.

При цьому, оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 175 КУпАП, винесена лише 22.04.2021, тобто з пропуском строку, передбаченого ст. 38 КУпАП. Отже, така постанова винесена не у відповідності до положень чинного законодавства України, а тому є незаконною та підлягає скасуванню, що вірно було встановлено судом першої інстанції.

Доводи апелянта про те, що підставою складення протоколу на ОСОБА_1 та винесення оскаржуваної постанови безпосередньо слугував акт планової перевірки від 16.04.2021, не беруться колегією суддів до уваги, оскільки це не спростовує наявності єдиного триваючого з 2020 року порушення вимог пожежної безпеки, яке з 16.04.2021 лише продовжилося, а також не спростовує можливості накладення стягнення на особу лише протягом встановленого ст. 38 КУпАП строку.

Проаналізувавши ці та всі інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони не спростовують правильності висновків суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення позову та вважає, що судом першої інстанції повно встановлено фактичні обставини справи, правильно визначено норми матеріального і процесуального права, які підлягають застосуванню, з дотриманням вимог ст. 159 КАС України.

Крім того, як зазначено у постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 127/3429/16-ц, Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», §58, рішення від 10.02.2010).

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 244, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України у Київській області залишити без задоволення, а рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 03.06.2021 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Глущенко Я.Б.

Коротких А.Ю.