Справа № 522/1964/21
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2021-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2021 р.м.ОдесаСправа № 522/1964/21
Головуючий в 1 інстанції: Юхтенко Л.Р.

Дата і місце ухвалення 17.05.2021р., м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Бойка А.В.,

суддів: Федусика А.Г.,

Шевчук О.А.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Приморської районної адміністрації Одеської міської ради на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17.05.2021 року по справі №522/1964/21 за позовом ОСОБА_1 до Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив, визнати протиправною бездіяльність Приморської районної адміністрації Одеської міської ради у ненаданні адміністративної послуги по заяві від 13.11.2020 року та зобов`язати відповідача надати позивачу дозвіл на тимчасове улаштування металевого гаражу для зберігання власного автомобіля за адресою АДРЕСА_1 .

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 17.05.2021 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Суд визнав протиправними дії Приморської районної адміністрації Одеської міської ради щодо не розгляду поданої позивачем заяви від 13.11.2020 року, та зобов`язав відповідача вирішити порушене заявником питання щодо встановлення металевого гаражу за відповідною адресою.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Приморська районна адміністрація Одеської міської ради подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин по справі.

Апелянт зазначив, що суд першої інстанції приймаючи судове рішення у справі не врахував, що позивачем не доведено право на отримання дозволу на встановлення гаражу, оскільки серед наданих до райадміністрації документів були відсутні довідка за формою №156-1/о, що підтверджує наявність у особи з інвалідністю відповідних медичних показань для забезпечення автомобілем з ручним керуванням, документу у підтвердження наявності у заявника автомобіля з ручним керуванням. Вважає, що висновок суду першої інстанції про наявність у позивача права на отримання дозволу під будівництво гаражу, відповідно до ст. 30 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» є передчасними, оскільки останній встановлюються органами МСЕК у визначеному законом порядку. Зазначає, що для отримання позивачем дозволу на встановлення металевого гаражу, останній мав зв`язатись з Департаментом архітектури та містобудування Одеської міської ради, надати невистачаючі документи, а також погодити фактичне місце розташування гаражу.

З огляду на зазначене, апелянт просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначив, що суд першої інстанції вірно встановив усі обставини справи та надав їм належну правову оцінку, у зв`язку з чим просив залишити судове рішення без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 07.10.2020 року ОСОБА_1 звернувся до Приморської районної адміністрації Одеської міської ради із заявою, в якій просив надати йому дозвіл на встановлення гаражу для зберігання автомобіля за місцем його проживання (а.с. 37).

Одночасно із заявою надав, копію довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією, виданої Одеським обласним центром медико-соціальної експертизи серії 12 ААБ №722108 від 24.01.2020р., копію індивідуальної програми реабілітації інваліда №263 від 24.01.2020р., копію паспорта громадянина України (а.с. 38-42).

Листом від 22.10.2020 року Приморська районна адміністрація Одеської міської ради повідомила позивача про необхідність надання додаткових документів, зокрема, які підтверджують його право користування транспортним засобом, а також довідки про місце реєстрації (а.с. 36).

13 листопада 2020 року позивач вдруге звернувся до Приморської районної адміністрації Одеської міської ради із заявою про надання йому дозволу на встановлення гаражу для зберігання автомобіля за місцем його проживання, до якої в якості додатків надав: копію паспорту громадянина України, копію ідентифікаційного коду, копію довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією, виданої Одеським обласним центром медико-соціальної експертизи серії 12 ААБ №722108 від 24.01.2020р., копію індивідуальної програми реабілітації інваліда №263 від 24.01.2020р., копію свідоцтва про реєстрації транспортного засобу (а.с. 27-35).

В свою чергу, Приморська районна адміністрація Одеської міської ради, з метою отримання інформації щодо можливості влаштування ОСОБА_1 за місцем його проживання металевого гаражу, 20.11.2020 року направила на адресу Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради відповідне звернення (а.с. 26).

Листом від 30.11.2020 року Департамент архітектури та містобудування Одеської міської ради повідомив райадміністрацію, а також ОСОБА_1 , про необхідність надання додаткових документів для вирішення відповідного питання, зокрема: відкориговану топогеодезичну підоснову в М 1:1500 з нанесенням місця, на якому передбачається розміщення гаражу, зі штампом геослужби м. Одеси, в об`ємі достатньому для розгляду, яка виконана не пізніше ніж за рік до моменту подачі документів, відповідно до п. 4.13 ДБН А.2.1-1-2014 Інженерні вишукування для будівництва; фотофіксацію передбачуваного місця розміщення гаражу, в кольорі, станом на поточний період часу; довідку від балансоутримувача жилого будинку та/або з ОСББ форма № 1 або відомості про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні/будинку Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради; документи про інвалідність; копію посвідчення на пільги встановлені законодавством України для інвалідів. Також зазначено, що після надання зазначених вище документів, заявник спільно з представником департаменту має виїхати на місце для визначення можливості розміщення гаражу (а.с. 23-25).

Згідно наданих позивачем пояснень, у період з 30.11.2020р. по 06.12.2020 р. Департаментом архітектури запроваджено дистанційний режим роботи, у зв`язку з чим невистачаючі документи були надалі позивачем до скарбнички, що знаходилась в приміщенні відповідного органу. Разом цим зазначив, що станом на час звернення до суду з відповідним позовом жодне рішення за результати розгляду його заяви він так і не отримав, що стало підставою його звернення до суду з відповідним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки у визначений Законом України Про звернення громадян строк відповідач не вирішив подану позивачем заяву про встановлення металевого гаражу для зберігання автомобіля від 13.11.2020р., такі дії є протиправними, а отже з метою відновлення порушених прав, наявні підстави для зобов`язання відповідача вирішити порушене заявником питання.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

За змістом частини першої статті 28 Конвенції про права осіб з інвалідністю Держави-учасниці визнають право осіб з інвалідністю на достатній життєвий рівень для них самих та їхніх сімей, що включає достатнє харчування, одяг та житло, і на безперервне поліпшення умов життя й вживають належних заходів для забезпечення та заохочення реалізації цього права без дискримінації за ознакою інвалідності.

Після ратифікації Україною Конвенції ООН про права інвалідів держава взяла на себе відповідні зобов`язання щодо забезпечення, захисту та реалізації прав осіб з інвалідністю.

Закон України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» від 21.03.1991 № 875-XII (далі - Закон № 875-XII) визначає основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні і гарантує їм рівні з усіма іншими громадянами можливості для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість особам з інвалідністю ефективно реалізувати права та свободи людини і громадянина та вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними можливостями, здібностями і інтересами.

За змістом статті 4 Закону №875-XII діяльність держави щодо інвалідів виявляється у створенні правових, економічних, політичних, соціально-побутових і соціально-психологічних умов для задоволення їх потреб у відновленні здоров`я, матеріальному забезпеченні, посильній трудовій та громадській діяльності.

На виконання цих завдань прийнята Державна цільова програма «Національний план дій з реалізації Конвенції про права інвалідів» на період до 2020 року, та Указ Президента України від 18 грудня 2007 року № 1228 «Про додаткові невідкладні заходи щодо створення сприятливих умов для життєдіяльності осіб з обмеженими фізичними можливостями».

За наслідками прийняття цих нормативних актів Держава в особі своїх державних органів зобов`язалась створити прийнятні умови для життя осіб з особливим потребами, здійснити заходи щодо усунення їх дискримінації та забезпечити їх такими умовами життя, що будуть сприяти більшому розвитку їх здібності та враховувати їх потреби.

Діяльність органів державної влади або органів місцевого самоврядування у цих напрямках повинна бути направлена та демонструвати дійсне бажання виконати свої обов`язки та створити належні умови для життя людини з особливими потребами.

При цьому фактичні потреби конкретної особи можуть бути задоволені будь-яким сприятливим способом для цієї особи та можливим способом для органу державної влади або місцевого самоврядування. Баланс між інтересами цієї людини та інтересами громади повинен бути знайдений з урахуванням інтересів усіх сторін та демонструвати дійсне бажання виконати з боку органів влади та місцевого самоврядування свої завдання у цьому напрямку своїх обов`язків.

Створення цих умов є створенням умов доступності людям з особливими потребами до всіх можливостей інших людей у країні.

Так, частиною 5 статті 30 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» встановлено, що органи місцевого самоврядування забезпечують виділення земельних ділянок особам з інвалідністю із захворюваннями опорно-рухового апарату під будівництво гаражів для автомобілів з ручним керуванням поблизу місця їх проживання.

Отже, наведена вище стаття Закону, гарантує особам з інвалідністю, у користуванні яких перебуває автомобіль з ручним керуванням, право на виділення земельної ділянки для встановлення гаражу поблизу місця їх проживання, однак за умови, якщо їх інвалідність пов`язана із захворюваннями опорно-рухового апарату.

Судова колегія зазначає, що на даний час чинне законодавство не містить нормативно-правові акти, які б регулювали порядок надання громадянам права на тимчасове встановлення збірно-розбірних гаражів у масивах багатоквартирної житлової забудови. Одеська міська рада також не приймала відповідних правових актів.

Разом з цим, умови, порядок та строки розгляду звернень громадян, в тому числі, органами місцевого самоврядування врегульовано Законом України Про звернення громадян.

Так, статтею 15 вказаного вище Закону передбачено, що органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

Статтею 20 цього ж Закону визначено, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

На обґрунтовану письмову вимогу громадянина термін розгляду може бути скорочено від встановленого цією статтею терміну.

Звернення громадян, які мають встановлені законодавством пільги, розглядаються у першочерговому порядку.

З матеріалів справи вбачається, та відповідачем не заперечується, що 13.11.2020 року ОСОБА_1 , як інвалід першої групи, який пересувається за допомогою милиць або інвалідного крісла, у власності якого перебуває автомобіль, звернувся до Приморської районної адміністрації Одеської міської ради із заявою про надання йому дозволу на встановлення гаражу для зберігання автомобіля за місцем його проживання.

Листом від 30.11.2020р. Департамент архітектури та містобудування Одеської міської ради повідомив заявника про необхідність надання додаткових документів.

Судом першої інстанції встановлено, що додатково витребувані документи були передані позивачем до скарбнички, що знаходилась в приміщенні Департаменту архітектури.

Приморська районна адміністрація Одеської міської ради не заперечує вказаного факту, проте посилається на відсутність у неї такої інформації.

Проаналізувавши наявні у справі матеріали, суд апеляційної інстанції вважає, що оскільки Приморська районна адміністрація Одеської міської ради у визначений Законом України Про звернення громадян строк не вирішила заяву позивача від 13.11.2020 року про надання дозволу на встановлення гаражу для зберігання автомобіля за місцем його проживання, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про протиправність дій райадміністрації щодо не розгляду звернення позивача, а також наявності підстав для зобов`язання останнього вирішити порушене позивачем питання.

Судова колегія вважає безпідставними доводи апелянта, що однією із підстав не вирішення поданого позивачем звернення, стало ненадання позивачем довідки за формою №156-1/о, що підтверджує наявність у особи з інвалідністю відповідних медичних показань для забезпечення автомобілем з ручним керуванням, оскільки з матеріалів справи вбачається, що вказана обставина не зазначалась, а ні Приморською районною адміністрацією Одеської міської ради, а ні Департаментом архітектури та містобудування Одеської міської ради, в якості умови, виконання якої дає позивачу право на отримання відповідного дозволу.

Разом з цим, судова колегія вважає передчасним висновок суду першої інстанції про наявність у позивача права на отримання дозволу під будівництво гаражу, відповідно до ст. 30 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні», оскільки у даному спорі суд досліджував питання належного розгляду поданого позивачем звернення. Водночас, встановлення фактів, що мають юридичне значення підсудні судам цивільної юрисдикції.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до ч.5 ст.328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Приморської районної адміністрації Одеської міської ради залишити без задоволення, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17.05.2021 р. - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Суддя-доповідач: А.В. Бойко

Судді: А.Г. Федусик

О.А. Шевчук