Справа № 280/5208/21
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2021-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

14 вересня 2021 року м. Дніпросправа № 280/5208/21

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Волкової К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 24 червня 2021 року (суддя Кисіль Р.В.) у справі №280/5208/21 за позовом ОСОБА_1 до Ради національної безпеки і оборони України про визнання протиправним та скасування рішення, -

в с т а н о в и В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 14 травня 2021 року Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій) в частині накладення санкцій на позивача.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 24 червня 2021 року відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.170 КАС України, оскільки позов не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що рішення Ради національної безпеки і оборони України набуває правового значення після введення його в дію указом Президента України. Відтак, саме по собі рішення Ради національної безпеки і оборони України не є рішенням суб`єкта владних повноважень, яке відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 КАС України може бути оскаржено до адміністративного суду. Предметом оскарження до адміністративного суду може бути указ Президента України про введення в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України.

З цих підстав суд вказав на те, що оскільки рішення Ради національної безпеки і оборони України "Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)" від 14.05.2021 не може бути оскаржено до адміністративного суду, то позов не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, як і будь-якого іншого судочинства.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. Апеляційна скарга фактично обґрунтована незгодою з висновками суду першої інстанції про те, що переданий на вирішення суду спір не є справою адміністративної юрисдикції. Скаржник вказує на те, що відповідач у справі, з огляду на

його повноваження, є суб`єктом владних повноважень, а його рішення безпосередньо стосується прав та обов`язків позивача. Отже, за позицією позивача, вказаний спір є справою адміністративної юрисдикції. Також позивач, з посиланням на висновки Європейського Суду з прав людини, правові позиції Верховного Суду, вказує на те, що оскаржуваною ухвалою суду першої інстанції порушено його право на доступ до правосуддя.

Перевіривши, в межах доводів апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Справи, на які поширюється адміністративна юрисдикція, визначені статтею 19 КАС, зокрема це публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового оскарження (пункт 1 частини першої цієї статті).

З огляду на зміст та обсяг заявлених позивачем вимог, суд першої інстанції обґрунтовано виходив із правових наслідків рішень РНБО та порядку введення рішень цього державного органу в дію.

Відповідно до пункту 18 статті 106 Конституції України Президент України очолює Раду національної безпеки і оборони України.

Рада національної безпеки і оборони України є координаційним органом з питань національної безпеки і оборони при Президентові України.

Головою Ради національної безпеки і оборони України є Президент України.

Рішення Ради національної безпеки і оборони України вводяться в дію указами Президента України.

Компетенція та функції Ради національної безпеки і оборони України визначаються законом (частини перша, третя, сьома і восьма статті 107 Конституції України).

Відповідно до положень частини третьої статті 10 Закону України Про Раду національної безпеки і оборони України прийняті Радою рішення вводяться в дію указами Президента України.

Рішення Ради національної безпеки і оборони України, введені в дію указами Президента України, є обов`язковими до виконання органами виконавчої влади (частина четверта зазначеної статті).

З огляду на положення вказаної норми Конституції України, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що рішення Ради національної безпеки і оборони України набуває правового значення після введення його в дію указом Президента України.

Отже, як правильно зазначив суд першої інстанції, саме по собі рішення Ради національної безпеки і оборони України не є рішенням суб`єкта владних повноважень, яке відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 КАС України може бути оскаржено до адміністративного суду. Предметом оскарження до адміністративного суду може бути указ Президента України про введення в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України.

Такі висновки суду першої інстанції узгоджуються з правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом в ухвалі від 02.06.2021 (справа №640/14270/12).

З цих підстав суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскільки оскаржуване рішення відповідача від 14.05.2021 не є рішенням суб`єкта владних повноважень, у розумінні ст..19 ККАС України, так як безпосередньо таке рішення не породжує негативних наслідків для позивача, то, відповідно, воно не може бути оскаржено окремо у судовому порядку.

Встановивши те, що оскаржуване рішення відповідача введено в дію Указом Президента України від 21.05.2021 №203/2021, суд першої інстанції, враховуючи предметну підсудність розгляду адміністративних справи, правильно роз`яснив позивачу, що такий Указ Президента України може бути оскаржений в порядку, визначеному КАС України, до Верховного Суду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.170 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Отже, правильно визначивши правову сутність рішень РНБО, порядок їх введення в дію, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що оскільки рішення Ради національної безпеки і оборони України "Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)" від 14.05.2021 не може бути оскаржено до адміністративного суду, то позов не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, як і будь-якого іншого судочинства.

Аргументи позивача про те, що оскаржуваною ухвалою суду першої інстанції порушено право на доступ до правосуддя, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки у спірному випадку суд першої інстанції суд першої інстанції, вказавши на неможливість окремого оскарження у судовому порядку рішень РНБО, роз`яснив позивачу можливість захисту прав та інтересів у судовому порядку шляхом звернення до суду із позовом про оскарження Указу Президента України, яким таке рішення РНБО введено в дію.

Отже, позивач не позбавлений можливості звернутися за захистом своїх прав до суду, що свідчить про безпідставність аргументів про порушення його права на доступ до правосуддя.

Щодо посилань позивача на ухвалу Верховного Суду від 08.06.2021 у справі №9901/224/21, якою повернуто його позов щодо оскарження Указу Президента України та рішення РНБО, слід зазначити те, що повертаючи позов, з підстав порушень правил об`єднання позовних вимог, Верховний Суд не зазначав того, що позовні вимоги щодо оскарження рішення РНБО, повинні розглядатися окружним адміністративним судом.

Ураховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження у справі.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ст.315 ст.ст.316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 24 червня 2021 року у справі №280/5208/21 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку у строки, визначені ст..329 КАС України.

Вступну та резолютивну частину проголошено 14.09.2021

Повний текст судового рішення складено 15.09.2021

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк