Справа № 160/8399/21
Суддя: Коршун А.О.
Дата ухвалення: 2021-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

07 вересня 2021 року м. Дніпросправа № 160/8399/21

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Коршуна А.О. (доповідач),

суддів: Юрко І.В., Добродняк І.Ю.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.06.2021р. у справі №160/8399/21
за позовом:ОСОБА_1
до: про: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

26.05.2021р. ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі ГУ ПФУ в Дніпропетровській області) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії. / а.с. 1-7/.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.03.2021р. за вищезазначеним адміністративним позовом відкрито спрощене провадження в адміністративній справі №160/8399/21 та справа призначена до судового розгляду /а.с. 25/.

Позивач, посилаючись у позовній заяві на те, що вона у встановленому порядку звернулась до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком за Списком №1, але відповідач прийняв рішення про відмову їй у призначенні пенсії з посиланням на те, що вона має достатній спеціальний стаж, але не досягла віку, з якого призначається така пенсія. Позивач вважає таку відмову необґрунтованою та безпідставною з огляду на те , що станом на дату звернення з заявою про призначення пенсії , вона досягла 45-ти річного віку, продовжує працювати і з урахуваннями рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020р. така підстава для відмови є безпідставною, тому просила суд : - визнати протиправним та скасувати рішення відповідача №36 від 28.04.2021р. про відмову у призначенні їй пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1; - зобов`язати відповідача призначити їй пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до п. «а» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02.03.2015р. №213-VIII на підставі рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020р.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.06.2021р. у справі №160/8399/21 позовні вимоги задоволено частково, визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ в Дніпропетровській області №36 від 28.04.2021р. про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 ; зобов`язано ГУ ПФУ в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву позивача, подану 26.04.2021р. про призначення пенсії пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до п. «а» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції згідно з рішенням Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020р. із врахуванням висновків суду в даній справі; в задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено /а.с.79-82/.

Відповідач, не погодившись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції від 29.06.2021р. у цій справі , подав апеляційну скаргу /а.с. 87-90/.

Адміністративна справа №160/8399/21, разом з матеріалами апеляційної скарги відповідача, надійшли до Третього апеляційного адміністративного суду 02.08.2021р. / а.с. 86/.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 04.08.2021р. у справі №160/8399/21 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ГУ ПФУ в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.06.2021р. у справі №160/8399/21 / а.с. 95/ і ухвалою від 05.08.2021р. апеляційний розгляд справи в порядку письмового провадження призначено на 07.09.2021р. /а.с. 96/, про що судом у встановлений чинним процесуальним законодавством строк та спосіб було повідомлено учасників справи /а.с. 97-100/.

Відповідач, посилаючись у апеляційній скарзі / а.с. 87-90/ на те, що він не погоджується з рішенням суду першої інстанції від 29.06.2021р., оскільки судом під час розгляду справи було зроблено висновки, які суперечать фактичним обставинам справи, тому вважає що судом першої інстанції прийнято рішення у справі з порушенням норм чинного матеріального та процесуального права, просив суд рішення суду від 29.06.2021р. скасувати та постановити у справі нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні вимог адміністративного позову у повному обсязі.

Позивач, у письмовому відзиві на апеляційну скаргу / а.с. 101-105/ , заперечував проти доводів апеляційної скарги та посилаючись на те, що судом першої інстанції під час розгляду справи було об`єктивно та повно з`ясовано усі обставини справи які мали значення для її вирішення та надано оцінку усім доказам, що були надані учасниками справи під час її розгляду суду та постановлено у справі обґрунтоване рішення без порушень норм чиновного законодавства, тому просив апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції від 29.06.2021р.у цій справі залишити без змін.

Крім цього відповідачем у апеляційний скарзі заявлено клопотання про зупинення провадження у цій справі до набрання чинності рішенням Верховного Суду у зразковій справі №360/3611/20, але колегія суддів з огляду на те, що відповідно до положень ч. 2 ст. 236 КАС України зупинення провадження у справі у даному випадку є правом а не обов`язком суду, вважає необхідним відповідачу у задоволенні цього клопотання відмовити.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи та прийняте судом першої інстанції рішення у даній справі в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Під час розгляду справи, як судом першої інстанції так і апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивач у справі, 26.04.2021р. , після досягнення 45-ти річного віку, маючи достатній пільговий спеціальний стаж, у встановленому порядку звернулась до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1.

Рішенням відповідача №36 від 28.04.2021р. позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах оскільки пенсійний вік визначено п.2 ч.1 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Список №1) і він становить 50 років, а вік заявниці 45 років, при цьому відповідач у рішенні підтвердив наявність у позивача на день звернення 15 років 11 місяців 28 днів пільгового стажу /а.с.15/.

І саме це рішення відповідача про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 обумовила звернення позивача до суду з цим позовом за захистом свого порушеного права.

Спірні відносини, що виникли між сторонами у справі врегульовано положеннями Конституції України, нормами Законів України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням вимог щодо дії цих законів у часі.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України передбачено, що основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Відповідно до п. «а» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788 від 05.11.1991р. ( в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015р. №213-VIII) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи , працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Пунктом 1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058 від 09.07.2003р. ( в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017р. №2148-VIII) передбачено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Зазначена норма набрала чинності з 01.10.2017р. і з цієї дати призначення пенсій за віком на пільгових умовах було врегульовано однаковими нормами двох законів: Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788 від 05.11.1991р. ( в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015р. №213-VIII) та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058 від 09.07.2003р. ( в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017р. №2148-VIII).

Рішенням Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020р. визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, ч.2 ст.14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991р. № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015р. № 213-VIII та відповідно до ч.3 резолютивної частини цього рішення: «застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991р. №1788-XII в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015р. №213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме:

«На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:

а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: -чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; -жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах…..»».

Відповідно до ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або окремі їх положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним судом України рішення про їх неконституційність.

З 23.01.2020р дня прийняття Конституційним Судом України рішення у справі №1-р/2020, призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 регламентувалося нормами :

1) ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991р. №1788-XII в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015р. №213-VIII , якою передбачено право на таку пенсію при досягненні 45-ти років, застосування якою визначено в п.3 резолютивної частини цього рішення Конституційного Суду України

2) ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058 від 09.07.2003р. ( в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017р. №2148-VIII), якою передбачено право на таку пенсію при досягненні 50-ти років.

Статтею 6 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави; суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з справ людини як джерело права.

Європейський суд з справ людини в пунктах 52, 56 рішення від 14.10.2010 року в справі «Щокін проти України» зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів; суд, однак, зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у світлі практики Суду; органи державної влади повинні віддавати перевагу найбільш сприятливому для людини та громадянину тлумаченню національного законодавства.

З матеріалів справи вбачається що позивач, на час звернення до відповідача з заявою, станом на 26.04.2021р. досяг 45-ти річного віку та мав страховий стаж 20 років 03 місяця 09 днів, із яких пільговий стаж складає 15 років 11 місяців 28 днів, а тому колегія суддів, оцінюючи усі докази, які були досліджені судом під час розгляду справи, та приймаючи до уваги наведені норми чинного законодавства, яке регулює відносини, що виникли між сторонами у цій справі, вважає, що суд першої інстанції, виходячи з принципу правової визначеності як складового елементу верховенства права, гарантованого ст. 8 Конституції України, усуваючи колізію норм права та керуючись рішенням Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020р. зробив правильний висновок про те, що відповідач, відмовляючи позивачу у призначенні пенсії у зв`язку з недосягненням віку , застосував норму закону, яка не забезпечує у спірних правовідносинах правову визначеність, а тому суд першої інстанції прийняв законне рішення про визнання протиправним та скасування рішення відповідача №36 від 28.04.2021р. про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 ; про зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача, подану 26.04.2021р. про призначення пенсії пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до п. «а» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції згідно з рішенням Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020р. із врахуванням висновків суду в даній справі, а в задоволенні іншої частини позовних вимог відмовив.

Приймаючи до уваги вищевикладене колегія суддів вважає, що судом першої інстанції під час розгляду даної адміністративної справи об`єктивно, повно та всебічно з`ясовано усі обставини, які мають суттєве значення для вирішення даної справи, та застосовано до правовідносин, які виникли між сторонами у даній справі норми матеріального права, які регулюють саме ці правовідносини, та ухвалено законне рішення і оскільки апеляційним судом під час розгляду даної справи не було встановлено порушень чи неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які б потягли за собою скасування чи зміну оскаржуваної судового рішення , тому колегія суддів вважає необхідним рішення суду першої інстанції від 29.06.2021р. у даній адміністративній справі залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди заявника апеляційної скарги з висновками суду з оцінки обставин у справі, а також помилкового тлумачення заявником апеляційної скарги норм матеріального та процесуального права, і не можуть бути підставою для скасування рішення суду.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 311,315,316,321,322 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.06.2021р. у справі №160/8399/21 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена у строки та в порядку, які встановлені ст.ст. 329,331 КАС України.

Постанову виготовлено на підписано 07.09.2021р..

Головуючий - суддя А.О. Коршун

суддя І.В. Юрко

суддя І.Ю. Добродняк