Справа № 420/13179/20
Суддя: Бжассо Н.В.
Дата ухвалення: 2021-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2021 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Бжассо Н.В.,

за участі секретаря судового засідання Мукзики І.О.,

за участі сторін:

позивача ОСОБА_1 (згідно паспорта),

представника позивача Бойко А.І. (за довіреністю),

представника третьої особи Михасюк О.О. (за довіреністю),

розглянув в відкритому судовому засіданні в м. Одеса за правилами спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей встановлених ст.ст.268-272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Першого Суворовського відділу Державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Головного управління Держпраці в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови від 18.11.2020 року

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов позовом ОСОБА_1 до Першого Суворовського відділу Державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Головного управління Держпраці в Одеській області, за результатом розгляду якого позивач просить суд:

Визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження № 63640685 від 18.11.2020 року, винесену Першим Суворовським відділом державної виконавчої служби у м. Одеса Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса).

В обґрунтування адміністративного позову позивач зазначає, що постановою відповідача від 18.11.2020 року було відкрито виконавче провадження № 63640685 про стягнення з ОСОБА_1 на користь державного бюджету штрафу у розмірі 250 000,00 грн. на підставі постанови про накладення штрафу № ОД 778/2021/АВ від 08.10.2020 року. Позивач зазначає, що постанова була винесена 08.10.2020 року, та містить відмітку про набрання законної сили у той самий день, що суперечить вимогам КУпАП.

Ухвалою суду від 08.12.2020 року відкрито провадження у справі з урахуванням особливостей встановлених ст. ст. 268-273, 287 КАС України.

Ухвалою суду від 08.12.2020 року зупинено провадження по справі № 420/13179/20 до 18 грудня 2020 року до отримання судом витребуваних від Першого Суворовського відділу Державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) доказів.

17.12.2020 року від представника відповідача надійшов відзив на адміністративний позов, згідно з яким відповідач не погоджується з позовними вимогами ОСОБА_1 та вказує, що Постанова про накладення штрафу відповідала вимогам ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», містили всі необхідні реквізити та відповідно до ст.ст. 3,4,25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження було відкрито.

18.12.2020 року провадження у справі поновлено.

14.12.2020 року від Головного управління Держпраці в Одеській області надійшли письмові пояснення згідно з якими, представник третьої особи зазначає, що постанова від 08.10.2020 року № ОД778/2021/АВ/П/ТД-ФС прийнята відповідно до порядку № 509 та набрала законної сили 08.10.2020 року, тобто в день її прийняття. Постанова винесена на підставі абз.2 ч. 2 ст.265 КЗпП України, а не на підставі ст.ст. 289, 291 КУпАП, як зазначає позивач. 08.10.2020 року вищезазначену Постанову було направлено на адресу позивача з повідомленням та описом вкладення. Добровільно, штраф за постановою сплачений не був, тому 11.11.2020 року Головним управлінням до І Суворовського ВДВС була надіслана заява на примусове виконання постанови.

Ухвалою суду від 18.12.2020 року провадження у справі зупинено до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі № 420/13180/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу.

13.09.2021 року від представника відповідача електронним засобом зв`язку надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

14.09.2021 року суд поновив провадження у справі.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, додатково суду пояснив, що відповідач, отримавши на виконання постанову про накладення штрафу, мав перевірити дату набрання чинності вказаної постанови. На думку представника позивача, постанова про накладення штрафу не набрала чинності у день її винесення, тобто 08.10.2020 року, так як у позивача був місяць на її добровільне виконання. Крім того, постанова про накладення штрафу не містила відмітки про направлення її на адресу позивача, що суперечить п. 4 Порядку № 509.

Представник третьої особи у судовому засіданні підтримав свої пояснення та просив суд відмовити у задоволенні позову, з підстав, викладених у поясненнях, додатково суду пояснив, що дійсно в тексті постанови відсутня відмітка про направлення останньої на адресу ОСОБА_1 , однак зазначена постанова, 08.10.2020 року була спрямована на його адресу, що підтверджується рекомендованим листом з повідомленням та описом вкладення, фіскальним чеком. Пунктом 9 Порядку № 509 передбачено, що постанова про накладення штрафу набирає чинності у день її винесення, однак суб`єкту господарювання надається місячний строк на її добровільне виконання. Виконавець при відкритті провадження у справі має перевірити, чи відповідає така постанова вимогам ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», а не пункту 4 Порядку № 509.

Суд, вислухав представника позивача, представника третьої особи, дослідив матеріали справи, всебічно і повно з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінив надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності та робить наступні висновки.

Судом встановлено, що 08.10.2020 року Головне управління Держпраці в Одеській області прийняло постанову про накладення на ОСОБА_1 штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення №ОД778/2021/АВ/П/ТД-ФС у розмірі 250000,00 гривень, у відповідності до статей 265 КЗпПУ, 53 Закону України «Про зайнятість населення», ч. 3 ст. 34 Закону України «Про місце самоврядування в Україні», «Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення», затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 17.07.2013 року № 509.

У постанові вказано дату набрання законної сили 08.10.2020 року.

17.11.2020 року до Першого Суворовського відділу Державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшла заява Головного управління Держпраці в Одеській області вх. № 25943/2в про примусове виконання постанови №ОД778/2021/АВ/П/ТД-ФС від 08.10.2020 року.

18.11.2020 року державним виконавцем Першого Суворовського відділу Державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Курбаком Д.А. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 63640685.

При цьому, суд зазначає, що в постанові від 18.11.2020 року державний виконавець зазначив, що документ вступив у законну силу 08.10.2020 року.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно п.6 ч.1 ст.3 Закону України Про виконавче провадження, відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом;.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України Про виконавче провадження, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно ч.1 ст.18 Закону України Про виконавче провадження, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Приписами ч. 1 ст. 4 Закону України Про виконавче провадження передбачено, що у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;

4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності);

реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);

5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;

6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);

7) строк пред`явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

У разі пред`явлення до примусового виконання рішення міжнародного юрисдикційного органу у випадках, передбачених міжнародним договором України, такий виконавчий документ повинен відповідати вимогам, встановленим міжнародним договором України.

Відповідно до ч.4 ст. 4 Закону України Про виконавче провадження, виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо:1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання); 2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання; 3) боржника визнано банкрутом; 4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; 5) юридичну особу - боржника припинено; 6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону; 7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень; 8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим; 9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем; 10) виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю; 11) Фондом гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про початок процедури тимчасової адміністрації або ліквідації банку.

У разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, стягувач має право звернутися до суду чи іншого органу (посадової особи), що видав виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність із зазначеними вимогами.

При поверненні стягувачу виконавчого документа без прийняття до виконання стягувачу повертається сплачений ним авансовий внесок

Згідно з ч. 1 ст. 265 КЗпП України посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі, зокрема, фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення, а до юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю та є платниками єдиного податку першої - третьої груп, застосовується попередження (абз. 2 ч. 2 ст. 256 КЗпП України).

Частиною 3 статті 265 КЗпП України визначено, що штрафи, накладення яких передбачено частиною другою цієї статті, є фінансовими санкціями і не належать до адміністративно-господарських санкцій, визначених главою 27 Господарського кодексу України.

Штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 4 ст. 265 КЗпП України).

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 року №509 затверджено Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення (далі - Порядок №509), який визначає механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України та частинами другою сьомою статті 53 Закону України «Про зайнятість населення».

Підставою для притягнення юридичної особи, яка використовує найману працю, до відповідальності на підставі ч.2 ст.265 КЗпП України, є встановлений факт відсутності трудових відносин між цією особою та працівником при умові фактичного виконання працівником трудових функцій.

Згідно з п. п. 4, 9,10 Порядку № 509, за результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку, складає постанову про накладення штрафу.

Постанова про накладення штрафу складається у двох примірниках за формою, встановленою Мінекономіки, один з яких залишається в уповноваженої посадової особи, що розглядала справу, другий - надсилається протягом трьох днів з дня складення суб`єктові господарювання або роботодавцю, стосовно якого прийнято постанову, або вручається його представникові, про що на примірнику робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого суб`єкта господарювання або роботодавця чи їх представника. У разі надсилання примірника постанови засобами поштового зв`язку в матеріалах справи робиться відповідна позначка.

Штраф сплачується протягом одного місяця з дня прийняття постанови про його накладення, про що суб`єкт господарювання або роботодавець повідомляють уповноваженій посадовій особі, яка склала постанову про накладення штрафу.

Постанова про накладення штрафу може бути оскаржена у судовому порядку.

Відповідно до п. 11 Порядку № 509, не сплачені у добровільному порядку штрафи стягуються: органами державної виконавчої служби (щодо штрафів, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України).

Суд зазначає, що Порядок № 509 не містить прямої норми, що постанови Держпраці набирають законної сили в день їх прийняття.

Натомість, пунктом 9 Постанови № 509 визначено місячний строк для добровільної сплати штрафу та визначено право особи оскаржити постанову про застосування фінансових санкцій.

Після спливу вказаного строку стягнення на підставі постанови Держпраці, що є виконавчим документом, проводиться органами державної виконавчої служби.

Суд зазначає, що станом на час направлення третьою особи заяви про примусове виконання постанови №ОД778/2021/АВ/П/ТД-ФС від 08.10.2020 року та станом на час відкриття виконавчого провадження ВП № 63640685, місячний строк для добровільної сплати позивачем штрафу минув, у зв`язку із чим у виконавця були відсутні підстави для повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п. 1 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім цього, суд зазначає, що ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Держпраці в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови від 08.10.2020 року № ОД778/2021/АВ/П/ТД-ФС лише 26 листопада 2020 року.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 14.12.2020 року у справі № 420/13180/20, яке залишено без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19.05.2021 року, відмовлено у задоволенні позовних вимог Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, суд робить висновок, що адміністративний позов ОСОБА_1 не належить до задоволення.

Керуючись ст.ст.2, 3, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 94, 205, 243, 245, 246, 250, 263, 268-272, 287 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Першого Суворовського відділу Державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Головного управління Держпраці в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови від 18.11.2020 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення учасниками справи відповідно до п.15.5 ч.1 розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України через Одеський окружний адміністративний суд до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ).

Відповідач Перший Суворовський відділ Державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (вул. 1-а Сортувальна, 36-г, м. Одеса, 65102, )

Третя особа Головне управління Держпраці в Одеській області (пр.-кт. Шевченка, буд. 2, м. Одеса, 65044, код ЄДОРПОУ: 39781624).

Повний текст рішення суду складений та підписаний судом 14.09.2021 року.

Суддя Н.В. Бжассо

.