Справа № 200/8748/21
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2021-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2021 року справа №200/8748/21

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді Міронової Г.М., суддів Гаврищук Т.Г., Казначеєва Е.Г., розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 серпня 2021 р. (повний текст рішення складено 10 серпня 2021 у м. Слов`янськ) у справі № 200/8748/21 (головуючий І інстанції суддя Кониченко О.М.) за позовом Державної екологічної інспекції у Донецькій області до Костянтинівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про визнання протиправними дій, скасування постанови та вимоги державного виконавця,

ВСТАНОВИВ:

14 липня 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до Костянтинівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), в якому просив визнати протиправними дії відповідача щодо винесення вимоги виконавця від 18.06.2021 № 12-12-23/39610 та визнати протиправною та скасувати вимогу виконавця від 18.06.2021 № 12-12-23/39610 (а.с. 1-6).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 10 серпня 2021 року у задоволенні позовних вимог відмовлено (а.с. 62-66).

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказує на те, що відповідачем була направлена вимога про виконання виконавчого листа № 200/545/21-а, який виданий відносно іншої юридичної особи та не підлягав виконанню позивачем; Законом України «Про виконавче провадження» взагалі не передбачено прийняття державним виконавцем такого документу як вимога виконавця.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України справу розглянуто у письмовому провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, виходить з такого.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено наступне.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 12.04.2021 року у справі № 200/542/21-а визнано протиправним та скасовано наказ Державної екологічної інспекції у Донецькій області від 24.12.2020 року № 322-0 про звільнення ОСОБА_1 ; поновлено ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста сектору радіаційного контролю відділу інструментальнолабораторного контролю Південного регіону Донецької області державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Донецької області з 25.12.2020 року та стягнуто з Державної екологічної інспекції у Донецькій області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 25.12.2020 року по 12.04.2021 року в сумі 34345 (тридцять чотири тисячі триста сорок п`ять) гривень 04 копійки (з відрахуванням податків, зборів та обов`язкових платежів); в частині позовних вимог про поновлення на рівнозначній посаді відмовлено.

Рішення в частині поновлення на посаді та стягнення середньої заробітної плати у межах суми стягнення за один місяць в розмірі 9880 грн. (з відрахуванням податків, зборів та обов`язкових платежів) звернуто до негайного виконання (а.с. 47-48).

23 червня 2021 року Першим апеляційним адміністративним судом відкрито апеляційне провадження в адміністративній справі, розгляд апеляційної скарги боржника (відповідача) призначено на 14 вересня 2021 року.

Проте, відповідно до ч. 2 ст. 372 КАС України, судове рішення, яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

10 червня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача з заявою про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа № 200/542/21-а, виданого на підставі рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12 квітня 2021 року в частині поновлення його на посаді головного спеціаліста сектору радіаційного контролю відділу інструментальнолабораторного контролю Південного регіону Донецької області державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Донецької області з 25.12.2020 року (а.с. 44).

18 червня 2021 року постановою державного виконавця Костянтинівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Нагорської Наталії Василівни відкрито виконавче провадження ВП № 65857110.

Копії вказаної постанови направлено сторонам виконавчого провадження.

В постанові про відкриття виконавчого провадження державний виконавець зазначив про необхідність виконання рішення суду протягом 10 робочих днів (а.с. 43).

18 червня 2021 року державним виконавцем направлено позивачу вимогу виконавця, якою останнього зобов`язано виконати вимоги виконавчого листа № 200/545/21-а виданого на підставі рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12 квітня 2021 року, в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста сектору радіаційного контролю відділу інструментальнолабораторного контролю Південного регіону Донецької області державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Донецької області з 25.12.2020 року, протягом 10 робочих днів та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення суду, що набрало законної сили на підставі ст. 382 Кримінального Кодексу України (а.с. 7).

За даними Комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду» суд першої інстанції встановив, що Державна екологічна інспекція у Донецькій області зверталась до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Костянтинівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), про:

- визнання протиправними дії щодо прийняття виконавчого листа № 200/542/21-а, виданого 12.04.2021 Донецьким окружним адміністративним судом про поновлення ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста сектору радіаційного контролю відділу інструментально-лабораторного контролю Південного регіону державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Донецької області з 25 грудня 2020 року; - відкриття виконавчого провадження № 65857110;

- визначення розміру мінімальних витрат виконавчого провадження та стягнення виконавчого збору з боржника під час примусового виконання виконавчого листа № 200/545/21-а виданого 24.05.2021 Донецьким окружним адміністративним судом про поновлення ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста сектору радіаційного контролю відділу інструментально-лабораторного контролю Південного регіону державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Донецької області з 25 грудня 2020 року, в межах виконавчого провадження № 65857110;

- стягнення виконавчого збору з боржника під час примусового виконання виконавчого листа № 200/545/21-а виданого 24.05.2021 Донецьким окружним адміністративним судом про поновлення ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста сектору радіаційного контролю відділу інструментально-лабораторного контролю Південного регіону державного інспектора з охорони навколишнього середовища Донецької області з 25 грудня 2020 року, в межах виконавчого провадження № 65857110;

- визнання протиправними та скасування постанов, прийнятих в межах виконавчого провадження № 65857110: про відкриття виконавчого провадження; про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження; про стягнення виконавчого збору;

- зобов`язання повернути стягувачу по виконавчому провадженню № 65857110 виконавчий лист № 200/542/21-а виданий Донецьким окружним адміністративним судом 12.04.2021, без прийняття до виконання як такий, що не відповідає вимогам, передбаченим ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження».

29 липня 2021 року ухвалою Донецького окружного адміністративного суду у справі № 200/8606/21 позовну заяву Державної екологічної інспекції у Донецькій області до Костянтинівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про визнання дій протиправними, скасування постанов та зобов`язання вчинити певні дії повернуто позивачу. Ухвала набрала законної сили.

Відповідачем при внесенні до Автоматизованої системи виконавчого провадження допущено технічну помилку та невірно зазначено номер виконавчого листа та дату його видачі - № 200/545/21-а від 24.05.2021 року замість № 200/542/21-а від 12.04.2021 року.

02 серпня 2021 року постановою державного виконавця про зміну (доповнення) реєстраційних даних ВП № 65857110 встановлено помилку виконавця в номері виконавчого листа та винесено зміни (доповнення) в автоматизованій системі виконавчого провадження, а саме: вважати правильним номер виконавчого листа № 200/542/21-а. Копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження. Проте, дата винесення виконавчого документа залишилась невиправленою.

Рішення суду станом на момент винесення оскаржуваної вимоги не виконано.

При вирішення справи суд виходить з наступного.

Приписи ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі Закон 1404-VIII) визначає, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За унормуванням ч. 1 ст. 18 Закону 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження (п. 18 ч. 3 ст. 18 Закону 1404-VIII).

За приписами ст. 65 Закону 1404-VIII рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується невідкладно в порядку, визначеному статтею 63 цього Закону.

Рішення вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Статтею 63 Закону 1404-VIII встановлено: за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Виконавець під час виконання рішення про заборону вчиняти певні дії або про утримання від вчинення певних дій доводить до відома боржника резолютивну частину такого рішення, про що складає відповідний акт. Після складення акта виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

За правилами ч. 1 ст. 13 Закону 1404-VIII під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

П.п. 9, 12 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, вимога виконавця є письмовим документом, який складається у випадках, передбачених Законом, та є обов`язковою для виконання органами, установами, організаціями, посадовими особами і фізичними особами щодо надання виконавцю документів або їх копій, необхідних для здійснення його повноважень, вчинення інших дій, необхідних для виконання рішення.

Вимога підписується виконавцем та надсилається поштою чи іншими засобами зв`язку або вручається виконавцем особі, яка зобов`язана вчинити дії.

У вимозі виконавця обов`язково зазначаються:

- найменування органу державної виконавчої служби, прізвище, ім`я та по батькові державного виконавця або прізвище, ім`я та по батькові приватного виконавця;

- дата відкриття та номер виконавчого провадження;

- реквізити виконавчого документа;

- строк виконання;

- наслідки невиконання.

В ст. 8 Закону 1404-VIII занотовано: реєстрація виконавчих документів, документів виконавчого провадження, фіксування виконавчих дій здійснюється в автоматизованій системі виконавчого провадження, порядок функціонування якої визначається Міністерством юстиції України.

Рішення виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби виготовляються за допомогою автоматизованої системи виконавчого провадження. У разі тимчасової відсутності доступу до автоматизованої системи допускається виготовлення документів на паперових носіях з подальшим обов`язковим внесенням їх до автоматизованої системи не пізніше наступного робочого дня після відновлення її роботи.

Відповідно до ч. 5 ст. 74 Закону 1404-VIII, начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або виконавець з власної ініціативи чи за заявою сторони виконавчого провадження може виправити допущені у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні, граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься відповідна постанова.

Пунктом 7 розділу ІІ Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 05.08.2016 № 2432/5, передбачено, що внесення змін, видалення реєстраційних даних вхідної та вихідної кореспонденції, у тому числі виконавчих документів, не допускаються, крім випадків виправлення технічних помилок, описок чи доповнення реєстраційних даних відомостями, отриманими під час проведення виконавчих дій, про що виноситься відповідна постанова.

Зміни та видалення реєстраційних даних фіксуються та зберігаються Системою автоматично.

Виконавчий документ, що реєструється в Системі, підлягає обов`язковому скануванню (крім виконавчих документів, виданих у формі електронних документів).

Судами встановлено, що при реєстрації виконавчого документа в Автоматизованій системі виконавчого провадження відповідальною особою допущено технічну помилку в номері виконавчого листа та замість «200/542/21-а» зазначено «200/545/21-а», при цьому резолютивна частина виконавчого листа в іншій частині даних повністю відповідає резолютивній частині рішення суду у справі 200/542/21-а від 12.04.2021 року, відомості щодо сторін у справі відповідають зазначеним в рішенні суду.

В подальшому вказана технічна помилка була виправлена постановою державного виконавця про зміну (доповнення) реєстраційних даних ВП № 65857110 від 02.08.2021 року, однак дата винесення виконавчого документа залишилась невиправленою дотепер.

Дослідивши зміст оскаржуваної вимоги, судами встановлено, що вона містить всі необхідні реквізити, вчинена на підставі виконавчого документа винесеного та пред`явленого до суду в установленому законом порядку, уповноваженою на вчинення таких дій посадовою особою та відповідає вимогам, встановленим ч. 2 ст. 2 КАС України.

Суд зауважує, що зазначення відповідачем невірного номеру виконавчого листа є технічною помилкою та не є такою, що не дозволяє ідентифікувати рішення суду, яке підлягає примусовому виконанню.

Таким чином доводи апелянта стосовно того, що відповідачем була направлена вимога про виконання виконавчого листа № 200/545/21-а, який виданий відносно іншої юридичної особи та не підлягав виконанню позивачем, судом до уваги не приймаються.

Щодо доводів позивача відносно відсутності у нього обов`язку виконувати вимогу державного виконавця та протиправне покладення на нього обов`язку виконання рішення суду у справі 200/545/21-а, суд зазначає наступне.

Стаття 129-1 Конституції України встановлює, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За змістом ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII, судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом.

Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Згідно п. 3 ч. 1, ч. 2 ст. 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

У Рішенні від 26 червня 2013 р. № 5-рп/2013 (справа щодо офіційного тлумачення положень п. 2 ч. 2 ст. 17, п. 8 ч. 1 ст. 26, ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження») Конституційний Суд України зазначив, що право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист (абзац 5 п.п. 2.1 п. 2 мотивувальної частини Рішення від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013); набрання судовим рішенням законної сили є юридичною подією, з настанням якої виникають, змінюються чи припиняються певні правовідносини, а таке рішення набуває нових властивостей; основною з цих властивостей є обов`язковість - сутнісна ознака судового рішення як акта правосуддя (підпункт 2.4 мотивувальної частини Рішення від 23 листопада 2018 року № 10-р/2018); невід`ємною складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення. Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 р. № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Суд зазначає, що зі змісту рішення суду у справі № 200/542/21-а вбачається, що його вступну та резолютивну частини проголошено в присутності представника відповідача (боржника), тобто Державна екологічна інспекція у Донецькій області була обізнана про наслідки розгляду адміністративного спору щодо поновлення на посаді стягувача, а також про те, що рішення підлягає негайному виконанню. Попри це рішення суду станом на дату розгляду справи не виконано.

Крім того, судами встановлено, що позивачем одночасно подано до суду декілька позовів щодо оскарження дій державного виконавця вчинених у виконавчому провадженні ВП № 65857110, що, на думку суду, дає підстави вважати, що звернення до суду без належного обґрунтування може свідчити про навмисне затягування виконання рішення суду.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції, що позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

За визначенням ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Правилами ч. 1 ст. 77 КАС України обумовлено: кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За змістом ч. ч. 1-3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Колегія суддів також враховує положення Висновку N 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Також згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах "Салов проти України" (заява N 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява N 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява N 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

З урахуванням вищевикладеного суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду не вбачається.

Керуючись ст. ст. 195, 205, 308, 311, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 серпня 2021 р. - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 серпня 2021 р. у справі № 200/8748/21 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 15 вересня 2021 року.

Головуючий суддя Г.М. Міронова

Судді Т.Г. Гаврищук

Е.Г. Казначеєв