Справа № 380/1309/20
Суддя: Гулик Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2021-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/1309/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2021 року зал судових засідань №3

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гулика А.Г.,

за участю:

секретаря судового засідання Лєбєдєва Д.Ю.,

представника позивача Тонконога В.В.,

представника відповідача Посисень І.Р.,

представника третьої особи Стецьківа Р.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові у режимі відеоконференції у порядку загального позовного провадження справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Львівській області, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні відповідача Головне управління ДПС у Львівській області про визнання протиправною і скасування постанови

в с т а н о в и в:

І. Стислий виклад позицій учасників справи

1. До Львівського окружного адміністративного суду надійшов позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 до Головного управління Держпраці у Львівській області , місцезнаходження: 79005, м. Львів, пл. Міцкевича, 8, в якому позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпраці у Львівській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 21.01.2020 № 704/33.7-03/ НОМЕР_1 .

2. Позов обґрунтований тим, що оскаржувана постанова відповідача прийнята без повного вивчення усіх обставин справи та з порушенням норм чинного законодавства. Так, позивач зазначає, що працівник ОСОБА_2 належним чином оформлена в іншого суб`єкта господарювання, а саме у ФОП ОСОБА_3 .

3. Крім того, зазначає, що показання працівниці ОСОБА_2 були перекручені та не відповідають дійсності.

4. 17.03.2020 на адресу суду надійшов відзив, у якому відповідач проти позову заперечив повністю. Відзив обґрунтований тим, що законодавчо встановлена процедура здійснення перевірки дотримання позивачем вимог трудового законодавства повністю дотримана. Окрім цього зазначає, що факт роботи ОСОБА_2 у ФОП ОСОБА_3 не виключає виконання трудової функції ОСОБА_2 також у позивача.

5. Вважає твердження позивача про перекручування показань ОСОБА_2 безпідставними, оскільки її показання надані власноручно у письмовому вигляді, що унеможливлює перекручування їх змісту.

6. 25.03.2021 до суду надійшла відповідь на відзив, у якій позивач позов підтримав повністю. Доводи позивача, викладені у відповіді на відзив, частково дублюють аргументи, вказані у позовній заяві. Додатково позивач наголошує, що у відповідача були відсутні підстави проводити позапланову перевірку, а тому її фактичне здійснення є протиправним, що, як наслідок, зумовлює незаконність прийнятої постанови про накладення штрафних санкцій.

7. Третя особа подала пояснення, згідно з якими просила у задоволенні позову відмовити повністю. Вважає, що позовні вимоги позивача є безпідставними. Зазначає, що рішення відповідача є правомірним, оскільки акт перевірки органу ДПС є рівноцінним акту перевірки органів Держпраці.

8. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. Просив суд позов задовольнити повністю.

9. У судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позову заперечив. Просив суд у задоволенні позову відмовити повністю.

10. У судовому засіданні представник третьої особи проти задоволення позову заперечив, просив суд відмовити у задоволенні позову повністю.

ІІ. Рух справи

1. Ухвалою від 14.02.2021 суддя відмовив у задоволенні заяви про забезпечення позову.

2. Ухвалою від 17.02.2021 суддя прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі.

3. Ухвалою від 18.06.2021 суд залучив до участі у розгляді справи третю особу, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні відповідача Головне управління ДПС у Львівській області.

4. Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 18.06.2021 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті.

ІІІ. Фактичні обставини справи

1. Заслухавши пояснення представників сторін, представника третьої особи, покази свідків, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

2. Позивач зареєстрована як фізична особа-підприємець відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 04.12.2017. До основних видів економічної діяльності позивачки належить діяльність ресторанів та надання послуг мобільного харчування (КВЕД 56.10).

3. 16.12.2019 Головним управлінням ДПС у Львівській області відповідно до наказу від 10.12.2019 №2721 та направлень від 11.12.2019 №№4695, 4696 проведена фактична перевірка з питань дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) готельно-ресторанного комплексу « ІНФОРМАЦІЯ_1 », за результатами якої складено акт від 16.12.2019 №704/33.7-03/ НОМЕР_1 (далі Акт перевірки).

4. Фактична перевірка проведена у присутності адміністратора готельно-ресторанного комплексу, а саме працівниці ОСОБА_2 .

5. Акт перевірки складено та підписано без зауважень та заперечень.

6. Перевіркою встановлено порушення позивачем вимог частини 1, 3 статті 24 КЗпП України, а також постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок повідомлення Державній податковій службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу» №413 від17.06.2020 в частині допуску до виконання трудової функції працівників без укладення трудового договору.

7. ГУ ДПС у Львівській області скерувало вказаний Акт до відповідача для подальшого реагування та прийняття рішення. Відповідне поштове відправлення надійшло до відповідача 20.12.2019 за вх..№01-10/21492.

8. Листом №413/1/11-39 від 20.12.2019 відповідач повідомив позивача про те, що отримання Акта перевірки є підставою для накладення штрафу за порушення законодавства про працю. Повідомлення позивача здійснено належним чином, оскільки датою прийняття відправлення поштового відправлення відділення пошти є 24.12.2019, що підтверджується викопіюванням з сайту Укрпошти стосовно відстеження листа за трекінгом №482.

9. На підставі акта від 17.12.2019 №704/33.7-03/ відповідач прийняв постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 21.01.2020 №704/33.7-03/ (далі оскаржувана постанова), якою на підставі абзацу другого частини другої статті 265 Кодексу законів про працю України наклав на ФОП ОСОБА_1 штраф у розмірі 125190,00 грн.

10. Вважаючи вказану постанову протиправною, позивач звернулася із цим позовом до суду.

IV. Позиція суду

1. Вирішуючи спір по суті, суд виходив з наступного.

2. Правові та організаційні засади, основні принципи контролю за додержанням законодавства про працю визначаються Конвенцією Міжнародної організації праці №81 1947 року про інспекцію праці у промисловості й торгівлі, що ратифікована Законом України від 08.09.2004 №1985-IV.

3. Згідно з частиною першою статті 12 Конвенції інспектори праці, забезпечені відповідними документами, що засвідчують їхні повноваження, мають право: a) безперешкодно, без попереднього повідомлення і в будь-яку годину доби проходити на будь-яке підприємство, яке підлягає інспекції; b) проходити у денний час до будь-яких приміщень, які вони мають достатні підстави вважати такими, що підлягають інспекції; та c) здійснювати будь-який огляд, перевірку чи розслідування, які вони можуть вважати необхідними для того, щоб переконатися у тому, що правові норми суворо дотримуються, і зокрема: i) наодинці або в присутності свідків допитувати роботодавця або персонал підприємства з будь-яких питань, які стосуються застосування правових норм; ii) вимагати надання будь-яких книг, реєстрів або інших документів, ведення яких приписано національним законодавством з питань умов праці, з метою перевірки їхньої відповідності правовим нормам, і знімати копії з таких документів або робити з них витяги; iii) зобов`язувати вивішувати об`яви, які вимагаються згідно з правовими нормами; iv) вилучати або брати з собою для аналізу зразки матеріалів і речовин, які використовуються або оброблюються, за умови повідомлення роботодавцю або його представнику про те, що матеріали або речовини були вилучені або взяті з цією метою.

4. Відповідно до статті 16 Конвенції інспекції на підприємствах проводяться так часто і так ретельно, як це необхідно для забезпечення ефективного застосування відповідних правових норм.

5. У частині першій статті 259 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України) встановлено, що державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

6. Відповідно до статті 1 Закону України Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності (тут і надалі у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

7. Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 №509 (далі Порядок №509).

8. Пунктом 2 Порядку №509 передбачено, що штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, керівниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками, керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами четвертим - шостим вказаного пункту) (далі - уповноважені посадові особи).

9. Штрафи накладаються на підставі, зокрема акта перевірки ДПС, її територіального органу, у ході якої виявлені порушення законодавства про працю.

10. Відповідно до пункту 3 Порядку №509 справа про накладення штрафу розглядається у 45-денний строк з дня, що настає за днем одержання уповноваженою посадовою особою документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 вказаного Порядку.

11. Про дату одержання документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 вказаного Порядку, уповноважена посадова особа письмово повідомляє суб`єкту господарювання та роботодавцю не пізніше ніж через п`ять днів після їх отримання рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.

12. Як встановлено та відображено судом в описовій частині рішення, відповідач надіслав на адресу позивача повідомлення про одержання копії, в якому зазначив про отримання матеріалів від Головного управління ДПС у Львівській області, а саме копії Акта перевірки.

13. З наведеного вбачається, що відповідач виконав свій обов`язок щодо повідомлення позивача про отримання від Головного управління ДПС у Львівській області копії Акта перевірки, передбачений пунктом 3 Порядку №509, що підтверджується копією квитанції про відправку рекомендованого поштового відправлення (Т.1, а.с.91).

14. Суд звертає увагу на те, що Порядком №509 не передбачено обов`язку відповідача встановлювати факт отримання позивачем належним чином відправленого акта перевірки від 16.12.2019 №704/33.7-03/.

15. Суд додатково звертає увагу на те, що неотримання позивачем повідомлення про отримання копії акта не перешкоджає прийняттю відповідачем оскарженої постанови та не впливає на її правомірність.

16. Аналізуючи питання правомірності оскаржуваної постанови , суд виходить з того, що Порядок №509, в якому зазначено, що отримання відповідного акта фактичної перевірки є підставою для накладення штрафу, не передбачає повідомлення позивача про час та місце розгляду справи.

17. Суд зазначає, що перевірка з питань дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) проводилась інспекторами Головного управління ДПС у Львівській області.

18. Порядок проведення перевірок органами ДПС України регламентується Податковим кодексом України.

19. Відповідно до підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

20. Згідно з пунктом 80.2 статті 80 Податкового кодексу України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав: у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації.

21. Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 вказаного Кодексу (пункт 80.5 статті 80 Податкового кодексу України).

22. Відповідно до пункту 80.7 статті 80 Податкового кодексу України фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу у присутності посадових осіб суб`єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції.

23. Згідно зі статтею 81 Податкового кодексу України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.

24. У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

25. Як вбачається з акта від 16.12.2019 №704/33.7-03/ НОМЕР_1 фактична перевірка з питань дотримання позивачем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) проведена в присутності ОСОБА_2 , посада якої зафіксована як «адміністратор» готельно-ресторанного комплексу « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

26. Як встановлено судом, Акт перевірки підписано без заперечень та зауважень. За таких обставин суд вважає, що у цій частині порушення з боку уповноважених працівників контролюючого органу відсутні. Одночасно суд звертає увагу позивача на те, що в межах цього спору ним не заявлено позовних вимог щодо визнання протиправними дій посадових осіб Головного управління ДПС у Львівській області під час проведення фактичної перевірки, а тому такі не входять до предмету доказування у цій справі.

27. Відповідно до пункту 4 Порядку №509 під час розгляду справи досліджуються матеріали і вирішується питання щодо наявності підстав для накладення штрафу.

28. За результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 вказаного Порядку, складає постанову про накладення штрафу.

29. Надаючи правову оцінку постанові відповідача особами від 21.01.2020 №704/33.7-03/ про накладення штрафу, суд зазначає наступне.

30. Так, приймаючи оскаржувану постанову, суб`єкт владних повноважень керувався Актом перевірки, складеним працівниками ГУ ДПС у Львівській області. При цьому, фактичною підставою для застосування штрафних санкцій відносно позивача є факт фіксації виконання ОСОБА_2 трудової функції без укладення трудового договору, оформлення наказів чи розпоряджень власника або уповноваженого ним органу, належного повідомлення компетентних органів державної влади про прийняття працівника на роботу.

31. Відповідно частини 1 статті 21 Кодексу законів про працю України трудовий договір є угодою між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

32. Частинами 1, 3 статті 24 Кодексу законів про працю України встановлено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим при організованому наборі працівників та при укладенні контракту.

33. Відповідно до частини 3 статті 24 Кодексу законів про працю України працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

34. Згідно зі статтею 23 Кодексу законів про працю України трудовий договір може бути: безстроковим, що укладається на невизначений строк; на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; таким, що укладається на час виконання певної роботи.

35. Враховуючи викладене, суд зазначає, що трудовий договір - це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати не якусь індивідуально-визначену роботу, а роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється. Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт.

36. Предметом трудових договорів є результат праці, який підлягає вимірюванню у конкретних фізичних величинах, а не процес роботи.

37. Суд встановив, що під час фактичної перевірки у відповідності до наказу №2806 від 10.12.2019 та направлень 4695 та 4696 від 11.12.2020 інспекторами Головного управління ДПС у Львівській області у приміщенні готельно-ресторанного комплексу «Панська Ровінь» за виконанням трудової функції виявлено особу, яка представилась як ОСОБА_2 . Вказана особа пояснила, що трудовий договір з нею та позивачем на момент перевірки не укладено, оскільки вона лише час від часу допомагає позивачу.

38. Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_2 пояснила, що працює у готельно-ресторанному комплексі « ІНФОРМАЦІЯ_1 », де господарську діяльність здійснює позивач та ФОП ОСОБА_3 . З останнім ОСОБА_2 уклала трудовий договір. Разом з цим, вона допомогає і позивачу, в якого працює на посаді адміністратора, а у ФОП ОСОБА_3 на посаді офіціанта. Також дала покази про те, що пояснення надавала добровільно, будь-якого тиску перевіряючі на неї не чинили. Суд зазначає, що покази ОСОБА_2 повністю узгоджуються з її письмовими поясненнями (а.с. 92).

39. Допитані в судовому засіданні свідки головний державний ревізор-інспектор ОСОБА_4 та старший державний ревізор-інспектор Дмитрик Н.І., які проводили фактичну перевірку, повністю підтвердили висновки, викладені у відповідному акті перевірки в цій частині. Також дали покази, згідно з якими зазначили, що пояснення в ході проведення перевірки ОСОБА_2 надавала добровільно, жодного тиску на неї не чинилося.

40. Суд відхиляє як доказ відеозапис на оптичному носії інформації, долученого до відзиву, який, за твердженням відповідача, фіксує факт виконання ОСОБА_2 трудової функції у місці проведення фактичної перевірки, оскільки зі змісту відеозапису тривалістю 19 секунд, неможливо встановити місце, час і дату проведення зйомки, суб`єктів її проведення, а також зміст розмови двох неідентифікованих осіб.

41. З огляду на викладене, суд погоджується з аргументами відповідача про те, що факт виконання трудової функції ОСОБА_2 у ФОП ОСОБА_3 не виключає виконання нею трудової функції також і у позивача. З таких підстав, суд дійшов висновку, що позивач допустив до роботи працівника ОСОБА_2 без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та без повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

42. Суд також відхиляє аргумент позивача про незаконність проведення відповідачем позапланової перевірки, виходячи з наступного.

43. В обґрунтування вказаного аргументу позивач посилається на те, що частиною 1 статті 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» серед передумов для проведення позапланової перевірки відповідачем не передбачено таку підставу як «проведення перевірки іншим органом».

44. Суд зазначає, що обставини, з наявністю яких законодавець пов`язує можливість проведення позапланових перевірок, персоніфіковані наведеною нормою Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності». При цьому такий перелік є вичерпним. Утім, положення наведеного правовому припису не є релевантними у вимірі спірних правовідносин, зважаючи на те, що відповідач жодної позапланової перевірки не проводив. Натомість у спірній правовій ситуації мало місце прийняття відповідачем рішення на підставі акта перевірки, який складений в межах проведення перевірки іншим органом контролю, що повністю кореспондує цитованим вище нормам Порядку №509.

45. Таким чином, оскаржувана постанова відповідача про накладення штрафу на позивача є правомірною.

46. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України та частини другої статті 2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

47. Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

48. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

49. Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

50. Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити повністю.

51. Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає, що у відповідності до статті 139 КАС України такі розподілу між сторонами не підлягають.

Керуючись статтями 6, 9, 73-76, 242, 243, 244, 245 КАС України, суд

в и р і ш и в:

1. у задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Львівській області, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні відповідача Головне управління ДПС у Львівській області про визнання протиправною і скасування постанови відмовити повністю.

2. Судові витрати між сторонами не розподіляються.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Повне рішення суду складене 16 вересня 2021 року.

Суддя А.Г. Гулик