Справа № 500/5135/21
Суддя: Баранюк Андрій Зіновійович
Дата ухвалення: 2021-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/5135/21

14 вересня 2021 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі головуючого судді Баранюка А.З., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонд України в Тернопільській області про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі - відповідач), в якому просить:

визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області № 27 від 21.07.2021 року в частині встановлення з 01 січня 2021 року обмеження максимального розміру пенсійної виплати;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити з 01 січня 2021 року перерахунок та виплату призначеної пенсії за вислугою років ОСОБА_1 в розмірі 45158 гривень 40 копійки без обмеження її максимального розміру виплати, з урахуванням раніше проведених виплат.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 15.06.2015 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Тернопільській області і отримує пенсію за вислугою років, відповідно до статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" №1789-ХІІ від 05.11.1991, у сумі 60 відсотків від суми середньомісячного заробітку. 18 червня 2021 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про перерахунок пенсії за вислугою років, у зв`язку із підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури на підставі ст. 81 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року №1697-VII до якої додав довідку Тернопільської обласної прокуратури № 21-84-21 від 28 травня 2021 року про розмір заробітної плати (грошового забезпечення) з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціального страхування, за нормами чинними на 01 січня 2021 року за відповідною (прирівняною) посадою начальника відділу у складі управління прокуратури області. Однак при здійсненні перерахунку відповідач обмежив максимальний розмір встановленої пенсійної виплати позивача, що на його думку суперечить вимогам п.п. 1 та 2 Прикінцевих Положень Закону України № 911-VIII від 24 грудня 2015 та частини 20 статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року №1697-VII.

Ухвалою судді від 18.08.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

14.09.2021 представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому вказує, що Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" встановлено прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність в розмірі 1769,00 грн, відповідно максимальний розмір пенсії не може перевищувати вказаної суми. Зазначає, що у зв`язку з прийняттям Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 № 1697-VII розмір пенсії прокурорів знову обмежено максимальним розміром - десять прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність. Положення норм чинного законодавства, якими обмежувався максимальний розмір пенсії не визнавались у встановленому порядку Конституційним Судом України такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), отже, є чинними і підлягають виконанню.

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що позивач з 15.06.2015 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України Тернопільської області та отримує пенсію за вислугою років, яка призначена відповідно до вимог статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" у розмірі 60% від суми місячної заробітної плати.

28.05.2021 Тернопільською обласною прокуратурою було видано позивачу довідку №21-84-21 про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії за відповідною (прирівняною) посадою начальника відділу у складі управління прокуратури області.

18.06.2021 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою встановленого Порядком №22-1 зразка про перерахунок пенсії за вислугою років. До вказаної заяви було додано оригінал довідки Тернопільської обласної прокуратури № 21-84-21 від 28.05.2021.

Рішенням від 21.07.2021 №27 відповідач здійснив перерахунок пенсії позивача з 01.02.2021 відповідно до Закону України "Про прокуратуру" в розмірі 60% від місячного заробітку та обмежив максимальним розміром, що становить з 01.02.2021 17690,00 грн.

Не погоджуючись із такими рішенням відповідача, вважаючи його протиправним, позивач звернувся до суду із відповідним позовом.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписом п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Умови пенсійного забезпечення відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників до 15.07.2015 року визначалися статтею 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 №1789-ХІІ (далі - Закон №1789-ХІІ).

Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" № 3668-VІ від 8 липня 2011 року внесено зміни в статтю 50-1 Закону України "Про прокуратуру".

Так, відповідно до ч.18 ст. 50-1 Закону №1789-ХІІ (у редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу - 15.06.2015) максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

При цьому суд зауважує, що згідно пункту 2 розділу 11 "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про заходи щодо законодавчого реформування пенсійної системи" № 3668-VІ від 8 липня 2011 року обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена саме до набрання чинності цим Законом.

Вподальшому, 15 липня 2015 року набрав чинності Закон України "Про прокуратуру" № 1697-VII (далі - Закон №1697-VІІ), відповідно до Розділу ХІІ Прикінцевих положень якого визнано таким, що втратив чинність із набранням чинності цим Законом, зокрема, Закон № 1789-ХІІ, крім, частин 3, 4, 6 та 11 статті 50-1.

Відтак, частина 18 статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 5 листопада 1991 року № 1789-XII, яка застосовувалась субсидіарно з пунктом 2 "Прикінцевих та перехідних положень" Закону України від 8 липня 2011 року № 3668-VI "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" та врегульовувала питання виплати пенсій без обмежень, на час проведення перерахунку пенсії позивачу втратила чинність з набранням чинності Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII, а тому до спірних правовідносин не застосовується.

З набранням чинності Законом України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року№1697-VII пенсійне забезпечення працівників прокуратури регулюється статтею 86 Закону № 1697-VII, якою передбачено (як у редакції від 14 жовтня 2014 року, так і у чинній редакції), що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність.

Положення норм чинного законодавства, якими обмежувався максимальний розмір пенсії не визнавались у встановленому порядку Конституційним Судом України такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), отже, є чинними і підлягають виконанню.

Отже, на момент проведення перерахунку пенсії позивачу, наведеними положеннями встановлюються обмеження розміру виплачуваної пенсії, які мають імперативний характер, неконституційними не визнавались, є чинними та обов`язковими до виконання органами Пенсійного фонду України.

Наведений вище висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка наведена в постанові від 03.06.2021 по справі № 359/3736/17.

Таким чином, у спірних правовідносинах відповідач діяв правомірно, а відтак, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст. 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, відповідно до основних засад адміністративного судочинства, вимог законодавства України, що регулює спірні правовідносини, суд вважає, що підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління пенсійного фонд України в Тернопільській області про визнання протиправними і скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Реквізити учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач: - Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження: Майдан Волі, 3, м. Тернопіль, 46001, ).

Головуючий суддя Баранюк А.З.