Справа № 280/3885/21
Суддя: Калашник Юлія Вікторівна
Дата ухвалення: 2021-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

16 вересня 2021 року (09:45)Справа № 280/3885/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Калашник Ю.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Психіатричної МСЕК № 1 КУ «Обласний центр медико соціальної експертизи» Запорізької обласної ради (69063, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 44); Державного закладу «Центральна медико-соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоров`я України» (04053, м. Київ, вул. Юрія Коцюбинського, буд. 9, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із позовною заявою до Психіатричної МСЕК № 1 КУ «Обласний центр медико соціальної експертизи» Запорізької обласної ради (далі відповідач 1); Державного закладу «Центральна медико-соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоров`я України» (далі відповідач 2), в якій, з урахуванням уточненої позовної заяви (вх. № 32554 від 08.06.2021) просить суд:

1) визнати протиправною бездіяльність Психіатричної МСЕК № 1 КУ «Обласний центр медико - соціальної експертизи» ЗОР щодо не встановлення доньці позивача ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 - 1-А групи інвалідності з дитинства, безстроково, а встановлення доньці ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 - 1-Б групи інвалідності з дитинства, безстроково;

2) визнати протиправною бездіяльність ДЗ «Центральна медико-соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоров`я України» щодо не надання рекомендації встановлення доньці ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 - 1-А (першої А) групи інвалідності з дитинства, безстроково, а надання рекомендації встановлення доньці ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 - 1-Б (першої Б) групи інвалідності з дитинства, безстроково;

3) зобов`язати Психіатричну МСЕК № 1 КУ «Обласний центр медико - соціальної експертизи» ЗОР повторно розглянути питання щодо встановлення доньці ОСОБА_2 2002 р.н. 1-А (першої А) групи інвалідності (безстроково).

В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що позивач є батьком ОСОБА_2 , 2002 року народження, що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 , виданого 03.12.2002, відділом реєстрації актів громадського стану Шевченківського районного управління юстиції м. Запоріжжя, актовий запис № 1132 та копією паспорту № НОМЕР_3 , виданий 13.11.2018 та копією паспорту НОМЕР_4 виданого 30.01.1997, яка визнана Шевченківським районним судом м. Запоріжжя недієздатною особою, а позивача призначено її опікуном. Зазначає, що у листопаді 2020 року доньці позивача психіатричною МСЕК №1, підрозділу КУ «Обласний центр медико-соціальної експертизи» ЗОР була присвоєна II група інвалідності, строком на 3 роки. Не погоджуючись з даним рішенням, а саме, встановленням донці II групи інвалідності позивач звернувся до КУ «Обласний центр медико-соціальної експертизи» ЗОР із заявою про перегляд даного рішення та присвоєння доньці І-А групи інвалідності з дитинства. Також позивач звернувся до Державного закладу «Центральна медико-соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоров`я України» із заявою про перегляд рішення психіатричної МСЕК №1 підрозділу КУ «Обласний центр медико-соціальної експертизи» ЗОР та присвоєння донці І-А групи інвалідності з дитинства. ДЗ «Центральна медико-соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоров`я України» МОЗ України в порядку заочної консультації розглянуто медико-експертну справу доньки позивача та рекомендовано встановити їй І-Б групу інвалідність з дитинства, безтерміново. Згідно рекомендацій ДЗ «Центральна медико-соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоров`я України» МОЗ України, психіатричною МСЕК №1 підрозділу КУ «Обласний центр медико-соціальної експертизи» ЗОР, було зроблено виправлення в Довідці до акту огляду медико-соціальної експертної комісії на І-Б (першу Б) групу безстроково. Позивач вважає, що рекомендація Державного закладу «Центральна медико-соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоров`я України», щодо встановлення ОСОБА_2 І-Б суперечать Положенню про медико-соціальну експертизу. Зазначає, що відповідно до пункту 27 Положення про медико-соціальну експертизу до підгрупи А-І групи інвалідності належать особи і виключно високим ступенем втрати здоров`я, який спричиняє до виникнення потреби у постійному сторонньому нагляді, догляді або допомозі інших осіб і фактичну нездатність до самообслуговування. Зазначає, що донька позивача має статус особи з інвалідністю з дитинства, загальний термін інвалідності 17 років; має важкі порушення опорно-рухового апарату, системне порушення пізнавальної діяльності і комунікативних функцій, порушення розумового розвитку у формі помірної розумової відсталості, не сформованість мовних засобів (грубо порушені всі сторони мовлення), судомні приступи, поведінка нестійка, з епізодичним збудженням, потребує сторонньої допомоги. Вважає, що його донька належить до підгрупи А. Має III ступень обмеження до навчання, до професійного навчання, до здобуття освіти, має II ступень обмеження до самообслуговування, до орієнтації, до спілкування, до контролю за своєю поведінкою, до трудової діяльності; внаслідок психічного розладу, потребує постійного стороннього догляду, за рівнем обмеження життєдіяльності: обмеження самообслуговування, обмеження здатності до орієнтації, обмеження здатності до спілкування, обмеження здатності контролювати свою поведінку. Також посилається на те, що відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 25 від 21.01.2021 виявляє ознаки психічного розладу у вигляді важкої розумової відсталості (в ступені різко вираженої імбецильності згідно МКХ-1Х) з епісиндромом. В наслідок психічного розладу малорухома, не може висловлювати свої думки, повноцінно не розмовляє, не може писати, читати, та рахувати, не може навчатися, не може працювати та заробляти і забезпечувати себе, не може себе лікувати та приймати пігулки, не може користуватися засобами особистої гігієни (не може вмитися та почистити собі зуби, не може прийняти душ, або ванну, помити та висушити собі волосся, користуватися засобами гігієни), не може одягнутись/роздягнутися, придбати та приготувати собі їжу, насипати та розігріти, не може випрати і попрасувати собі речі, не розуміє обставин, що відбуваються навколо неї, не може дати оцінку своїм діям чи діям оточуючих, збуджується без будь - яких причин і наявності зовнішніх подразників, не може самостійно вийти з дому, а також самою залишатися вдома. Окрім цього, донька позивача має супутні захворювання, а саме: кіфоз грудного відділу хребта II - III ступеня, плоскостопість III ступеня, нестабільність шийного відділу хребта, епілепсія. На підставі викладеного вище позивач вважає, що його донька відноситься до І-А групи інвалідності. Просить позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою суду від 08.06.2021 відкрито загальне позовне провадження у справі та призначене підготовче засідання на 06.07.2021.

Відповідач 1 позов не визнав та надав суду відзив на позовну заяву (вх. № 36656 від 29.06.2021), у якому зазначає, що ОСОБА_2 , була оглянута на Психіатричній МСЕК №1 КУ «Обласний центр медико-соціальної експертизи» ЗОР 19.11.2020, за результатом розгляду хворій було встановлено II групу інвалідності «з дитинства», строком на 2 роки. У зв`язку з незгодою з рішенням Психіатричної МСЕК №1, 28.12.2020 медичні документи хворої були розглянуті фахівцями Обласної МСЕК №2 КУ «Обласний центр медико-соціальної експертизи» ЗОР та враховуючи наявну патологію психіки встановлено І-Б групи інвалідності «з дитинства» безстроково. На підставі заяви опікуна ОСОБА_2 медико-експертна справа була направлена до ДЗ «Центральна МСЕК МОЗ України» для прийняття остаточного експертного висновку. На засіданні ДЗ «Центральна МСЕК МОЗ України» в порядку заочної консультації розглянуто медико-експертну справу ОСОБА_2 , з питання встановлення групи інвалідності та рекомендовано встановити особі І «Б» групу інвалідності, безстроково, інвалідність з дитинства. Відповідач 1 вважає безпідставними посилання позивача про необхідність встановлення для ОСОБА_2 саме І «А» групи інвалідності, а не І «Б» та зазначає, що до І групи належать особи з найважчим станом здоров`я, які повністю не здатні до самообслуговування, потребують постійного стороннього нагляду, догляду або допомоги, абсолютно залежні від інших осіб у виконанні життєво важливих соціально-побутових функцій або які частково здатні до виконання окремих елементів самообслуговування. Критеріями встановлення І групи інвалідності є ступінь втрати здоров`я, що спричиняє обмеження однієї чи декількох категорій життєдіяльності особи у значному III ступені. До підгрупи А І групи інвалідності належать особи з виключно високим ступенем втрати здоров`я, який спричиняє до виникнення потреби у постійному сторонньому нагляді, догляді або допомозі інших осіб і фактичну нездатність до самообслуговування. Критеріями встановлення підгрупи А І групи інвалідності є ступінь втрати здоров`я, що спричиняє повну нездатність до самообслуговування та повну залежність від інших осіб (необхідність постійного стороннього нагляду, догляду або допомоги). До підгрупи Б І групи інвалідності належать особи з високим ступенем втрати здоров`я, який спричиняє значну залежність від інших осіб у виконанні життєво важливих соціально-побутових функцій і часткову нездатність до виконання окремих елементів самообслуговування. З огляду на наявну у ОСОБА_2 патологію психіки у вигляді: «помірна розумова відсталість без розладів поведінки. Епісиндром з поліморфними нападами», спроможність хворої до трудової діяльності III ст., контролю за своєю поведінкою III ст., спілкування III ст., навчання III ст., самообслуговування II ст., пересування II ст., була встановлена саме І Б група інвалідності. Законні підстави для встановленні І А групи інвалідності - відсутні.

Протокольною ухвалою суду від 06.09.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 06.09.2021.

Позивач та представник відповідача 2 у судовому засіданні просили суд розглядати справу у порядку письмового провадження.

07.09.2021 до суду від відповідача 2 надійшли заперечення на позовну заяву, у яких зазначає, що дослідивши матеріали справи заведеної відносно ОСОБА_2 , у якій містяться всі відповідні виписки, встановлено, що містяться дані об`єктивного обстеження ОСОБА_2 лікарями - спеціалістами, за результатами яких встановлено діагноз. За даного захворювання ОСОБА_2 не підлягає встановленню 1-А група інвалідності, оскільки, наявна патологія з урахуванням ступеню порушення функцій не дає підстав. До підгрупи А 1 групи інвалідності належить особи з виключно високим ступенем потреби у постійному сторонньому нагляді, догляді або допомозі інших осіб і фактичну нездатність до самообслуговування.

Згідно з частиною четвертою статті 229 КАС України, при розгляді справи в порядку письмового провадження фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з ч. 4 с. 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Відповідно до ч. 2 ст. 193 КАС України, суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.

Суд, всебічно та повно встановивши обставини справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, встановив наступне.

Згідно направлення на МСЕК від 09.11.2020, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 була оглянута на Психіатричній МСЕК №1 КУ «Обласний центр медико-соціальної експертизи» ЗОР 19.11.2020, про що складений акт огляду МСЕК №1182 від 19.11.2020 (а.с.68-69).

За результатами огляду ОСОБА_2 було встановлено II групу інвалідності «з дитинства», строком на 2 роки.

У зв`язку з незгодою позивача з рішенням Психіатричної МСЕК №1, 28.12.2020 медичні документи хворої були розглянуті фахівцями Обласної МСЕК №2 КУ «ОЦМСЕ» ЗОР.

Враховуючи наявну патологію психіки у вигляді: «помірна розумова відсталість без розладів поведінки. Епісиндром з поліморфними нападами», спроможність хворої до трудової діяльності III ст., контролю за своєю поведінкою III ст., спілкування III ст., навчання III ст., самообслуговування II ст., пересування II ст., згідно з «Положенням про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності», затвердженого постановою КМУ від 03.12.2009 №1317, «Інструкцією про встановлення груп інвалідності, затвердженого наказом МОЗ України від 05.09.2011 №561, комісія вважає за можливе встановлення І «Б» групи інвалідності «з дитинства» безстроково (а.с.75).

Враховуючи незгоду з висновком Психіатричної МСЕК №1, справа ОСОБА_2 була направлена до ДЗ «Центральна МСЕК МОЗ України» для прийняття остаточного експертного висновку.

На засіданні ДЗ «Центральна МСЕК МОЗ України» в порядку заочної консультації розглянуто медико-експертну справу гр. ОСОБА_2 , 2002 р.н. з питання встановлення групи інвалідності. Враховуючи наявну патологію психічної сфери комісія вважає за можливе рекомендувати встановити особі І-Б безтерміново (лист від 03.02.2021 №56-13/81-54, а.с.76).

Вважаючи, що ОСОБА_2 має бути встановлена І-А група інвалідності, її опікун ОСОБА_1 звернувся до суду із цим позовом.

Суд зазначає, що спірні правовідносини між сторонами виникли внаслідок незгоди позивача із встановленням його доньці І-Б групи інвалідності, оскільки вважає, що їй має бути встановлена І-А група.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Основні засади створення правових, соціально-економічних, організаційних умов для усунення або компенсації наслідків, спричинених стійким порушенням здоров`я, функціонування системи підтримання особами з інвалідністю фізичного, психічного, соціального благополуччя, сприяння їм у досягненні соціальної та матеріальної незалежності, визначає Закон України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні» №2961-IV (далі Закон № 2961-IV).

У статті 1 Закону № 2961-IV наведено визначення термінів:

- особа з інвалідністю - особа зі стійким розладом функцій організму, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження її життєдіяльності, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист;

- інвалідність - міра втрати здоров`я у зв`язку із захворюванням, травмою (її наслідками) або вродженими вадами, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження життєдіяльності особи, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист;

- медико-соціальна експертиза - визначення на основі комплексного обстеження усіх систем організму конкретної особи міри втрати здоров`я, ступеня обмеження її життєдіяльності, викликаного стійким розладом функцій організму, групи інвалідності, причини і часу її настання, а також рекомендацій щодо можливих для особи за станом здоров`я видів трудової діяльності та умов праці, потреби у сторонньому догляді, відповідних видів санаторно-курортного лікування і соціального захисту для найповнішого відновлення усіх функцій життєдіяльності особи.

Відповідно до вимог статті 7 Закону №2961-IV, медико-соціальна експертиза повнолітніх осіб проводиться медико-соціальними експертними комісіями, а дітей-лікарсько-консультативними комісіями лікувально-профілактичних закладів.

Огляд повнолітніх осіб з порушеннями стану здоров`я, осіб з інвалідністю (за направленням відповідного лікувально-профілактичного закладу), дітей з порушеннями стану здоров`я та дітей з інвалідністю проводиться після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності даних, що підтверджують стійкий розлад функцій організму у зв`язку з фізичними, психічними, інтелектуальними та сенсорними порушеннями, зумовленими захворюванням, травмою (її наслідками) або вродженими вадами.

Залежно від ступеня стійкого розладу функцій організму, зумовленого захворюванням, травмою (її наслідками) або вродженими вадами, та можливого обмеження життєдіяльності при взаємодії із зовнішнім середовищем внаслідок втрати здоров`я особі, визнаній особою з інвалідністю, встановлюється перша, друга чи третя група інвалідності.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні», інвалідність як міра втрати здоров`я визначається шляхом експертного обстеження в органах медико-соціальної експертизи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я. Положення про медико-соціальну експертизу затверджується Кабінетом Міністрів України з урахуванням думок громадських об`єднань осіб з інвалідністю.

Процедуру проведення медико-соціальної експертизи хворим, що досягли повноліття, потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, особам з інвалідністю (далі - особи, що звертаються для встановлення інвалідності) з метою виявлення ступеня обмеження життєдіяльності, причини, часу настання, групи інвалідності, а також компенсаторно-адаптаційних можливостей особи, реалізація яких сприяє медичній, психолого-педагогічній, професійній, трудовій, фізкультурно-спортивній, фізичній, соціальній та психологічній реабілітації визначає Положення про медико-соціальну експертизу, яке затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 року №1317 (далі Положення №1317).

Згідно абзацу 1 пункту 3 Положення №1317, медико-соціальна експертиза проводиться особам, що звертаються для встановлення інвалідності, за направленням лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності відомостей, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності.

Відповідно до пункту 4 Положення №1317, медико-соціальну експертизу проводять медико-соціальні експертні комісії (далі - Комісії), з яких утворюються в установленому порядку центри (бюро), що належать до закладів охорони здоров`я при Міністерстві охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, управліннях охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій.

За приписами пункту 12 Положення №1317 Кримська республіканська, обласні, центральні міські комісії, зокрема, проводять у складних випадках огляд осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, за направленнями районних, міжрайонних, міських комісій.

За положеннями пункту 13 Положення №1317 Центральна медико-соціальна експертна комісія МОЗ, зокрема, проводить перевірку обґрунтованості рішень, прийнятих обласними, Київською та Севастопольською центральними міськими комісіями, і в разі необхідності скасовує їх; повторно оглядає осіб, які оскаржили рішення обласних, Київської та Севастопольської центральних міських комісій, перевіряє якість розроблених ними індивідуальних програм реабілітації, здійснює контроль за повнотою і якістю виконання програми;

У пунктах 17, 18 Положення №1317 закріплено, що медико-соціальна експертиза проводиться після повного медичного обстеження, проведення необхідних досліджень, оцінювання соціальних потреб особи з інвалідністю, визначення клініко-функціонального діагнозу, професійного, трудового прогнозу, одержання результатів відповідного лікування, реабілітації за наявності даних, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності. Відповідальність за якість медичного обстеження, своєчасність та обґрунтованість направлення громадян на медико-соціальну експертизу покладається на керівника лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я. Голова комісії або керівник закладу охорони здоров`я у разі виявлення фактів зловживання службовим становищем, службового підроблення або службової недбалості під час направлення хворих лікарсько-консультативними комісіями на огляд до комісій для встановлення інвалідності інформують у триденний строк про це правоохоронні органи.

Пунктом 19 Положення №1317 передбачено, що комісія проводить засідання у повному складі і колегіально приймає рішення. Відомості щодо результатів експертного огляду і прийнятих рішень вносяться до акта огляду та протоколу засідання комісії, що підписуються головою комісії та її членами і засвідчуються печаткою.

За наявності заперечень представників фондів соціального страхування комісія направляє особу, що звернулася для встановлення інвалідності, на додаткове медичне обстеження, яке проводиться без урахування висновку попередньої лікарсько-консультативної комісії. Остаточне рішення приймається комісією за результатами додаткового медичного обстеження, обсяги якого визначаються комісією з урахуванням характеру та важкості захворювання.

За приписами пункту 20 Положення №1317, комісія під час встановлення інвалідності керується Інструкцією про встановлення груп інвалідності, затвердженою МОЗ за погодженням з Мінсоцполітики та Радою Федерації незалежних профспілок України.

У разі коли голова або окремі члени комісії не згодні з прийнятим рішенням, їх думка зазначається в акті огляду комісії, який подається у триденний строк Кримській республіканській, обласній або центральній міській комісії, що приймає відповідне рішення із урахуванням результатів додаткового медичного обстеження та консультативного висновку головного спеціаліста відповідного профілю.

За змістом пункту 24 Положення №1317 комісія видає особі, яку визнано особою з інвалідністю або стосовно якої встановлено факт втрати професійної працездатності, довідку та індивідуальну програму реабілітації і надсилає у триденний строк виписку з акта огляду комісії органові, в якому особа з інвалідністю перебуває на обліку як отримувач пенсії чи державної соціальної допомоги (щомісячного довічного грошового утримання), що призначається замість пенсії, та разом з індивідуальною програмою реабілітації - органові, що здійснює загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виписку з акта огляду комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках та потреби у наданні додаткових видів допомоги.

Відповідно до п. 27 Положення №1317, підставою для встановлення I групи інвалідності є стійкі, значно вираженої важкості функціональні порушення в організмі, зумовлені захворюванням, травмою або уродженою вадою, що призводять до значного обмеження життєдіяльності особи, неспроможності до самообслуговування і спричиняють до виникнення потреби у постійному сторонньому нагляді, догляді або допомозі.

До I групи належать особи з найважчим станом здоров`я, які повністю не здатні до самообслуговування, потребують постійного стороннього нагляду, догляду або допомоги, абсолютно залежні від інших осіб у виконанні життєво важливих соціально-побутових функцій або які частково здатні до виконання окремих елементів самообслуговування.

Критеріями встановлення I групи інвалідності є ступінь втрати здоров`я, що спричиняє обмеження однієї чи декількох категорій життєдіяльності особи у значному III ступені:

нездатність до самообслуговування чи повна залежність від інших осіб;

нездатність до пересування чи повна залежність від інших осіб;

нездатність до орієнтації (дезорієнтація);

нездатність до спілкування;

нездатність контролювати свою поведінку;

значні обмеження здатності до навчання;

нездатність до окремих видів трудової діяльності.

До підгрупи А I групи інвалідності належать особи з виключно високим ступенем втрати здоров`я, який спричиняє до виникнення потреби у постійному сторонньому нагляді, догляді або допомозі інших осіб і фактичну нездатність до самообслуговування.

Критеріями встановлення підгрупи А I групи інвалідності є ступінь втрати здоров`я, що спричиняє повну нездатність до самообслуговування та повну залежність від інших осіб (необхідність постійного стороннього нагляду, догляду або допомоги).

До підгрупи Б I групи інвалідності належать особи з високим ступенем втрати здоров`я, який спричиняє значну залежність від інших осіб у виконанні життєво важливих соціально-побутових функцій і часткову нездатність до виконання окремих елементів самообслуговування.

Критеріями встановлення підгрупи Б I групи інвалідності є ступінь втрати здоров`я, що спричиняє втрату можливості самостійного задоволення з допомогою технічних засобів і за умови відповідного облаштування житла більшості життєво необхідних фізіологічних та побутових потреб.

Особи з інвалідністю I групи із значно вираженим обмеженням життєдіяльності можуть навчатися та проводити різні види трудової діяльності за умови їх забезпечення засобами компенсації фізичних дефектів або порушених функцій організму, здійснення реабілітаційних заходів, створення за необхідності спеціальних умов праці, у тому числі вдома.

Міністерство охорони здоров`я України Наказом від 05.09.2011 №561 затверджено Інструкцію про встановлення груп інвалідності.

Відповідно до п.п.3.1.3 п. 3.1 вказаної Інструкції, група інвалідності IА встановлюється при таких захворюваннях: психічні розлади зі стійкими, значно вираженими психопатологічними синдромами (деменція; олігофренія: ідіотія, імбецильність; слабоумство внаслідок шизофренії та епілепсії).

Відповідач 1 заперечуючи проти позову вказував на те, що у ОСОБА_2 наявна патологію психіки у вигляді: помірна розумова відсталість без розладів поведінки. Епісиндром з поліморфними нападами, спроможність хворої до трудової діяльності III ст., контролю за своєю поведінкою III ст., спілкування III ст., навчання III ст., самообслуговування II ст., пересування II ст., а тому була встановлена саме І Б група інвалідності.

В той же час, суд зазначає, що відповідно до Висновку судово-психіатричного експерта №25 від 21.01.2021, ОСОБА_2 виявляє ознаки важкої розумової відсталості (в ступені різко вираженої імбецильності згідно МКХ-ІХ), внаслідок чого не може розуміти значення свої дій та керувати ними.

Також, у зазначеному Висновку вказано, що ОСОБА_2 має відставання у розумовому і фізичному розвитку з дитинства, поява судових нападів з втратою свідомості після прививки АКДС, епінапади схороняються й по сьогодення з частотою 1 раз на 2 місяці, перебувала на обліку у лікаря невролога, була інвалідом дитинства, нездатність до навчання, облік у лікаря психіатра, не сформовані трудові навики та навики самообслуговування, соціальна дезадаптація, інвалідізація. Приймає протисудомну терапію. При теперішньому обстеженні, на тлі розсіяної неврологічної симптоматики, виявляє: недорозвинення пам`яті, мислення, емоцій і волі, відсутність навиків письма, читання, рахунку, здібність до виконання тільки елементарних інструкцій, відсутність критики до свого стану. Ступінь наявних порушень такий, що позбавляє його здатності розуміти значення своїх дій і керувати ними. Не називає своє ім`я, прізвище, по батькові, рік народження, домашню адресу, дезорієнтована у місці і часі, питання, що ставляться, найчастіше не осмислює, емоції примітивні, мети проведення експертизи не розуміє, навики письма, читання, рахунку не сформовані…

Отже, у даному випадку, ОСОБА_2 , у відповідності до Висновку судово-психіатричного експерта №25 від 21.01.2021, має захворювання - різко виражену імбецильність, що, у відповідності до п.п.3.1.3 п. 3.1 Інструкції №561 є підставою для встановлення група інвалідності IА.

Пунктом 1.10 Інструкції №561 встановлено, що при огляді у МСЕК проводяться: вивчення документів, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлене захворюваннями, наслідками травм або вродженими вадами, які спричиняють обмеження нормальної життєдіяльності особи; опитування хворого; об`єктивне обстеження та оцінка стану всіх систем організму, необхідних лабораторних, функціональних та інших методів дослідження усіма членами комісії.

Тобто, виходячи з приписів зазначених вище норм чинного законодавства, рішення МСЕК приймається після повного медичного обстеження особи і проведення досліджень лікувально-профілактичним закладом охорони здоров`я, на підставі медичних документів та за результатами об`єктивного обстеження особи членами комісії.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 30.11.2020 у справі №200/14695/19-а (адміністративне провадження № К/9901/19298/20), при розгляді по суті спору у справах, у яких оспорюються рішення МСЕК, суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певного висновку, оскільки суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка підставності висновку МСЕК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права. Суди вправі перевіряти законність висновку МСЕК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку на підставі приписів Інструкції про встановлення груп інвалідності, Положення про медико-соціальну експертизу та Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності.

Проте, суд зазначає, що у даному випадку, наявність у ОСОБА_2 , різко вираженої імбецильності, що, у відповідності до п.п.3.1.3 п. 3.1 Інструкції №561, що є підставою для встановлення групи інвалідності I-А, встановлена Висновком судово-психіатричного експерта №25 від 21.01.2021. Отже, відповідачем 1 порушено процедуру прийнятті рішення, що виразилась у неповному дослідженні всіх документів, як того вимагають приписи Інструкції №561.

Таким чином, з огляду на зазначене вище, суд вважає, що наявні у справі докази свідчать, що ОСОБА_2 , має захворювання, яке у відповідності до п.п.3.1.3 п. 3.1 Інструкції №561 є підставою для встановлення група інвалідності IА.

Отже, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги щодо:

визнання протиправною бездіяльність відповідача 1 щодо не встановлення доньці позивача ОСОБА_2 1-А групи інвалідності з дитинства, безстроково, а встановлення доньці ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 - 1-Б групи інвалідності з дитинства, безстроково;

зобов`язання відповідача 1 повторно розглянути питання щодо встановлення доньці ОСОБА_2 2002 р.н. 1-А (першої А) групи інвалідності (безстроково).

В той же час, у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог, спрямованих до ДЗ «Центральна медико-соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоров`я України» щодо визнання протиправною бездіяльність щодо не надання рекомендації встановлення доньці ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 - 1-А (першої А) групи інвалідності з дитинства, безстроково, а надання рекомендації встановлення доньці ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 - 1-Б (першої Б) групи інвалідності з дитинства, безстроково.

Суд зазначає, що зі змісту листа ДЗ «Центральна медико-соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоров`я України» від 03.02.2021 №56-13/81-54 вбачається, що відповідач 2 рекомендував відповідачу 1 встановити ОСОБА_2 І-Б групу безтерміново.

Отже, вказане свідчить про рекомендаційних характер такого висновку, що в свою чергу, не тягне обов`язкового виконання такої рекомендації.

Таким чином, вказане свідчить про відсутність порушення ДЗ «Центральна медико-соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоров`я України» прав та інтересів позивача.

При цьому, щодо можливості втручання суду у дискреційні повноваження відповідача у спірних правовідносинах, суд зазначає наступне.

Згідно приписів частини першої статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як випливає зі змісту Рекомендації № R (80) 2 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980 року під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 2 ст. 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Водночас, правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003).

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Так, позивач просить суд зобов`язати відповідача 1 повторно розглянути питання щодо встановлення доньці ОСОБА_2 2002 р.н. 1-А (першої А) групи інвалідності (безстроково).

Для ефективного захисту позивача, під час виконання відповідачем 1 рішення суду щодо розгляду питання щодо встановлення ОСОБА_2 1-А (першої А) групи інвалідності (безстроково), суд вважає за необхідне зазначити, що захворювання, яка має ОСОБА_2 є підставою для встановлення їй саме І-А групи інвалідності.

Отже, задоволення вказаної позовної вимоги не є втручанням у дискреційні повноваження відповідача 1.

Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 2 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до ст. 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Позивач звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях, на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» №3674-VI від 08.07.2011.

Керуючись статтями 241, 243-246, 250 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Психіатричної МСЕК № 1 КУ «Обласний центр медико соціальної експертизи» Запорізької обласної ради (69063, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 44); Державного закладу «Центральна медико-соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоров`я України» (04053, м. Київ, вул. Юрія Коцюбинського, буд. 9, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Психіатричної МСЕК № 1 КУ «Обласний центр медико - соціальної експертизи» ЗОР щодо встановлення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - 1-Б групи інвалідності з дитинства, безстроково.

Визнати протиправною бездіяльність Психіатричної МСЕК № 1 КУ «Обласний центр медико - соціальної експертизи» ЗОР щодо не встановлення доньці ОСОБА_1 - ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 - 1-А групи інвалідності з дитинства, безстроково.

Зобов`язати Психіатричну МСЕК № 1 КУ «Обласний центр медико - соціальної експертизи» ЗОР повторно розглянути питання щодо встановлення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 І-А (першої А) групи інвалідності (безстроково), з урахуванням висновків суду, викладених у мотивувальній частині цього рішення.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 16.09.2021.

Суддя Ю.В. Калашник