Справа № 175/1293/21 (2-а/175/7/21)
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2021-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

15 вересня 2021 року м. Дніпросправа № 175/1293/21 (2-а/175/7/21)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Ясенової Т.І. (доповідач),

суддів: Головко О.В., Суховарова А.В.,

за участю секретаря судового засідання Цвєткової К.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 06.07.2021 (головуючий суддя Бойко О.М.) за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області, Інспектора патрульної поліції роти №3 батальйону №3 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області капрала поліції Цицори Карини Андріївни про скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом (з урахуванням уточненого позову а.с.10-17) до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області, Інспектора патрульної поліції роти №3 батальйону №3 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області капрала поліції Цицори Карини Андріївни, в якому просив скасувати постанову серії ЕАН № 3967911 від 25.03.2021 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 КУпАП, провадження у справі закрити.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що 25.03.2021 інспектором патрульної поліції роти №3 батальйону №3 УПП в Дніпропетровській області капралом поліції, Цицорою К.А. складено постанову серія ЕАН №3967911 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. за порушення правил користування ременями безпеки. Позивач зазначив, що вранці 25.03.2021 він перебував у транспортному засобі ВАЗ 2107 державний номер НОМЕР_1 , який стояв поблизу його гаража на узбіччі дороги по вул. В.Сухомлинського, 63А, смт. Слобожанське, Дніпровський район, Дніпропетровська область. В цей час до позивача під`їхав автомобіль патрульної поліції та інспектор патрульної поліції повідомив про те, що начебто позивач керуючи транспортним засобом, який обладнаний пасивними засобами безпеки, був не пристебнутий ременями безпеки, чим порушив 2.3 в) ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 5 ст. 121 КУпАП. Відповідач всупереч положень ч.2 ст.77 КАС України докази, які б свідчили про правомірність прийнятого ним рішення, суду не надав. Таким чином, винесена постанова по справі про адміністративне правопорушення в даному випадку порушує права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 06.07.2021 позов задоволено. Скасовано постанову серія ЕАН №3967911 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, складену інспектором патрульної поліції роти №3 батальйону №3 УПП в Дніпропетровській області капралом поліції Цицорою Кариною Андріївною від 25.03.2021 року та накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн., провадження по справі про адміністративне правопорушення закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Доводи заявника апеляційної скарги зводяться до того, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення. Оспорювана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідно до ч. 5 ст. 121 КУпАПП та накладення штрафу в розмірі 510 грн. є обґрунтована. Також відповідач зазначає, що достатнім доказом правомірного свого рішення є відповідні пояснення поліцейського, який виніс оскаржувану постанову та свідчення поліцейських свідків, які були в одному екіпажі з поліцейським, який виніс постанову. Крім того, заявник апеляційної скарги посилається на те, що обов`язок по доказуванню покладається не лише на відповідача, а і на позивача. Скаржник вважає вказану постанову законною, такою, яка складена вірно, а позов є не доведеним і безпідставним.

Позивач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу.

Сторони повідомлені належним чином про дату, час та місце судового розгляду, в судове засідання 15.09.2021 не з`явились, своїх представників не направили, з клопотанням про відкладення судового розгляду до суду не зверталися.

З огляду на це, враховуючи норми ч. 2 ст. 313 КАС України, справу розглянуто без участі сторін.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 25.03.2021 відносно ОСОБА_1 , інспектором патрульної поліції роти №3 батальйону №3 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області капрал поліції Цицора Кариною Андріївною винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН №3967911 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн.

Відповідно до змісту оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 25.03.2021 о 05:31 год. в м. Дніпро по вул. В. Сухомлинського 63, керуючи транспортним засобом ВАЗ 2107 державний номер НОМЕР_1 , який обладнаний пасивними засобами безпеки, був не пристебнутий ременями безпеки, чим порушив 2.3 «в» ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.5 ст.121 КУпАП.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувана постанова у справі не може слугувати носієм доказової інформації, оскільки інформація, відображена в ній, не підтверджена будь-якими засобами доказування.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, інспектор поліції, як суб`єкт владних повноважень, правомірності свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не довів.

Суд апеляційної інстанції погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п. 2.3 «в» ПДР України, крім іншого, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.

Частина 5 ст.121 КпАП зазначає, що порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 1 ст. 247 КУпАП передбачено, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення, а наявність такої події доводиться шляхом надання доказів.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Саме презумпція вини суб`єкта владних повноважень є ознакою, яка відрізняє Кодекс адміністративного судочинства від інших процесуальних законів. Отже, в цьому випадку обов`язок доведення правомірності винесеного службовою особою скаржника рішення покладається саме на нього, як суб`єкта владних повноважень.

Також, згідно зі ст.ст. 73, 74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Будь-які сумніви та протиріччя, які виникають при розгляді адміністративного позову про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення суд тлумачить на користь особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, дотримуючись приписів ст. 62 Конституції України.

В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження факту вчинення позивачем правопорушення передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що суб`єктом владних повноважень не доведено вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Посилання заявника апеляційної скарги на те, що обов`язок по доказуванню покладається не лише на відповідача, а і на позивача, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Таким чином, з огляду на предмет спору у цій справі, саме на відповідача покладено обов`язок довести правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Безпідставними суд апеляційної інстанції вважає і посилання заявника апеляційної скарги на те, що під час винесення оскаржуваного рішення поліцейський діяв у межах повноважень та у спосіб, що визначений Законом, оскільки вказані доводи не можуть бути підставою для висновків щодо обґрунтованості оскарженого рішення, так як виконання поліцейським своїх обов`язків у відповідності до Закону України «Про Національну поліцію», не звільняє останнього обов`язку обґрунтувати належними доказами прийняті ним рішення.

Проаналізувавши встановлені обставини справи у сукупності, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що доводи викладені, в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції, яким при розгляді адміністративної справи всебічно і об`єктивно встановлено обставини справи, оскаржене рішення суду винесене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, в ньому повно відображені обставини, що мають значення для справи, а висновки щодо встановлених обставин і правові наслідки є вірними, а тому немає підстав для його скасування.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 06.07.2021 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та за приписами частини 3 статті 272 КАС України є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя Т.І. Ясенова

суддя О.В. Головко

суддя А.В. Суховаров