Справа № 200/2572/21-а
Суддя: Бєломєстнов О.Ю.
Дата ухвалення: 2021-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2021 р. Справа№200/2572/21-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Бєломєстнова О.Ю.

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

10.03.2021 року позивач - ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, місцезнаходження: Донецька область, м. Маріуполь, вул. Зелінського, 27а), у якому просить:

- визнати протиправними дії Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо ухилення від перерахунку пенсії ОСОБА_1 у 2017 році та у 2020 році;

- зобов`язати Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з перерахунком за кожні відпрацьовані 2 роки з виключенням з підрахунку пенсії періоду 2001-2005 років та включити в підрахунок періоду 1995 року-2000 року, з усіма індексаціями;

- стягнути з Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на користь ОСОБА_1 58 255,32 грн. за період з липня 2017 року по лютий 2021 року.

У позовній заяві позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що він з 08.12.2014 року отримує пенсію за віком. Зазначив, що в заяві про призначення пенсії побажав виключити з підрахунку період 2001-2005 років та включити в підрахунок період 1995-2000 року (довідку про заробітну плату надав).

Позивач, відпрацювавши 2 роки (станом на 01.07.2017 року) після призначення пенсії, 19.02.2018 року подав заяву до відповідача на перерахунок пенсії. При цьому знов виявив бажання виключити з підрахунку період 2001-2005 років та включити в підрахунок період 1995-2000 року (довідку про заробітну плату надав). Рішенням відповідача № 89 від 22.03.2018 року позивачу було відмовлено в перерахунку пенсії.

Станом на 30.06.2020 року позивач відпрацював ще два роки, тому 01.12.2020 року знову подав заяву до відповідача про перерахунок пенсії. Однак, відповідач заяву відхилив, та листом від 26.01.2021 року рекомендував йому звернутися до суду. Крім того, відповідно до зробленого позивачем розрахунку останній вважає, що відповідач повинен доплатити йому 58255,32 грн. за період з липня 2017 року. Наведене стало підставою його звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 15.03.2021 року позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк - 10 днів з моменту отримання копії ухвали для усунення недоліків позовної заяви.

31.03.2021 року через відділ документообігу та діловодства суду позивач надав документи на виконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, зокрема заяву про поновлення строку звернення до суду.

Ухвалою суду від 05.04.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

02.06.2021 року ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. Продовжено на 30 днів строк проведення підготовчого провадження у справі.

Ухвалою суду від 23.06.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

20.07.2021 року ухвалено перейти до розгляду справи у порядку письмового провадження.

05.05.2021 року відповідач через відділ діловодства та документообігу суду надав відзив на адміністративний позов, з якого слідує наступне. ОСОБА_1 , у зв`язку із досягненням 60 років, 14.01.2015 року звернувся до управління із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Протоколом від 13.02.2015 року управлінням призначено з 09.12.2014 року позивачу пенсію за віком.

Стаж роботи позивача станом на день призначення становив 39 років 05 місяців 22 дні або 473 місяців. Відповідно до ст. 40 Закону України Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (в редакції від 01.01.2015 року), при обчисленні пенсії ОСОБА_1 може бути виключено із заробітної плати 10% тривалості страхового стажу, тобто 47 місяців (473*10%).

Згідно із заявою від 14.01.2015 року про призначення пенсії позивач просив виключити із підрахунку заробітної плати період з 01.01.2001 року по 31.12.2005 року або провести це автоматичним способом. Враховуючи, що період з 01.01.2001 року по 31.12.2005 року становить 60 календарних місяців, а станом на день призначення пенсії ОСОБА_1 здобув право на виключення із заробітної плати лише 47 місяців, період оптимізації заробітної плати проведено автоматичним способом (виключено із заробітної плати період із 47 місяців - з 01.12.2000 року по 31.10.2004 року).

Крім того, до заяви про призначення пенсії позивачем не було додано довідку про розмір заробітної плати за період страхового стажу до 01.07.2000 року. Протягом 2017 року позивачем не було подано заяву про перерахунок пенсії із додаванням стажу роботи, заробітної плати.

19.02.2018 року заявником надано до управління заяву про перерахунок пенсії у зв`язку із припиненням трудової діяльності. До заяви було додано трудову книжку, згідно з якою позивач припинив трудову діяльність 30.11.2017 року. Рішенням Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області від 22.03.2018 року №89 ОСОБА_1 було відмовлено в перерахунку пенсії у зв`язку із припиненням трудової діяльності через ненадання позивачем даних про звільнення з підприємства Фірма «ФБС Аудит».

Зазначає, що позивачу з 01.04.2018 року проведено автоматичний перерахунок пенсії із додаванням стажу роботи та заробітної плати за періоди з 01.02.2015 року по 29.02.2016 року та з 01.09.2016 року по 31.01.2018 року. Загальний стаж роботи позивача після перерахунку пенсії склав 41 рік 11 місяців 22 дні або 503 місяці. При перерахунку пенсії із заробітної плати виключено 10% від загальної тривалості страхового стажу 503*10% дорівнює 50 місяців (період визначено в автоматичному режимі з 01.02.2001 року по 31.03.2005 року). Підстав для виключення із заробітної плати при автоматичному перерахунку пенсії з 01.04.2018 року заробітної плати за 60 календарних місяців з 01.01.2001 року по 31.12.2005 року немає, оскільки цей період становить більше 10% від наявного страхового стажу позивача.

З 01.04.2020 року позивачу проведено черговий автоматичний перерахунок пенсії. Крім того, з 01.05.2020 року та з 01.03.2021 року позивачу проведено чергові перерахунки пенсії - індексація заробітної плати.

01.12.2020 року позивачем подано через Веб-портал Пенсійного фонду України заяву про перерахунок пенсії, до якої були додані копії військового квитка, трудової книжки, паспорту, індивідуального податкового номеру, довідку фірми «ФБС.Аудит» про розмір заробітної плати. Однак, довідка про заробітну плату для обчислення пенсії фірми «ФБС. Аудит» не містить даних про перерахунок заробітної плати з інших грошових одиниць в гривні за період з 01.01.1994 року по 31.08.1996 року. За таких обставин, рішенням управління від 03.12.2020 року №499 позивачу було відмовлено в перерахунку пенсії.

У зв`язку з наведеним відповідач вважає безпідставними вимоги позивача в частині обчислення його пенсії у 2017 році та у 2020 році з виключенням з підрахунку заробітної плати період 60 календарних місяців з 2001 року по 2005 рік та включенням даних про розмір заробітної плати за період з 1995 року по 2000 рік. Розмір суми доплати може бути визначено управлінням тільки після проведення позивачу перерахунку пенсії. Просить суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

11.05.2021 року позивач через відділ діловодства та документообігу суду надав відповідь на відзив, з якої слідує наступне. Позивач погодився з відповідачем в тому, що маючи 4,5 роки після пенсійного стажу на два перерахунки пенсії він не може розраховувати. На момент подачі заяви у лютому 2018 року позивач відпрацював більше 2,5 років та мав право на перерахунок пенсії з лютого 2018 року. Згідно ст.40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» для розрахунку пенсії береться середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Тобто, перед 2018 року мають бути 2015-2017 роки, а відповідач взяв 2014-2016 роки.

Просить суд визнати протиправними дії відповідача щодо ухилення від перерахунку пенсії позивачу у лютому 2018 року та перерахунок з недоліками в квітні 2018 року з наступними індексаціями. Зобов`язати відповідача провести перерахунок та виплату пенсії позивачу з лютого 2018 року (з усіма наступними індексаціями) з виключенням з підрахунку пенсії зарплат позивача періоду періоду 2001-2003 років та включенням в підрахунок зарплат періоду 1999-2000 року. Задовольнити позовні вимоги позивача, стягнувши з відповідача 60095,85 грн. недоданої пенсії за період з лютого 2018 року по квітень 2021 року.

Дослідивши подані сторонами докази, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 , виданим 06.01.2000 року.

Відповідач - Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (, місцезнаходження: Донецька область, м. Маріуполь, вул. Зелінського, 27а). Згідно пункту 4 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 № 28-2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.01.2015 за №41/26486, управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань: призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до законодавства (підпункт 7); забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством (підпункт 8).

Як вбачається із заяви від 14.01.2015 року про призначення пенсії відповідно до ст.26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, позивач просив виключити із підрахунку заробітної плати період з 01.01.2001 року по 31.12.2005 року або провести такий перерахунок автоматичним способом.

Органом Пенсійного фонду призначено з 09.12.2014 року позивачу пенсію за віком згідно ст.26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, що підтверджується протоколом № 283 від 13.02.2015 року. Стаж роботи позивача станом на день призначення становив 39 років 05 місяців 22 дні або 473 місяці.

19.02.2018 року позивачем було подано до відповідача заяву про перерахунок пенсії у зв`язку із припиненням трудової діяльності.

Рішенням Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області від 22.03.2018 року №89 ОСОБА_1 було відмовлено в перерахунку пенсії у зв`язку із припиненням трудової діяльності через ненадання позивачем документів, які підтверджують закінчення трудових відносин з підприємством ПП «Альянс-ПС».

Сторонами по справі не надано суду доказів оскарження позивачем зазначеного рішення органу Пенсійного фонду до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області або в судовому порядку.

Як вбачається з рішення Центрального об`єднаного управління ПФУ м. Маріуполя № 33 від 13.04.2018 року, позивачу проведено з 01.04.2018 року автоматичний перерахунок пенсії із додаванням стажу роботи та заробітної плати (загальний стаж роботи позивача після перерахунку пенсії склав 41 рік 11 місяців 22 дні або 503 місяці), згідно абзацу 1 частини 4 статті 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Рішенням Центрального об`єднаного управління ПФУ м. Маріуполя № 33 від 23.02.2019 року позивачу проведено з 01.03.2019 року автоматичний перерахунок пенсії після масової індексації пенсій відповідно до постанови КМУ № 124 від 20.02.2019 року.

Згідно рішення Центрального об`єднаного управління ПФУ м. Маріуполя № 33 від 03.04.2020 року позивачу проведено з 01.04.2020 року автоматичний перерахунок пенсії із додаванням стажу роботи (загальний стаж роботи позивача після перерахунку пенсії склав 42 рік 11 місяців 22 дні або 515 місяців) відповідно до абзацу 3 частини 4 статті 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Рішенням Центрального об`єднаного управління ПФУ м. Маріуполя № 33 від 23.04.2020 року позивачу проведено з 01.05.2020 року автоматичний перерахунок пенсії після масової індексації пенсій відповідно до постанови КМУ № 251 від 01.04.2020 року.

З листа Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області за № 0580-02-8/17244 від 06.10.2020 року вбачається, що позивача проінформовано про проведені розрахунки та повідомлено, що пенсія ОСОБА_1 обчислена у відповідності до чинного законодавства за документами, наявними в пенсійній справі.

01.12.2020 року позивачем подано через Веб-портал Пенсійного фонду України заяву про перерахунок пенсії відповідно до ч.4 ст.42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, до якої було додано копії військового квитка, трудової книжки, паспорту, довідки про індивідуальний податковий номер, довідку фірми «ФБС.Аудит» про розмір заробітної плати від 19.11.2020 року.

Рішенням відповідача від 03.12.2020 року №499 позивачу було відмовлено в перерахунку пенсії. Спірне рішення обґрунтовано тим, що враховувати довідку про заробітну плату від 19.11.2020 року при перерахунку неможливо, оскільки вона не відповідає вимогам Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій № 22-1, листа Міністерства соціального захисту населення України від 09.10.1996 року № 01-3/1375-02-6: в довідці відсутній штамп, вихідний номер, відсутня довідка, що підтверджує право керівника вчиняти підпис за головного бухгалтера.

Сторонами по справі не надано суду доказів оскарження позивачем зазначеного рішення органу Пенсійного фонду до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області або в судовому порядку.

Згідно рішення Центрального об`єднаного управління ПФУ м. Маріуполя № 33 від 23.02.2021 року позивачу проведений з 01.03.2021 року автоматичний перерахунок пенсії індексація заробітку (масовий).

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 19 квітня 1993 року у справі «Краска проти Швейцарії» встановлено: «Ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважають важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути «почуті», тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами».

Так, завданням адміністративного судочинства, як визначено у ч. 1 ст. 2 КАС України, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист у спосіб, визначений в цій статті.

Статтею 55 Конституції України визначено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

У Рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначено, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч. 2 ст. 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист. Право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення (ст. 55 Конституції України).

У своєму позові ОСОБА_1 зазначив про порушення його прав, яке обґрунтував двома доводами:

- протиправністю нездійснення відповідачем перерахунку його пенсії із застосуванням періодів, про які він просив;

- різницею між розміром пенсії, який визначений відповідачем та розміром пенсії, підрахованим позивачем самостійно.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд приходить до наступних висновків.

Статтею 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (в редакції від 01.01.2015 року, далі - Закон № 1058-IV) особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Згідно до ст. 45 Закону №1058-IV пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Судом встановлено, що позивач у зв`язку із досягненням 60 років 14.01.2015 року звернувся до управління із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону № 1058-IV.

Відповідно до ст. 40 Закону № 1058-IV (в редакції від 01.01.2015 року) для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами у період до 1 січня 2016 року або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року незалежно від перерв.

За вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі. Додатково за бажанням особи можуть бути виключені періоди строкової військової служби, навчання, догляду за інвалідом І групи або дитиною-інвалідом віком до 16 років, за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, за період з 1 липня 2000 року до 1 січня 2005 року, а також періоди, коли особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню відповідно до пунктів 8, 13 і 14 статті 11 цього Закону. У всіх випадках, крім випадку, передбаченого абзацом другим цієї частини, період, за який враховується заробітна плата, не може бути меншим, ніж 60 календарних місяців.

Згідно розрахунку стаж роботи позивача на день призначення пенсії (09.12.2014 року) становив 39 років 05 місяців 22 дні або 473 місяці.

Відповідно до ст. 40 Закону № 1058-IV (в редакції від 01.01.2015 року) при обчисленні пенсії ОСОБА_1 може бути виключено із заробітної плати 10% тривалості страхового стажу, тобто 47 місяців (473*10%).

Згідно із заявою від 14.01.2015 року про призначення пенсії позивач просив виключити із підрахунку заробітної плати період з 01.01.2001 року по 31.12.2005 року або провести це автоматичним способом.

Судом встановлено, що період з 01.01.2001 року по 31.12.2005 року становить 60 календарних місяців, а станом на день призначення пенсії ОСОБА_1 здобув право на виключення із заробітної плати не більше 47 місяців, тому період оптимізації заробітної плати проведено автоматичним способом - виключено із заробітної плати період із 47 місяців з 01.12.2000 року по 31.10.2004 року (а.с.69,70).

У зв`язку з наведеним вбачається обґрунтованим виключення відповідачем із заробітної плати позивача зазначеного періоду при призначенні пенсії, замість періоду з 01.01.2001 року по 31.12.2005 року. Отже, суд дійшов висновку, що відповідач діяв на підставі Закону № 1058-IV (в редакції від 01.01.2015 року) під час призначення позивачу пенсії за віком.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону № 1058-IV (в редакції від 01.01.2015 року) заробітна плата за період страхового стажу до 01.07.2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату, виданих у порядку встановленому законодавством, а за період страхового стажу починаючи з 01.07.2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Разом з тим, до заяви про призначення пенсії позивачем не було додано довідку про розмір заробітної плати за період страхового стажу до 01.07.2000 року (а.с.74).

Крім того, подані сторонами документи не містять доказів надання позивачем протягом 2017 року заяви про перерахунок його пенсії із додаванням стажу роботи, заробітної плати.

Стосовно позовних вимог про проведення перерахунку та виплату пенсії позивачу з лютого 2018 року (з усіма наступними індексаціями) з виключеннями з підрахунку пенсії заробітної плати останнього за період з 2001-2003 років та включенням в підрахунок зарплат періоду з 1999-2000 років, суд зазначає наступне.

19.02.2018 року позивачем було подано до відповідача заяву про перерахунок пенсії у зв`язку із припиненням трудової діяльності (а.с.97).

Відповідно до п. 2.21 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 року документами, які підтверджують, що особа не працює (не проводить діяльність, пов`язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування) зокрема є: трудова книжка, індивідуальні відомості про застраховану особу та відомості про відсутність інформації про державну реєстрацію фізичної особи підприємця.

Рішенням Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області від 22.03.2018 року №89 ОСОБА_1 було відмовлено в перерахунку пенсії у зв`язку із припиненням трудової діяльності через ненадання позивачем документів, які підтверджують закінчення трудових відносин з підприємством ПП «Альянс-ПС» (а.с.95,96).

Сторонами по справі не надано суду доказів оскарження позивачем зазначеного рішення органу Пенсійного фонду до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області або в судовому порядку.

Відповідно до ч. 4 ст. 42 Закону України №1058 (в редакції від 11.10.2017 року), у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі.

За бажанням пенсіонера перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії.

Органи Пенсійного фонду щороку з 01 квітня без додатково звернення особи проводять перерахунки пенсії тим особам, які на 1 березня року, в якому здійснюється перерахунок, набули право на проведення перерахунку, передбаченого абазами першим- третім цієї частини, на найбільш вигідних умовах. Порядок такого перерахунку пенсії встановлюється правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Обчислення страхового стажу, який дає право на перерахунок пенсії відповідно до цієї статті, здійснюється не раніше дня, що настає за днем, по який обчислено страховий стаж під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії.

Враховуючи, що редакція Закону №1058, якою надано право на проведення автоматичних перерахунків пенсії введено в дію з 11.10.2017 року, ОСОБА_1 з 01.04.2018 року проведено автоматичний перерахунок пенсії із додаванням стажу роботи та заробітної плати за періоди з 01.02.2015 року по 29.02.2016 року та з 01.09.2016 року по 31.01.2018 року. Зазначене підтверджується рішенням Центрального об`єднаного управління ПФУ м. Маріуполя № 33 від 13.04.2018 року.

Загальний стаж роботи позивача після зазначеного перерахунку пенсії склав 41 рік 11 місяців 22 дні або 503 місяці.

За приписами ст. 40 Закону №1058 при перерахунку пенсії із заробітної плати було виключено 10% від загальної тривалості страхового стажу 503*10%= 50 місяців (період визначено в автоматичному режимі з 01.02.2001 оку по 31.03.2005 року).

Аналіз вищенаведених обставин свідчить про відсутність підстав для виключення із заробітної плати позивача при автоматичному перерахунку пенсії з 01.04.2018 року заробітної плати за 60 календарних місяців з 01.01.2001 року по 31.12.2005 року, оскільки цей період становить більше 10% від наявного страхового стажу позивача.

Крім того, суд наголошує на тому, що позивачем у заяві про перерахунок пенсії від 19.02.2018 року не було зазначено бажаного періоду щодо виключення його зі підрахунку заробітної плати. Відтак відповідач обґрунтовано використовував наявні у нього дискреційні повноваження.

Стосовно посилань позивача на ухилення відповідача від перерахунку йому пенсії у 2020 році, суд зазначає наступне.

Згідно рішення Центрального об`єднаного управління ПФУ м. Маріуполя № 33 від 03.04.2020 року, позивачу було проведено з 01.04.2020 року автоматичний перерахунок пенсії із додаванням стажу роботи (загальний стаж роботи позивача після перерахунку пенсії склав 42 рік 11 місяців 22 дні або 515 місяців), згідно абзацу 3 частини 4 статті 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

01.12.2020 року позивачем подано через Веб-портал Пенсійного фонду України заяву про перерахунок пенсії відповідно до ч.4 ст.42 Закону №1058, до якої було додано копії військового квитка, трудової книжки, паспорту, індивідуального податкового номеру, довідку фірми «ФБС.Аудит» про розмір заробітної плати від 19.11.2020 року.

Рішенням Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 03.12.2020 року №499 позивачу було відмовлено в перерахунку пенсії згідно заяви від 01.12.2020 року. Спірне рішення обґрунтовано тим, що розглянувши надані документи вирішено не враховувати довідку про заробітну плату від 19.11.2020 року, оскільки вона не відповідає вимогам Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 року, листа Міністерства соціального захисту населення України від 09.10.1996 року № 01-3/1375-02-6. В довідці відсутній вихідний номер та кутовий штамп. Також відсутня довідка, що підтверджує право підпису керівника та головного бухгалтера.

При цьому, сторонами по справі не надано суду доказів оскарження позивачем зазначеного рішення до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області або в судовому порядку. Позивач не навів аргументів незгоди з даним рішенням відповідача, не оскаржив його у передбачений законом спосіб.

З наведеного слідує, що відповідачем 01.04.2020 року було здійснено перерахування пенсії позивачу згідно абзацу 3 частини 4 статті 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Стосовно посилань позивача на необхідність індексації пенсійних виплат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 42 Закону №1058, для забезпечення індексації пенсії щороку проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

Показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, щороку збільшується на коефіцієнт, що відповідає 50 відсоткам показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.

У разі відсутності дефіциту коштів Пенсійного фонду для фінансування виплати пенсій у солідарній системі розмір щорічного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, передбачений абзацом другим цієї частини, може бути збільшений, але не повинен перевищувати 100 відсотків показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.

Розмір, дата та порядок такого збільшення визначаються у межах бюджету Пенсійного фонду за рішенням Кабінету Міністрів України з урахуванням мінімального розміру збільшення, визначеного абзацом другим цієї частини.

Відповідно до п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 року №124 Питання проведення індексації пенсій у 2019 році у 2019 році перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону №1058, затвердженим цією постановою, проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, в розмірі 1,17.

Судом встановлено, що рішенням Центрального об`єднаного управління ПФУ м. Маріуполя № 33 від 23.02.2019 року, позивачу проведено з 01.03.2019 року автоматичний перерахунок пенсії після масової індексації пенсій відповідно до постанови КМУ № 124 від 20.02.2019 року.

Крім того, рішенням Центрального об`єднаного управління ПФУ м. Маріуполя № 33 від 23.04.2020 року позивачу проведено з 01.05.2020 року автоматичний перерахунок пенсії після масової індексації пенсій відповідно до постанови КМУ № 251 від 01.04.2020 року.

Згідно рішення Центрального об`єднаного управління ПФУ м. Маріуполя № 33 від 23.02.2021 року, позивачу проведено з 01.03.2021 року автоматичний перерахунок пенсії індексація заробітку (масовий).

З наведеного слідує, що позивачу проводилися індексація пенсії згідно чинного законодавства, за наявними в пенсійній справі документами, що спростовує твердження позивача.

Суд не приймає до уваги доводи позивача про іншу суму пенсії, розраховану ним самостійно, оскільки такий розрахунок не може мати юридично значимих наслідків.

Таким чином, надавши оцінку заявленим позивачем аргументам суд дійшов висновку про безпідставність вимог позивача щодо перерахунку його пенсії у 2017 році та у 2020 році з виключенням з підрахунку заробітної плати період 60 календарних місяців з 2001 року по 2005 рік та включенням даних про розмір заробітної плати за період з 1995 року по 2000 рік; та перерахунку пенсії у 2018 році з виключенням з підрахунку заробітної плати період з 2001 року по 2003 рік та включенням даних про розмір заробітної плати за період з 1999 року по 2000 року. Позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача недоотриманої пенсії за період з 2017 року по 2021 рік є похідними від тих, що не підлягають задоволенню, тому також не підлягають задоволенню.

Відтак, позовні вимоги ОСОБА_1 до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії - не підлягають задоволенню.

Судовий збір у сумі 908,00 грн., сплачений позивачем при зверненні до суду, відповідно до ст. 139 КАС України стягненню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 2-15, 31-32, 72-80, 160-161, 168, 171, 173-183, 192-198, 210, 223-225, 227-229, 241-246, 250-251, 255, 293, 295 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Повний текст судового рішення складено та підписано 10 вересня 2021 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Донецький окружний адміністративний суд.

Суддя Бєломєстнов О.Ю.