Справа № 474/659/21
Суддя: Сокол Ф. Г.
Дата ухвалення: 2021-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 474/659/21
Провадження № 2-а/474/6/21
Рішення

Іменем України

15.09.21року смт. Врадіївка

Врадіївський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Сокола Ф.Г.

за участю секретаря судового засідання Тодосьєвої А.С.

позивача ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського СРПП Відділення поліції № 2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області лейтенанта поліції Стужука Віталія Юрійовича про скасування постанови про адміністративне стягнення, -

встановив:

27.08.2021р. ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до поліцейського СРПП Відділення поліції № 2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області лейтенанта поліції Стужука Віталія Юрійовича (далі - відповідач), в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному серія БАБ № 260229/530 від 03.06.2021р. (далі - оскаржувана постанова), якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 3 400 грн.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 12.08.2021р. о 08 год. 30 хв. до нього зателефонувала старший державний виконавець Врадіївського відділу державної виконавчої служби у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) ОСОБА_2 та повідомила його про те, що відносно нього відкрите виконавче провадження від 04.08.2021р. на підставі постанови № БАБ 260229 від 03.06.2021р., що видав Первомайський РВП ГУНП в Миколаївській області, а також зобов`язала його з`явитись до неї 12.08.2021р. на 09 год. 30 хв. за адресою АДРЕСА_1 , щодо сплати боргу.

Того ж дня, він прибув за вказаною адресою та вказаний час. Державний виконавець вручила йому постанову про відкриття виконавчого провадження по справі ВП №66373393, а також надала для ознайомлення постанову № БАБ 260229/530 від 03.06.2021р. накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі з якої він дізнався, що його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

При цьому, як стверджує позивач, він особисто про винесену постанову про адміністративне правопорушення не знав, оскільки, ніякого правопорушення не вчиняв.

Ознайомившись з постановою позивачем було встановлено, що ОСОБА_1 рухався на транспортному засобі Мопед Yamaha, реєстраційний номер б/н (жодних ідентифікуючих даних транспортного засобу вказано не було, навіть зовнішніх його ознак), який належить ОСОБА_3 (його матері) 03.06.2021р. о 21 год. 43 хв. по вул. Центральній без мотошолома та не маючи права керував даним транспортним засобом, чим порушив п.п. 2.3. г та 2.1 а ПДР.

Позивач повністю не погоджується з оскаржуваною постановою, оскільки даного правопорушення він не вчиняв. Він жодного разу не керував транспортним засобом зазначеним в постанові № БАБ 260229 від 03.06.2021р., а саме: ОСОБА_4 . Йому також не відомо кому даний транспортний засіб належить. Крім того, 03.06.2021р. о 21 год. 43 хв. він був вдома.

Як зазначає позивач, що його мати ОСОБА_3 має у власності транспортний засіб скутер, модель Сузуки, адреса V50, Шасі (рама) №: НОМЕР_1 , колір чорний, двигун № НОМЕР_2 .

Окрім цього, працівник Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області в постанові № БАБ 260229 від 03.06.2021р. зазначає, що копію постанови направлено рекомендованим листом 04.06.2021р., але він особисто ніяких листів від Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області чи будь від кого іншого не отримував.

З огляду на вищевикладене та враховуючи приписи ст. 19 Конституції України, ст.ст. 7, 9, 245, 251 КУпАП позивач вважає себе невинним, оскаржувану постанову необґрунтованою, незаконною, безпідставною та такою, що підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 28.08.2021р. відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду на 07.09.2021р., яке через неявку сторін було відкладено на 15.09.2021р.

13.09.2021р. відповідач подав відзив на позову заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позову у зв`язку із необґрунтованістю позовних вимог.

Так відповідач зазначає, що твердження позивача зазначені у позовній заяві не відповідають дійсності, позовні вимоги є безпідставні та необґрунтовані, оскільки відповідно до постанови серії БАБ № 260229 від 03.06.2021р., о 21 год. 43 хв. водій ОСОБА_1 керував мопедом Yamahaв с. Сирове по вул. Центральній без мотошолома та не маючи взагалі права керування даним видом т/з, чим порушив п.п. 2.3 г, 2.1 а Правил дорожнього руху, внаслідок чого відповідачем було притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено на нього штраф у розмірі 3 400 грн.

У відзиві відповідач стверджує, що позивач не надав підтверджуючих доказів на те, що він дійсно 03.06.2021р. о 21 год. 43 хв. знаходився по місцю свого проживання а саме: АДРЕСА_2 .

На думку відповідача, позивач посилаючись на те, що його мати ОСОБА_3 має у власності скутер Сузуки, не спростовує його вини, що він міг в той день керувати саме цим транспортним засобом.

Також відповідач зазначає, що з рапортів інспекторів СРПП Відділення поліції № 2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області лейтенанта поліції Стужука В. та старшого лейтенанта Ципліцького С. вбачається, що позивач ОСОБА_1 керував вищезазначеним транспортним засобом.

У судовому засіданні позивач підтримав вимоги позову, з підстав зазначених в останньому, та просив його задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином, в порядку визначеному ст. 268 КАС України, повідомлений про час, дату та місце судового розгляду про причини неявки суд не повідомив.

Враховуючи приписи ст. 205 КАС України суд визнав за можливе розглянути справу без участі відповідача.

Заслухавши пояснення позивача, ознайомившись із запереченнями відповідача проти позову та дослідив матеріали справи, судом встановлено таке.

03.06.2021р., о 21 год. 43 хв., відповідачем стосовно позивача складено оскаржувану постанову, в якій зазначено, що 03.06.2021р., о 21 год. 43 хв., водій ОСОБА_1 керував мопедом Yamaha в с. Сирове по вул. Центральні без мотошолома та не маючи взагалі права керування даним видом т/з чим порушив п.п. 2.3. г, 2.1. а Правил дорожнього руху, об`єднанні згідно ст. 36 КУпАП, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Згідно оскаржуваної постанови позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП та призначено йому адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 3 400 грн. 00 коп.

Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження № 66373393, старшим

державним виконавцем Врадіївського відділу державної виконавчої служби у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Діцуленко Н.І. 04.08.2021р. відкрито виконавче провадження з виконання постанови серії № БАБ 260229 виданої 03.06.2021р. Первомайським РВП ГУНП в Миколаївській області про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штрафу у розмірі 6 800 грн. 00 коп. та виконавчого збору в розмірі 680 грн. 00 коп.

Встановивши вказані обставини, суд приходить до такого висновку.

Частинами 1 та 2 ст. 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно ч. 1 ст. 8 КАС України усі учасники адміністративного процесу є рівними перед законом і судом.

Частинами 1 та 2 ст. 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частинами 1 та 2 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства

права.

Статтею 3 Закону України Про Національну поліцію (далі - Закон) визначено, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Згідно ч. 1 ст. 8 Закону поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Пунктом 1 ст. 18 Закону визначено, що поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 35 Закону поліцейським надано право зупиняти транспортні засоби у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Як вбачається з оскаржуваної постанови позивача за порушення п.п. г п. 2 та п.п. а п. 2.1 Правил дорожнього руху, визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Підпунктом а п. 2.1. Правил дорожнього руху визначено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно з підпунктом г п. 2.3 Правил дорожнього руху, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний під час руху на мотоциклі і мопеді бути в застебнутому мотошоломі і не перевозити пасажирів без застебнутих мотошоломів.

Відповідно з ч. 5 ст.121 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами.

Частиною 1 ст. 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката Зелена картка), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У відповідності до ч.ч. 1 та 2 ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, в тому числі, передбачені ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 246 КУпАП порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про

адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ч. 1 ст. 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, як документ, що засвідчує факти неправомірних дій і є одним із основних джерел доказів, складається по встановленій формі й повинен містити поряд з іншими обов`язковими даними також час вчинення правопорушення.

Відповідно до ч.ч. 2-4 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Частиною 1 та 2 ст. 268 КУпАП передбачено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1 - 279-4 цього Кодексу.

При розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені частиною першою статті 44, статтями 51, 146, 160, 172-4 - 172-9, 173, частиною третьою статті 178, статями 185, 185-1, статтями 185-7, 187 цього Кодексу, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин:

1) відсутність події і складу адміністративного правопорушення;

2) недосягнення особою на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку;

3) неосудність особи, яка вчинила протиправну дію чи бездіяльність;

4) вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони;

5) видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення;

6) скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність;

7) закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу;

8) наявність по тому самому факту щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, постанови компетентного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, або нескасованої постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення, а також повідомлення про підозру особі у кримінальному провадженні по даному факту;

9) смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі.

Пунктами, 3, 4, 5, 7-10 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015р. (далі - Інструкція), визначено, що поліцейські розглядають справи про адміністративні правопорушення, визначені у статті 222 КУпАП.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, користується правами, визначеними у статті 268 КУпАП.

Поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання:

1) чи належить до її компетенції розгляд цієї справи;

2) чи правильно складено протокол (якщо складання протоколу передбачено КУпАП) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення;

3) чи повідомлено належним чином осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду (якщо справа не розглядається на місці);

4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які потрібні для вирішення справи;

5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин, визначених у статті 247 КУпАП.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. За відсутності цієї особи справа розглядається лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (стаття 268 КУпАП).

Якщо при складанні протоколу (якщо складення протоколу передбачається КУпАП) особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не була належним чином повідомлена про місце і час розгляду справи, їй за місцем проживання (перебування), роботи надсилається повідомлення про запрошення до підрозділу поліції (додаток 4) на розгляд справи.

Розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається

до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно п.п. 2 та 5 розділу ІV Інструкції зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати статті 283 КУпАП.

Постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксована не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 8 розділу ХІІІ цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

Частиною 2 ст. 283 КУпАП визначено, що постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що позивач вчинив два адміністративні правопорушення, які згідно ст. 36 КУпАП розглядалися разом, а саме:

- керував транспортним засобом не маючи права керування транспортними засобами, чим порушив п.п. а п. 2.1. Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП;

- керував транспортним засобом без мотошолома, чим порушив п.п. г п. 2.3. Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Водночас відповідачем зазначено лише про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, передбаченою ч. 1 ст. 126 КУпАП, тобто оскаржувана постанова не відповідає приписам 283 КУпАП та Інструкції, щодо зазначення суті адміністративного правопорушення та нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення. Суть рішення не відповідає фактичним обставинам справи

Відповідно до ч. 3 ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості, зокрема, про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався).

Згідно додатку 5 до Інструкції постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксована не в автоматичному режимі повинна містити графу, в якій зазначено, що додається до постанови.

З конструкції ч. 1 ст. 126 КУпАП слідує, що склад адміністративного правопорушення щодо керування транспортним засобом особою, яка не має при собі посвідчення водія чи не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії та свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу, є закінченим з моменту вчинення водієм зазначених дій. І саме з цього моменту, у разі фіксації таких порушень Правил дорожнього руху, у поліцейського виникає обов`язок щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови за результатами її розгляду.

Однак, оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, а також не містить зазначення, що такий відеозапис доданий до постанови.

Хоча згідно рапортів відповідача та інспектором СРПП Відділення поліції № 2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області старшого лейтенанта поліції Ципліцького С.А. від 09.09.2021р. вбачається, що під час оформлення матеріалів адміністративного правопорушення велася відеофіксація, однак як зазначеного в рапортах у зв`язку з технічними несправностями електро носія Боді камери зберегти відео на якому позивач ОСОБА_1 керував мопедом не представилось можливим.

При чому в оскаржуваній постанові місце проживання позивача зазначено АДРЕСА_2 , хоча згідно витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання № 4823- місце проживання позивача зареєстроване за адресою: АДРЕСА_3 .

Частиною 1 ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини визначено, що українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні в справі Карелін проти Росії (Karelin v. Russia, заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) Європейського суду з прав людини розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою Суду, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Тобто, якщо уповноваженим органом не доведено підставність притягнення особи до адміністративної відповідальності, суд не може в ході розгляду справи взяти на себе функції щодо самостійного відшукування доказів винуватості особи.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010р. № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може гуртуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Бочаров проти України (остаточне рішення від 17.06.2011р.) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення поза розумним сумнівом. Проте, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумцій щодо фактів.

У своєму рішенні від 10.02.1995р., у справі Алене де Рібермон проти Франції Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

На підставі вищевикладеного суд вважає, що фактичні обставини справи не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо винуватості повинні тлумачитися на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що має суттєве значення для вирішення справи про адміністративне правопорушення по суті.

Крім того слід також зазначити, що хоча позивачем не надано доказів на підтвердження обставин зазначених у позовній заяві щодо того, що він не вчиняв адміністративне

правопорушення вказане у оскаржуваній постанові, однак це жодним чином не спростовує факту невідповідності оскаржуваної постанови приписам чинного законодавства та не звільняє відповідача від обов`язку, визначеного ч. 2 ст. 77 КАС України, щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності.

З огляду на вищевикладене слід зазначити, що відповідачем не надано жодних доказів чи адміністративних матеріалів, які стали підставою складення оскаржуваною постанови, на підтвердження правомірності останньої.

При цьому рапорти наданні відповідачем суд не може розцінювати як належні та допустимі докази на підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, оскільки такі докази мали існувати до постановлення оскаржуваної постанови та бути зазначеними в останній. В той же час вказані рапорти датуються 09.09.2021р., тобто останні складені та підписані через майже три місяці після постановлення оскаржуваної постанови та лише після звернення позивача до суду з позовом.

Відтак, вчинення позивачем адміністративного правопорушення не підтверджується жодним доказом, окрім оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення, яка, в свою чергу, постановлена з порушенням вимог чинного законодавства.

Таким чином, з огляду на зазначені вимоги чинного законодавства та встановлені під час судового розгляду об`єктивно існуючі обставини щодо розгляду відповідачем питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та постановлення оскаржуваної постанови, вимоги позивача є законними та обґрунтованими, а відтак підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Водночас у позовній заяві позивач просить лише скасувати оскаржувану постанову не заявляючи вимогу щодо надіслання справи на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи) чи закриття справи про адміністративне правопорушення.

Таким чином суд вважає за необхідне на підставі ч. 2 ст. 9 КАС України вийти за межі позовних вимог та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Частиною 1 ст. 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином судовий збір сплачений позивачем за подачу до суду вказаного адміністративного позову в сумі 454 грн. 00 коп. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Відділення поліції № 2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області.

Керуючись ст.ст. 2, 72-79, 90, 139, 241-246, 250-251, 286 КАС України, суд, -

ухвалив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського СРПП Відділення поліції № 2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області лейтенанта поліції Стужука Віталія Юрійовича про скасування постанови про адміністративне стягнення - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про

адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАБ № 260229/530 від 03.06.2021 року, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн.

Справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, - закрити.

Стягнути з Відділення поліції № 2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а в разі її оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку сторонами, а також іншими особами у зв`язку з тим, що суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов`язки.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом десяти днів з дня її проголошення безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складено та підписано 16 вересня 2021 року.

Суддя Ф.Г. Сокол