Справа № 310/6827/20
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2021-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2021 р.м.ОдесаСправа № 310/6827/20
Головуючий в 1 інстанції: Мотонок Т.Я.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі головуючої судді: Шевчук О.А.

суддів: Бойка А.В. , Федусика А.Г.

при секретарі - Жигайлової О.Е.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 28.05.2021р., ухвалене у відкритому судовому засіданні в м. Генічеську Херсонської області, по справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( військової частини НОМЕР_1 ) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2020 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якому просив визнати протиправною і скасувати постанову відповідача від 15.09.2020 р., якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу 1700 грн. за скоєння правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204-2 КУпАП.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 15.09.2020 року винесено постанову про накладення адміністративного стягнення, відповідно до якої його було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн. (одна тисяча сімсот гривень 00 копійок) за ч. 1 ст. 204-2 КУпАП. Постанову позивач вважає незаконною, оскільки він пояснив відповідачу, що дійсно перетнув державний кордон України через тимчасово не діючий пункт пропуску «Мар`їнка» з боку ДНР до РФ, проте вини своєї не визнавав і просив не притягати його до адміністративної відповідальності, оскільки він діяв у стані крайньої необхідності (ст. 18 КУпАП), тому що виїхати з тимчасово неконтрольованої території України (ДНР) в Україну іншим способом немає можливості: всі КПВВ з боку ДНР закриті, окрім КПВВ «Оленівка», через який виїхати можуть лише громадяни України, які мають реєстрацію місця проживання в Україні. Іншім особам - з реєстрацією місця проживання на території України, яка тимчасово підконтрольна ДНР, виїзд заборонено без будь-яких пояснень і зазначення строків поновлення можливості виїзду. Вважає, що накладення на нього є порушенням його права на свободу пересування, а також те, що відповідачем в порушення вимог ст.ст. 251, 258,280,283 КУпАП відповідачем не наведено доказів його вини. Отже, позивач не погоджується із зазначеною постановою про адміністративне правопорушення, вважає її протиправною і такою, що підлягає скасуванню.

Рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 28 травня 2021 рокув задоволенні позову відмовлено у повному обсязі.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Доводи на обґрунтування апеляційної скарги тотожні доводам позовної заяви. Крім того, апелянт зазначає, що накладення на нього стягнення є фактично порушенням його права на свободу пересування, передбаченого Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та ст. 33 Конституції України, де зазначено, що громадянин України не може бути позбавлений права в будь-який час повернутись в Україну.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначає, що в`їзд до тимчасово окупованих територій України Донецької та Луганської областей та виїзд з них здійснюється виключно через контрольні пункти в`їзду-виїзду, в`їзд або виїзд до вказаних територій поза КПВВ (в обхід/об`їзд КПВВ, через закриті пункти пропуску, тощо) заборонено Законом, за що передбачена адміністративна відповідальність статтею 204-2 КУпАП. З огляду на зазначене, відповідач просить залишити рішення суду першої інстанції в силі, у задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст. 124-130 КАС України, в судове засідання не з`явились, враховуючи що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.

Згідно ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 15 вересня 2020 року посадовою особою, старшим прикордонних нарядів в КПВВ Чонгар молодшим лейтенантом Яцютою Дмитром Леонідовичем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 204-2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 грн.

Підставою для прийняття вказаного рішення стало те, що 15.09.2021 р. ОСОБА_1 здійснив виїзд з тимчасово окупованої території України через закритий ПП до РФ, а також в період часу з 18.03.2020 по 15.09.2020 здійснив виїзд до тимчасово окупованої території України АР Крим з Російської Федерації на транспортному засобі «Fiat-Palio» через автомобільний міст поблизу паромної переправи «Керч» поза встановленими контрольними пунктами в`їзду виїзду, чим порушив вимоги пункту 3 «Порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.06.2015 № 367.

Не погоджуючись із постановою про накладення штрафу, посилаючись на її необґрунтованість і неправомірність, позивач звернувся до суду із цим позовом, в якому ставиться питання про скасування рішення суб`єкта владних повноважень та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки факт порушення позивачем Порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї підтверджений належними доказами та не спростований позивачем, розгляд справи відбувся з дотриманням адміністративного законодавства, постанова винесена згідно повноважень відповідача та у межах санкції, передбаченоїст. 204-2 КУпАП, постанова відповідає критерію обґрунтованості і правомірності, тому суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для скасування рішення суб`єкта владних повноважень та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1ст. 10 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" від 15.04.2014 року №1207-VIIгромадяни України мають право на вільний та безперешкодний в`їзд на тимчасово окуповану територію і виїзд з неї через контрольні пункти в`їзду - виїзду за умови пред`явлення документа, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України.

Згідно із п. 2 Порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї, затвердженогопостановою Кабінету Міністрів України від 04.06.2015 року №367, контрольний пункт в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї - спеціально виділена територія на автомобільному шляху, залізничній станції з комплексом будівель, спеціальних, інженерних, фортифікаційних споруд і технічних засобів, де здійснюються прикордонний, митний та інші види державного контролю і пропуск осіб, що в`їжджають на тимчасово окуповану територію України та виїжджають з неї, а також транспортних засобів, вантажів та іншого майна; органи і служби, що здійснюють державний контроль у контрольних пунктах, - підрозділи охорони державного кордону, територіальні органи ДФС.

За правилами п. 3 Порядку від 04.06.2015 року №367 в`їзд на тимчасово окуповану територію України та виїзд з неї здійснюються через контрольні пункти, зокрема, громадянами України - за умови пред`явлення будь-якого документа, визначеногостаттею 5 Закону України "Про громадянство України"абостаттею 2 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України".

Відповідно до п. 4 Порядку від 04.06.2015 року №367 контрольні пункти, в яких здійснюються прикордонний, митний та інші види контролю і пропуск осіб, що в`їжджають на тимчасово окуповану територію України або виїжджають з неї, транспортних засобів, вантажів та іншого майна, не призначені для перетинання державного кордону. Перелік контрольних пунктів наведено в додатку 1.

Так, до переліку контрольних пунктів в`їзду на тимчасово окуповану територію України / виїзду з неї включено пункти: "Каланчак", "Чаплина", "Чонгар". До вказаного переліку не входить ППР «Мар`їнка», через який здіснено перетин кордону позивачем.

Відповідно дост. 222-1 КУпАП органи Державної прикордонної служби України розглядають справи про адміністративні правопорушення, пов`язані з порушенням прикордонного режиму, режиму в пунктах пропуску через державний кордон України або режимних правил у контрольних пунктах в`їзду - виїзду, порушенням іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні і транзитного проїзду через її територію, невиконанням рішення про заборону в`їзду в Україну, порушенням порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України або виїзду з неї, а також з порушенням порядку в`їзду до району проведення антитерористичної операції або виїзду з нього (стаття 202, частина друга статті 203, стаття 203 1 (щодо порушень, виявлених у пункті пропуску (пункті контролю) через державний кордон України, контрольному пункті в`їзду-виїзду або контрольованому прикордонному районі), статті 204 -2, 204 -4).

Від імені органів Державної прикордонної служби України розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право: начальники органів охорони державного кордону та Морської охорони Державної прикордонної служби України та їх заступники; інші посадові особи, уповноважені керівником центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону України.

Пунктом 1 Наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України "Про організаційні заходи щодо реформування адмін провадження у прикордонній сфері" від 28.02.2018 року №16, відповідно до абзацу третього частини другоїстатті 222-1 КУпАП, уповноважено розглядати від імені Державної прикордонної служби України справи про адміністративні правопорушення, передбачені частиною першоюстатті 222-1 КУпАП, та накладати відповідні адміністративні стягнення: старших змін прикордонних нарядів у пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон, контрольних пунктах в`їзду-виїзду.

Разом з цим, за правилами ч. 1ст. 258 КУпАП протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених, зокрема, статтею204-2 (у випадках виявлення цих правопорушень у пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України чи контрольних пунктах в`їзду-виїзду) цьогоКодексу, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається.

Вказані положення кореспондуються із приписами ч. 5ст. 276 КУпАП, згідно яких справи про адміністративні правопорушення, передбаченістаттею 204-2 цього Кодексу, розглядаються за місцем їх виявлення.

Згідно із ч. 1ст. 268 КУпАПособа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Водночас, відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення підписується посадовою особою, яка розглянула справу.

Відповідно до ч. 1 ст.2044-2 КУпАП порушення порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї тягне за собою накладення штрафу від ста до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. тягнуть за собою накладення штрафу від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на вищезазначене, здійснення в`їзду-виїзду на тимчасово окуповану територію України через невизначений контрольний пропускний пункт є порушенням Порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї, затвердженогопостановою Кабінету Міністрів України від 04.06.2015 року №367.

Не дотримання вказаного контрольно-пропускного режиму є адміністративним правопорушенням, передбаченимст. 204 -2 КУпАП.

Розгляд справи відбувся у присутності позивача, проведений уповноваженою посадовою особою органу Державної прикордонної служби України.

Також, постанова про накладення штрафу містить прізвище, ім`я та по батькові, посаду особи, яка прийняла відповідне рішення; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа, дату народження та місце проживання; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; результат розгляду справи та суму адміністративного стягнення, визначену з дотриманням приписівст. 204-2 КУпАП.

Обставин, які б свідчили про вчинення адміністративного правопорушення з незалежних від позивача причин, під час розгляду справи про правопорушення не наводилось.

Вищенаведене свідчить про дотримання відповідачем правил ч. 1ст. 258 КУпАП, ч. 1ст. 268 КУпАП, ст.ст.2044,280,283 КУпАП.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновокм суду першої інстанції, що оскільки факт порушення позивачем Порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї підтверджений належними доказами та не спростований позивачем, розгляд справи відбувся з дотриманням адміністративного законодавства, постанова винесена згідно повноважень відповідача та у межах санкції, передбаченоїст. 204-2 КУпАП, постанова відповідає критерію обґрунтованості і правомірності, тому відсутні підстави для скасування рішення суб`єкта владних повноважень та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення Генічеського районного суду Херсонської області ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 271, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 28 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

Головуюча суддя Шевчук О.А.
Судді Бойко А.В. Федусик А.Г.