Справа № 300/3568/20
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції : Микитин Н.М.,
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2021 рокуЛьвівСправа № 300/3568/20 пров. № А/857/7273/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Бруновської Н.В.

суддів: Матковської З.М., Шавеля Р.М.

за участю секретаря судового засідання: Галаз Ю.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Івано-Франківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2021 року у справі № 300/3568/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківського обласного військового комісаріату про визнання дії протиправними та зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ :
07.12.2020р. ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просив суд, визнати відмову протиправною та зобов`язати здійснити перерахунок та виплату одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби з урахування щомісячної додаткової грошової винагороди із урахуванням раніше виплачених сум.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24.02.2021р. позов задоволено повністю. Суд визнав протиправною відмову Івано-Франківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки у здійсненні ОСОБА_1 перерахунку розміру одноразової грошової допомоги при звільненні, з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди.

Крім того, суд зобов`язав Івано-Франківський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 розмір одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, з урахуванням раніше виплаченої суми.

Не погоджуючись із даним рішенням, апелянт Івано-Франківський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом порушено норми матеріального та процесуального права.

Апелянт просить суд, рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24.02.2021р. скасувати та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, хоча належним чином повідомленні про дату, час і місце розгляду справи в порядку ст.126 КАС України, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до ст.313 КАС України.

ст.229 КАС України передбачено, що фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Із витягу з наказу Військового комісара Івано-Франківського обласного військового комісаріату від 22.09.2014р. № 188 (по стройовій частині) видно, що підполковника ОСОБА_1 на підставі наказу начальника Генерального штабу Головнокомандувача Збройних Сил України від 09.09.2014р. за № 524 звільнено у запас за пунктом "б" (за станом здоров`я) та виключено із списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_1 та всіх видів забезпечення з 22.09.2014р. Вислуга років у Збройних Силах України становить календарна 26 років 01 місяць. (а.с. 63).

Згідно листа Івано-Франківського обласного військового комісаріату від 15.03.2018р. № 10/226 виплата грошової допомоги при звільненні ОСОБА_1 відбулась без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди, яку останній отримував під час проходження військової служби (а.с.17).

Зокрема, в даному листі суб`єкт владних повноважень зазначив, що вислуга позивача на день звільнення (повних років) 26 за кожний повний рік 50 % від 3801 грн., сума одноразової грошової допомоги в разі звільнення з військової служби складає -3801,00*50%*26= 49413,00 грн. (а.с. 17 )

12.11.2020р. ОСОБА_1 звернувся до Військового комісара Івано-Франківського обласного військового комісаріату із заявою про проведення перерахунку розміру одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди (а.с.11-14).

Однак, відповідач листом від 20.11.2020р. за №11/755 повідомив позивача, що нормативними актами не передбачено включення додаткової грошової винагороди до виплат, які враховуються при обчисленні одноразової грошової допомоги при звільненні (а.с.10).

ч.2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В ст. 9 Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 року №2011-XII (далі по тексту Закон №2011-XII) визначено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія), одноразові додаткові види грошового забезпечення).

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Положеннями п.1 Постанови Кабінету Міністрів України №1294 від 07.11.2007р. "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (яка діяла на момент звільнення позивач зі служби) визначено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Відповідно до ч.2 ст.15 Закону України № 2011-XII військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Постановою Кабінету Міністрів від 13 березня 2013 року №161 "Про внесення змін до Постанови Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року №889" (яка діяла на момент звільнення позивача зі служби) встановлено щомісячну додаткову грошову винагороду військовослужбовцям Збройних Сил (крім тих, що зазначені у підпункті 1 цього пункту, та військовослужбовців строкової військової служби): з 1 квітня 2013 р. - у розмірі, що не перевищує 20 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 вересня 2013 р. - у розмірі, що не перевищує 40 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 січня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує 60 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 квітня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує 80 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 липня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.

Доводи апелянта про застосування до спірних правовідносин спеціальних норм що визначають структуру та склад грошового забезпечення при нарахуванні та виплаті одноразової допомоги при звільненні, а саме: Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам яка затверджена наказом Міністра Оборони України від 11 червня 2008 року №260 та Інструкції про розміри та порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України №595 колегія суддів не приймає до уваги. Оскільки, застосовуючи інструкції як спеціальні нормативно-правові акти, що визначають структуру та склад грошового забезпечення при нарахуванні та виплаті одноразової допомоги при звільненні, слід враховувати пріоритетність законів над підзаконними актами та дискреції держави щодо визначення порядку та розміру гарантій особам, які проходять військову службу.

Як вже зазначалось вище, ч. 4 ст. 9 Закону №2011-XII визначено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром Оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Отже, положеннями цієї норми визначено, що Міністру Оборони України та керівникам центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівникам розвідувальних органів України надано повноваження лише визначати порядок виплати грошового забезпечення. Водночас, право визначення розміру одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби та види виплат військовослужбовцям, які включаються до складу місячного грошового забезпечення законом, не віднесено до його компетенції та може бути змінено лише законодавцем.

Таким чином, при визначенні розміру грошового забезпечення слід застосовувати закон, а саме Закон № 2011-ХІІ, а не підзаконні акти, які звужують поняття грошового забезпечення та суперечать вимогам зазначеного Закону.

Питання складу грошового забезпечення військовослужбовців було предметом розгляду Великої Палати Верховного Суду, яка у постанові від 06 лютого 2019 року (справа №522/2738/17) дійшла висновку, що до грошового забезпечення військовослужбовців, як обрахункової величини, не включаються одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць.

Наведений правовий висновок у справах з аналогічних правовідносин викладено у постановах Верховного Суду від 21.04.2021р. у справі №380/2427/20, від 19.10.2020р. у справі №826/2205/17, від 23.07.2020р. у справі №240/5273/18, від 19.03.2020р. у справі №820/5286/17, від 19.02.2020р. у справі №822/2741/17, від 08.08.2019р. у справі №802/955/17-а та ін.

Так, Верховний Суд сформував правову позицію у цій категорії справ, відповідно до якої виплачувану військовослужбовцю щомісячну додаткову грошову винагороду, яка передбачена Постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889, належить включати до складу грошового забезпечення, з якого нараховується одноразова грошова допомога при звільненні з військової служби.

Судом першої інстанції встановлено що позивачу останні 18 місяців перед звільненням з військової служби додаткова грошова винагорода яка передбачена Постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889 нараховувалась та виплачувалась щомісяця, що підтверджується матеріалами справи.

Тому, колегія суддів вважає, що відсутні підстави вважати таку винагороду одноразовим та нерегулярним видом грошового забезпечення.

За таких обставин, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позов, оскільки суб`єкт владних повноважень в особі Івано-Франківського обласного військового комісаріату діяв не у спосіб що визначені законами та Конституцією України. Відповідач протиправно не включив до складу грошового забезпечення, з якого нараховано позивачу одноразову грошову допомогу при звільненні, щомісячну додаткову грошову винагороду.

Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

В ст.242 КАС України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

ст.316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд,-
ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу Івано-Франківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2021 року у справі №300/3568/20 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, виключно у випадках передбачених ч.4 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н. В. Бруновська
судді З. М. Матковська
Р. М. Шавель
У зв`язку із перебуванням судді Матковської З.М. в період з 29.06.2021р. по 19.07.2021р. та 02.08.2021р. по 22.08.2021р. включно у щорічній відпустці та відсутністю судді Шавеля Р.М. з 19.07.2021р. по 01.08.2021р. та 25.08.2021р. по 13.09.2021 включно у щорічній відпустці, а також перебуванням головуючого судді Бруновської Н.В. щорічній відпустці в період 16.08.2021р. по 31.08.2021р. повний текст постанови складено у строк встановлений ч. 3 ст. 243 КАС України, однак підписаний повним складом суду 14.09.2021р.