Справа № 520/7422/21
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2021-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Сліденко А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2021 р. Справа № 520/7422/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Ральченка І.М.,

Суддів: Катунова В.В. , Чалого І.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.05.2021, по справі № 520/7422/21

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання протиправними дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом, у якому просила визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного воду України в Харківській області щодо відмови в перерахунку з 23.02.2021 пенсії державного службовця відповідно до п. 10 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення «Закону України від 10.12.2015 № 889-УІП «Про державну службу» шляхом зарахування для обрахунку пенсії компенсації за невикористану відпустку в розмірі 95112,66 грн., відповідно до довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи перед зверненням за пенсією) виданої Управлінням фінансів Краснокутської районної державної адміністрації Харківської області від 10.02.2021 № 01-18/44-1; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області перерахувати та виплатити з 23.02.2021 пенсію державного службовця відповідно до п. 10 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення «Закону України від 10.12.2015 № 889- VШ «Про державну службу» шляхом зарахування для обрахунку пенсії довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи перед зверненням за пенсією) виданої Управлінням фінансів Краснокутської районної державної адміністрації Харківської області від 10.02.2021 № 01-18/44-1, з урахуванням компенсації за невикористану відпустку в розмірі 95112,66 грн., та в подальшому виплачувати пенсію з урахуванням перерахунку.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 24.05.2021 позовні вимоги залишено без задоволення.

Позивач, вважаючи неправомірним рішення суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення суду скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначила про не врахування судом того, що отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати. Апелянт звертала увагу, що до довідки, виданої Управлінням фінансів Краснокутської районної державної адміністрації № 01-18/44-1 від 10.02.2021, включено складові заробітної плати, з яких сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а тому останні у повному обсязі мають бути враховані при визначенні розміру пенсії позивача.

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження, у зв`язку з чим фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Як встановлено судовим розглядом, ОСОБА_1 призначена пенсія на підставі Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

23.02.2021 позивач звернулась до Головного управління Пенсійного воду України в Харківській області із заявою про переведення на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» із визначенням її розміру на підставі довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи перед зверненням за пенсією), виданої Управлінням фінансів Краснокутської районної державної адміністрації Харківської області від 10.02.2021 № 01-18/44-1.

Рішенням Головного управління Пенсійного воду України в Харківській області від 23.02.2021 позивача переведено з пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

При розрахунку розміру пенсії на підставі довідки Управління фінансів Краснокутської районної державної адміністрації Харківської області від 10.02.2021 № 01-18/44-1 пенсійним органом не враховано суму компенсації за невикористану відпустку у розмірі 95112,66 грн.

Позивач, не погодившись із проведеним відповідачем розрахунком розміру пенсії, звернулась до суду із даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що грошова компенсація за невикористану відпустку при звільненні не входить до системи оплати праці державних службовців.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції з таких підстав.

З урахуванням ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України «Про державну службу» (у редакції, чинній на час призначення пенсії) на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (1058-15), за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" ( 1058-15 ), у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Отже, зі змісту ст. 37 Закону України № 3723-XII встановлено, що базовою величиною для обчислення розміру пенсії державного службовця є або власна заробітна плата державного службовця, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування; або заробітна плата працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про оплату праці» до структури заробітної плати входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Положеннями ч. 2 ст. 33 Закону України № 3723-XII передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Частиною 6 ст. 33 зазначеного Закону передбачено, що державним службовцям можуть установлюватися надбавки за високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи, доплати за виконання обов`язків тимчасово відсутніх працівників та інші надбавки і доплати, а також надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань.

Згідно з ч. 1 ст. 46 Закону України № 4050-VI заробітна плата державного службовця складається з посадового окладу, надбавок до нього та премій, передбачених цим Законом.

У свою чергу, відповідно до ч. 2 ст. 50 Закону України № 889-VIII заробітна плата державного службовця складається з: 1) посадового окладу; 2) надбавки за вислугу років; 3) надбавки за ранг державного службовця; 4) пункт 4 частини другої статті 50 виключено Законом України від 19.09.2019 №117-IX; 5) пункт 5 частини другої статті 50 виключено згідно із Законом України від 19.09.2019 № 117-IX; 6) премії (у разі встановлення).

У той же час, Законом України «Про відпустки» встановлено державні гарантії права на відпустки, визначення умов, тривалості і порядку надання їх працівникам для відновлення працездатності, зміцнення здоров`я, а також для виховання дітей, задоволення власних життєво важливих потреб та інтересів, всебічного розвитку особи.

Так, відповідно до ст. 24 вказаного Закону у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи. За бажанням працівника частина щорічної відпустки замінюється грошовою компенсацією. При цьому тривалість наданої працівникові щорічної та додаткових відпусток не повинна бути менше ніж 24 календарних дні.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що грошова компенсація за невикористані дні відпустки є одноразовою виплатою, яка, хоча і включається до фонду заробітної плати (додаткового), втім є виплатою за невідпрацьований час, з огляду на що має іншу правову природу, відноситься до разових платежів; не пов`язана з виконанням позивачем своїх службових обов`язків і має компенсаційний характер, пов`язаний, як правило, із фактом звільнення працівника та наявністю невикористаних днів відпустки.

Аналогічних правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 24.03.2020 у справі № 184/1028/17 (адміністративне провадження № К/9901/43697/18).

Враховуючи викладене колегія суддів доходить висновку, що грошова компенсація за невикористану відпустку при звільненні не входить до системи оплати праці державних службовців, а отже не підлягає врахуванню при призначенні пенсії державного службовця.

Таким чином, висновки суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позову є обґрунтованими, а рішення - законним, підстави для скасування якого відсутні.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.05.2021 по справі № 520/7422/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач І.М. Ральченко
Судді В.В. Катунов І.С. Чалий