Справа № 591/4869/21
Суддя: Сидоренко А. П.
Дата ухвалення: 2021-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 591/4869/21
Провадження № 2-а/591/127/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2021 року м. Суми
Зарічний районний суд м. Суми в особі головуючого судді Сидоренко А.П., розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи в приміщенні суду в м. Суми справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 в особі представника адвоката Лисянського Павла Леонідовича до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

в с т а н о в и в:

Позивачка ОСОБА_1 в особі представника адвоката Лисянського П.Л. звернулася до суду з позовом, мотивуючи вимоги тим, що постановою начальника 4 групи іпк відділення інспекторів прикордонної служби (тип А) відділу прикордонної служби «Глухів» Сумського прикордонного загону лейтенанта ОСОБА_2 позивачку притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1700,00 грн.
Вважає, що вказана постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає скасуванню з наступних підстав.
Так, при складанні оскаржуваної постанови, відповідач не з`ясував обставини дій позивачки щодо перетину державного кордону зі сторони РФ 29 червня 2021 року, не надав можливості останній надати пояснення щодо її дій стосовно перетину державного кордону зі сторони РФ, які були викликані крайньою необхідністю.
При складанні оскаржуваної постанови відповідач в порушення ст. 268 КУпАП не надав ОСОБА_1 можливості скористатися юридичною допомогою адвоката чи іншого фахівця в галузі права. Позивачку не було ознайомлено з правами особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 268 КУпАП.
Зауважує, що ОСОБА_1 під час винесення постанови заявляла начальнику 4 групи іпк відділення інспекторів прикордонної служби (тип А) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » Сумського прикордонного загону лейтенанта ОСОБА_2 щодо надання їй безоплатної правової допомоги та відкладення розглядусправи до прибуття адвоката чи іншого фахівця у галузі права.
Зазначає, що позивачка була змушена приїхати в Україну з ОРДЛО через РФ у зв`язку з необхідністю проходження медичного обстеження, тому що в неї з`явилися симптоми схожі на ГРВІ та пневмонію. Так як на тимчасово окупованій території Луганської та Донецької областей неможливо отримати кваліфіковану медичну допомогу, остання не мала іншої можливості для збереження свого здоров`я, крім виїзду на територію України.
Представники окупаційних адміністрацій РФ в ОРДО заборонили виїзд на підконтрольну Українському уряду територію, тому позивачка не мала іншої можливості потрапити до території підконтрольній Україні. Але перед тим, як прийняти рішення про перетин кордону тимчасово окупованої території України з РФ, остання неодноразово зверталася до представників окупаційної влади РФ в м. Донецьк з вимогою пропустити її у зв`язку з необхідністю проходження курсу лікування, але дозволу не отримала, у зв`язку з чим була вимушена 28 червня 2021 року здійснити перетин державного кордону тимчасово окупованої території України з РФ через непрацюючий пункт пропуску «Маринівка».
Зазначає, що згідно ст.33 Конституції України кожному гарантується свобода пересування, право вільно залишати територію України. Громадянин України не може бути позбавлений права в будь-який час повернутися на територію України.
Зауважує, що відповідно до ст. 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода Позивачка діла задля збереження свого життя та здоров`я.
Позивачка вважає, що підхід 4 групи іпк відділення інспекторів прикордонної служби (тип А) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » Сумського прикордонного загону лейтенанта ОСОБА_2 був формальним, а тому оскаржувана постанова є необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків фактичним обставинам справи, порушенням норм процесуального права.
Посилаючись на вказані обставин, просить суд скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії СхРУ № 068814 від 29 червня 2021 року про притягнення позивачки до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 204-2 Кодексу України, стягнути з відповідача суму сплаченого судового збору.
Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 20 липня 2021року відкрито спрощене провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити без проведення судового засідання та повідомлення учасників справи.

05 серпня 2021 року від представника Сумського прикордонного загону Державної прикордонної служби (в/ч НОМЕР_1 ) надіслано відзив на адміністративний позов, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову з наступних підстав. Зазначає, що жодних порушень при складанні постанови допущено не було, оскільки рішення було прийнято уповноваженою на те посадовою особою та згідно з нормами діючого законодавства. На момент скоєння адміністративного правопорушення позивачем пункт пропуску «Маринівка» був закритий та міжнародний рух там припинений. При цьому позивачка не була обмежена у праві звернутися засобами електронного зв`язку на адресу Адміністрації Держприкордонслужби України для отримання дозволу на в`їзд/виїзд з тимчасово окупованої території Донецької та Луганської області і перетнути державний кордон України на тимчасово окупованій території, відповідно до положень Закону України «Про прикордонний контроль»

У позові позивачки її представник ОСОБА_3 посилається на те, що ОСОБА_1 не надавалась безоплатна правова допомога, хоча жодної відмітки про це ОСОБА_1 в постанові СхРУ №068814 від 29 червня 2021 року не зробила, коли розписувалася в отриманні своєї копії постанови. Також просить суд взяти до уваги, що ОСОБА_1 повністю визнала себе винною у вчинені правопорушення, про що є напис у постанові СхРУ №068814 від 29 червня 2021 року.
Також у позові позивачка посилається на те, що нібито вона діяла в стані крайньої необхідності, а тому не підлягає адміністративній відповідальності, але у відповідності до ст. 18 КУпАП під крайньою необхідністю маються на увазі дії, направлені на усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.
Проте, ОСОБА_1 29 червня 2021 року під час складання постанови СхРУ №068814, ні в додатках до позову не надано беззаперечних доказів того, що її дії були пов`язані саме з цими обставинами.
Посилаючись на вказані обставини, просить відмовити у задоволенні позову.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовпідлягає задоволенню, виходячи з такого.

Судом встановлено, що постановою серії СхРУ №068814 від 29 червня 2021року на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 204-2 КУпАП у виді штрафу у розмірі 1700,00 грн. за те, що 28 червня 2021 року в пункті пропуску «Маринівка» Донецької області, який підпорядкований органам влади України на власному автомобілі (як пасажир) здійснила незаконний перетин державного кордону України без дозволу відповідних органів влади України, чим порушила Порядок в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів з таких територій», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2019 року № 815 та вчинила адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 204-2 КУпАП (а.с.8-9).
Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ч. 1 ст. 204-2 КУпАП передбачена відповідальність за порушення порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї.
Вказана норма є бланкетною та відсилає до відповідного нормативного акту, який регулює процедуру в`їзду/виїзду осіб і транспортних засобів, за допомогою яких вони переміщуються, і переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях.
Положеннями ч.ч. 1-3 ст. 12 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях» визначено, що в`їзд осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзд осіб, переміщення товарів з таких територій здійснюються через контрольні пункти в`їзду-виїзду. Командувач об`єднаних сил у разі реальної загрози життю та здоров`ю осіб, які перетинають лінію розмежування, має право обмежити в`їзд цих осіб на тимчасово окуповані території Донецької та Луганської областей на період існування цієї загрози.
Порядок в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів із таких територій визначаються Кабінетом Міністрів України.
Порядок, який визначає процедуру в`їзду/виїзду осіб і транспортних засобів, за допомогою яких вони переміщуються, і переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях (далі - тимчасово окуповані території) та з таких територій є «Порядок в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів з таких територій», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2019 року № 815 (далі - Порядок).
Відповідно до пункту 3 вказаного Порядку в`їзд/виїзд осіб, у тому числі транспортних засобів, за допомогою яких вони переміщуються, а також переміщення товарів на тимчасово окуповані території та з таких територій здійснюється виключно через визначені контрольні пункти відповідно до вимог цього Порядку. Поза визначеними контрольними пунктами в`їзду/виїзду переміщення через лінію розмежування осіб, транспортних засобів та товарів заборонено.
Наказом Командувача об`єднаних сил від 31.10.2020 № 861 затверджено перелік контрольних пунктів в`їзду/виїзду для перетинання лінії розмежування в межах Донецької та Луганської областей.
Положеннями ч.ч. 1-2 ст. 9 Закону України «Про державний кордон України» визначено, що перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку.Залізничне, автомобільне, морське, річкове, поромне, повітряне та пішохідне сполучення через державний кордон України здійснюється в пунктах пропуску, що встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства і міжнародних договорів України, а також поза пунктами пропуску через державний кордон України у випадках, визначених законодавством.
Відповідно до ч.3 ст. 9 Закону України «Про державний кордон України» пункт пропуску через державний кордон України - це спеціально виділена територія на залізничних та автомобільних станціях, у морських і річкових портах, аеропортах (аеродромах) з комплексом будівель, споруд і технічних засобів, де здійснюються прикордонний, митний та інші види контролю і пропуск через державний кордон осіб, транспортних засобів, вантажів та іншого майна.
Положеннями п. 3, ч. 1 п. 9 Положення про пункти пропуску через державний кордон та пункти контролю, затверджене постановою KM України від 18.08.2010 № 751, встановлено, що у разі виникнення потреби у створенні умов для здійснення прикордонного, митного та інших видів контролю осіб, транспортних засобів, вантажів і товарів, зберігання транспортних засобів, використання розвантажувально-навантажувальної та іншої спеціалізованої техніки, застосування технічних і спеціальних засобів митного контролю, використання яких у пунктах пропуску обмежене або неможливе, на території окремих залізничних станцій, аеропортів (аеродромів), морських і річкових портів та на території, що суміщається з їх акваторіями, за рішенням Кабінету Міністрів України можуть створюватися пункти контролю (далі - пункт контролю). Пункти контролю, на які поширюється дія цього Положення, можуть функціонувати самостійно або для забезпечення діяльності у відповідних пунктах пропуску.
Відкриття, закриття (тимчасове закриття) пунктів пропуску та пунктів контролю здійснюється за рішенням Кабінету Міністрів України.
Положеннями ст. 3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» визначено, що перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України після пред`явлення одного з документів, зазначених у статті 2 цього Закону.
Розпорядженням від 18.02.2015 № 106-р «Про закриття пунктів пропуску через державний кордон» Кабінет Міністрів України закрив 23 пункти пропуску, з яких 1 міжнародний, 4 міждержавних та 18 місцевих на кордоні з Російською Федерацією, зокрема дані рішення стосуються пунктів пропуску (пунктів контролю) «Маринівка», «Новоазовськ», «Успенка», «Іловайськ», «Квашине», «Донецьк», «Должанський», «Червона Могила», «Ізварине», «Красна Талівка», «Юганівка», «Герасимівка», «Петрівка», «Луганськ».
З вищевикладеного вбачається, що в Україні функціонує відповідний порядок перетинання державного кордону України на шляхах міжнародного сполучення через спеціально виділені території місцевості з комплексом технічних засобів і споруд, які забезпечують право осіб на вільне пересування з дотриманням встановлених правил та функціонують на підставі рішень Кабінету Міністрів України.
Відповідно до ст. 222-1 КУпАП органи Державної прикордонної України розглядають справи про адміністративні правопорушення, пов`язані з порушенням прикордонного режиму, режиму в пунктах пропуску через державний кордон України або режимних правил у контрольних пунктах в`їзду - виїзду, порушенням іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні і транзитного проїзду через її територію, невиконанням рішення про заборону в`їзду в Україну, порушенням порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України або виїзду з неї, а також з порушенням порядку в`їзду до району проведення антитерористичної операції або виїзду з нього (стаття 202, частина друга статті 203, стаття 203-1 (щодо порушень, виявлених у пункті пропуску (пункті контролю) через державний кордон України, контрольному пункті в`їзду-виїзду або контрольованому прикордонному районі), статті 204-2, 204-4).
Від імені органів Державної прикордонної служби України розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право: начальники органів охорони державного кордону та Морської охорони Державної прикордонної служби України та їх заступники; інші посадові особи, уповноважені керівником центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону України.
Порядок оформлення, розгляду та обліку матеріалів про адміністративні правопорушення, протидію яким віднесено до компетенції Державної прикордонної служби України врегульовано Інструкцією з оформлення посадовими особами Державної прикордонної служби України матеріалів справ про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 вересня 2013 року № 898, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 09 жовтня 2013 року за № 1729/24261 (із змінами).
Пунктом 3 цієї Інструкції встановлено, що від імені Держприкордонслужби розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені частиною першою статті 222-1 КУпАП та накладати адміністративні стягнення мають право: начальники органів охорони державного кордону, командири загонів морської охорони та їх заступники; начальники відділів прикордонної служби та їх перші заступники; коменданти оперативно-бойових прикордонних комендатур та їх перші заступники; -начальники підрозділів (відділень (груп) інспекторів прикордонної служби, відділень (груп) дільничних інспекторів прикордонної служби, відділів спеціальних дій на воді) та командири кораблів, катерів і дивізіонів, які безпосередньо виконують завдання з охорони державного кордону України або суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні чи залучаються та беруть безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів; старші змін прикордонних нарядів, старші прикордонних нарядів у пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон або контрольних пунктах в`їзду-виїзду.
Відповідно до положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).
Згідно заявленого позову, позивачкю не заперечується факт перетину державного кордону з порушенням вимог законодавства. Разом з тим, позивачка зазначає, що порушення було нею вчинено в стані крайньої необхідності, оскільки в неї з`явилися симптоми схожі на ГРВІ та пневмонію.
У відповідності до ст. 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.
Проте позивачкою не надано належних та допустимих доказів на підтвердження незадовільного стану здоров`я, а тому відсутні підстави вважати, що вона діяла в стані крайньої необхідності.
Згідно зі ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
У відповідності до частини другої статті 271 КУпАП інтереси потерпілого може представляти представник - адвокат, інший фахівець у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.
Ст. 279 КУпАП встановлено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення. Так, розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу.
Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.
Таким чином, приписами Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено певну процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення та визначено систему правових механізмів забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
За ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідачем не надано доказів, що спростовують доводи позивачки про те, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення нею виявлено бажання скористатися правовою допомогою, та відповідачем не було вжито дій щодо надання можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги.
За таких обставин суд приходить до висновку, що такими діями відповідач порушив права особи, яка притягалася до адміністративної відповідальності, тому і порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, що є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.
Аналогічний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 18 лютого 2020 року по справі №524/9827/16-а.
Доводи відповідача про те, що в постанові про притягнення до адміністративної відповідальності позивачка не зробила відмітку, коли розписувалася в отриманні її копії, є необґрунтованими, оскільки правом на надання правової допомоги особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, згідно вимог ч. 1 ст. 268, ст. 271 КУпАП наділена під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, а не після винесення постанови.
Таким чином, суд приходить до висновку, що в даному випадку наявні достатні та необхідні правові підстави для задоволення заявленого у зазначеній справі адміністративного позову.
Відповідно до п.3 ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
При зверненні до суду з зазначеним позовом сплачений судовий збір у розмірі 454 грн. 00 коп.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.139 КАС України установлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
За таких обставин необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивачки понесені судові витрати у виді судового збору в розмірі 454 грн. 00 коп.
Керуючись ст.ст. 2,9,10,73-77,139,241-246,286 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Лисянського Павла Леонідовича до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.
Скасувати постанову начальника 4 групи іпк відділення інспекторів прикордонної служби (тип А) відділу прикордонної служби «Глухів» Сумського прикордонного загону лейтенанта Гладуна Владислава Валентиновича СхРУ № 068814 від 29 червня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 204-2 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн. 00 коп.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у виді судового збору в розмірі 454 грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду через Зарічний районний суд м. Суми протягом десяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: Сумський прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ), місцезнаходження: провул. Громадянський, буд. 6, м. Суми, 40030,.

Суддя А.П.Сидоренко