Справа № 520/15033/21
Суддя: Мар'єнко Л.М.
Дата ухвалення: 2021-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2021 р. № 520/15033/21

Харківський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Мар`єнко Л.М.,

розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків,61022) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якій просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення - відділу з питань призначення пенсії управління застосування пенсійного законодавства головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №504 від 05.02.2020 в частині відмови ОСОБА_1 в призначенні пільгової пенсії за віком у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу роботи за Списком №1, передбаченого ст. 114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 зарахувати ОСОБА_1 з дня звернення за призначенням пенсії, а саме: з 28.01.2020, до стажу роботи за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників з особливо шкідливими та з особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, період роботи з 08.08.2006 по 29.06.2016 на посаді рентгенолаборанта рентгенівського кабінету з повним робочим днем на роботах з особливо шкідливими умовами праці в багатопрофільній лікарні при установі для чоловіків, засуджених до позбавлення волі на певний строк, які хворі на соматичні захворювання, при Темнівській виправній колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№100);

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонд України в Харківській області призначити з 28.01.2020 ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими уловами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, згідно п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що рішення №504 від 05.02.2020 Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про відмову ОСОБА_1 в призначенні пільгової пенсії за віком у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу роботи за Списком №1, передбаченого ст. 114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування є протиправним та підлягає скасуванню.

Від представника відповідача Дикань І., через канцелярію суду, надійшов письмовий відзив на позов, в якому представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог, зазначивши, що відповідач під час спірних правовідносин діяв у спосіб та у межах, визначених чинним законодавством.

Від представника позивача надійшли пояснення щодо позовних вимог, в яких він просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та зазначає про безпідставність обґрунтувань відповідача, викладених у відзиві на позов.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ст. 229 КАС України.

Відповідно до ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Оцінивши повідомлені позивачем та відповідачем обставини, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

Позивач, ОСОБА_1 , 28.01.2020 року звернулась із заявою до відповідача з заявою про призначення пільгової пенсії по Списку №1 відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Проте, рішенням №504 від 05.02.2020 відповідач відмовив у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до п. 1 ч.2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішення відповідача мотивоване тим, що за наявними документами, які додані до заяви та згідно з даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, страховий стаж становить 27 роки 4 місяці та 16 днів, пільговий стаж - відсутній.

Відмовляючи в призначенні пенсії орган Пенсійний фонд послався на те, що не може бути врахована пільгова довідка про підтвердження наявного трудового стажу при призначенні пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №22/7/2/1-14-20 від 24.01.2020, видана ДУ «Темнівська виправна колонія (№100)», за період роботи з 08.08.2006 по 29.06.2016, оскільки в довідці зазначена посада «рентгентлаборант рентгенівського кабінету», а у витягах з наказів «Про затвердження результатів атестації робочих місць» №164 від 08.08.2005, №54 від 17.02.2009 зазначена посада «рентген-лаборант рентгендіагностичного кабінету», у витягу №127 від 16.04.2014 відсутня посада «рентгенлаборанта», а також не врахована пільгова довідка про підтвердження наявного трудового стажу при призначенні пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №01-19/101вих від 27.01.2020 року, видана КЗОЗ Обласний протитуберкульозний диспансер №3, за період роботи з 01.06.2001 року по 26.08.2003 року, оскільки на другій сторінці довідки вказане інше прізвище, а саме: "Простоїв з вини підприємства за весь вищезазначений період роботи ОСОБА_2 в КНП ХОР "ОПТД №3" - не було".

Не погоджуючись із таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з позовною заявою.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За Преамбулою Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Статтею 58 зазначеного Закону на Пенсійний фонд покладене керівництво та управління солідарною системою, збір, акумуляція та облік страхових внесків, призначення пенсії та підготовка документів для її виплати, забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання, здійснення контролю за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішення питань, пов`язаних з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснення адміністративного управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені Законом і статутом Пенсійного фонду.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», пунктом 7 частини 1 статті 1 якого визначено, що Пенсійний фонд України - орган, уповноважений відповідно до цього Закону вести реєстр застрахованих осіб Державного реєстру та виконувати інші функції, передбачені законом.

Тобто, відповідач у справі орган владних повноважень, який виконує владні управлінські функції, надані йому чинним законодавством щодо призначення пенсії, підготовки документів для її виплати, забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій.

Згідно ст. 3 Конституції України в Україні як соціальній, правовій державі людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Право на соціальний захист віднесено до основоположних прав і свобод.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно ч. 2 ст. 46 Конституції України це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ст. 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Тобто, конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості, пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, виконанням трудових обов`язків і є однією з форм соціального захисту, цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Пунктом 2 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що Пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди цим особам пенсії призначаються органами Пенсійного фонду за нормами цього закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Статтею 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлений порядок призначення пільгових пенсій особам, які мали право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію цього Закону, згідно якої особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах: а) особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством; б) особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до статті 12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13 - 14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

Згідно п. а. ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Частиною 1 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058 передбачено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України № 1058 на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Стаття 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлює, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно п.20 Постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 «Про затвердження порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній» у тих випадках коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, або за вислугу років, встановлених для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств або організацій.

З аналізу зазначених норм чинного законодавства вбачається, що використання норм постанови № 637 шляхом надання уточнюючих довідок про підтвердження спеціального стажу (у тому числі й зайнятості позивача протягом повного робочого дня на підземних роботах, що є спірним у цій справі) має місце лише у разі відсутності в трудовій книжці/або відповідних записах до неї відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, або за вислугу років, встановлених для окремих категорій працівників.

Судом встановлено, що 28.01.2020 разом з заявою про призначення пенсії позивач надала до Пенсійного фонду свою трудову книжку серії НОМЕР_1 , яка містить наступні відомості:

- 08.08.2006 на підставі наказу №111 о/с від 08.08.2006 призначена на посаду рентгенолаборанта рентгенівського кабінету лікувального закладу при Темнівській виправній колонії №100;

-16.12.2011 присвоєно другу кваліфікацію за спеціальністю «Рентгенологія»;

- 01.10.2012 на підставі наказу ТВК-100 №123 о/с від 01.10.2012 призначено на посаду рентгенолаборанта рентгенівського кабінету;

- 12.10.2015 на підставі наказу ТВК (№100) №170/00-15 від 12.10.2015 мене було звільнено з посади згідно з ст. 38 КЗпШ України за власним бажанням;

- 05.11.2015 на підставі наказу ТВК (№100) від 05.11.2015 №188/00-15 позивача призначено на посаду рентгенолаборанта рентгенівського кабінету багатопрофільної лікарні при установі для чоловіків, засуджених до позбавлення волі на певний строк, які хворі на соматичні захворювання при Темнівській виправній колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№100);

- 29.06.2016 на підставі наказу ТВК (№100) від 29.06.2016 №128/ОС-16 - звільнено згідно ст. 38 КЗпП за власним бажанням.

Крім того, вказані періоди роботи на посаді рентген лаборанта під тверджуються виданою ДУ «Темнівська виправна колонія (№100)» від 24.01.2020 №22/7/2/1-14-20 довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, якою підтверджується, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працювала повний робочий день в багатопрофільній лікарні при установі для чоловіків, засуджених до позбавлення волі на певний строк, які хворі на соматичні захворювання при Темнівській виправній колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№100) протягом зазначених вище періодів, згідно відомостей трудової книжки періодів, в які виконувала роботи по підготовці хворих до рентгенологічного дослідження кісток скелета, черепа, нирок та інших органів, готувала контрастні речовини, робила рентгенограми, проводила фотообробку, брала участь у проведенні рентгеноскопії за посадою рентген лаборанта рентгенівського кабінету.

Разом з тим, зі змісту даної довідки вбачається, що підставою для її видачі є первинні документи у вигляді наказів, на підставі яких відбувалося прийняття позивача на роботу, звільнення та переведення, також витяги з наказів про проведення атестації робочого місця №164 від 08.08.2005, №54 від 17.02.2009 та №127 від 16.04.2014.

Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Тобто, трудова книжка позивача містить записи про його роботу у спірний період повний робочий день на підземних роботах зі шкідливими та важкими умовами праці, що дає йому право на зарахування цього періоду до пільгового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах на підставі статті 114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Оскільки пільговий стаж позивача підтверджений належно оформленим записом у трудовій книжці, суд вважає неправомірними дії відповідача щодо не зарахування періоди роботи позивача з 08.08.2006 по 29.06.2016, на посаді рентгенолаборанта рентгенівського кабінету з повним робочим днем, до пільгового стажу.

Відповідно до п. 4.14 наказу МОЗ України від 23.11.2007 №742 посада рентген лаборантів віднесена до молодших спеціалістів з медичною освітою за спеціальністю "рентгенологія", отже, позиція Списку № 1 поширюється й на рентгенолаборантів, у тому числі рентгенівських відділень (кабінетів), у разі їх зайнятості повний робочий день на роботах і в умовах, передбачених цією позицією Списку.

Слід зазначити, що з моменту зайняття посади позивач мала кваліфікацію «рентгенологія», а з 16.12.2011 року їй було присвоєно другу кваліфікацію за спеціальністю «рентгенологія».

Слід зазначити, що в даному конкретному випадку розділом XIX "Охорона здоров`я" Списку №1, зазначені працівники, зайняті виконанням певних робіт, без вказання їх конкретних посад, зокрема "молодші спеціалісти з медичною освітою рентгенівських відділень (кабінетів)" до яких, як вже зазначено судом раніше відноситься й посада, яку позивач обіймала у спірний період.

Вказане підтверджується і листом Департаменту соціального захисту населення, Мінсоцполітики, Міністерства охорони здоров`я України, Професійної спілки працівників охорони здоров`я України, згідно якого, професійна назва "рентгенлаборант" міститься у Національному класифікаторі професій України ДК 003:2010, затвердженому наказом Держспоживстандарту від 28.07.2010 року №327, згідно Положення про атестацію молодших спеціалістів з медичною освітою, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 23.11.2007 №742 робота на посаді рентгенлаборантів зараховується до стажу роботи за спеціальністю «рентгенологія», що включена до номенклатури спеціальностей й молодших спеціалістів з медичною освітою, відповідно позиція Списку №1 "молодші спеціалісти з медичною з освітою рентгенівських відділень (кабінетів), а також молодші спеціалісти з медичною освітою рентген лаборант інтервенційної радіології (рентгенохірургічний блок)" поширюється на рентген лаборантів, у разі їх зайнятості повний робочий день на роботах і в умовах передбачених цією позицією Списку.

Отже, посада рентгенолаборанта рентгенівського кабінету віднесена до посад за Списком №1, що надає право на отримання пільгової пенсій.

Щодо відсутності результатів атестації робочих місць, суд зазначає наступне, що посилання відповідача на вищевказане не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії позивачу.

Правову позицію з цього питання було роз`яснено Верховним Судом України, який Постановою 520/15025/16-а від 19 лютого 2020 року, зазначив, що особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, якщо з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком № 2, відповідно до пункту «б» статті 13 Закону № 1788- XII. Не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Крім того, відповідно до пункту 4.2 Порядку № 383 результати атестації (як уперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, упродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінились докорінні умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Відповідно до Порядку №383, орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Проте головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області не було здійснено жодних дій, спрямованих на отримання додаткових відомостей чи виправлення або усунення формальних помилок в доданих до заяви документах, на підставі яких можна було б підтвердити пільговий стаж позивача.

Враховуючи встановлені у справі обставини та підхід до правового регулювання спірних правовідносин, суд приходить до висновку про наявність підстав для призначення з 28.01.2020 ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими уловами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, згідно п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV та зарахування ОСОБА_1 з дня звернення за призначенням пенсії, а саме: з 28.01.2020, до стажу роботи за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників з особливо шкідливими та з особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, період роботи з 08.08.2006 по 29.06.2016 на посаді рентгенолаборанта рентгенівського кабінету з повним робочим днем на роботах з особливо шкідливими умовами праці в багатопрофільній лікарні при установі для чоловіків, засуджених до позбавлення волі на певний строк, які хворі на соматичні захворювання, при Темнівській виправній колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№100), а позовні вимоги щодо визнання протиправним та скасування рішення - відділу з питань призначення пенсії управління застосування пенсійного законодавства головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №504 від 05.02.2020 щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пільгової пенсії за віком у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу роботи за Списком №1, передбаченого ст. 114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» - підлягають задоволенню.

Суд враховує судову практику Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 13.01.2011 по справі "ЧУЙКІНА ПРОТИ УКРАЇНИ" (CASE OF CHUYKINA v. UKRAINE) (Заява №28924/04) констатував, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків.

Таким чином, стаття 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. the United Kingdom), пп. 28 - 36, Series A №18).

Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні.

Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах "Мултіплекс проти Хорватії" (Multiplex v. Croatia), заява №58112/00, п. 45, від 10 липня 2003 року, та "Кутіч проти Хорватії" (Kutic v. Croatia), заява №48778/99, п. 25, ECHR 2002-II).

За приписами вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, позовна заява ОСОБА_1 - підлягає задоволенню.

Суд зазначає, що з аналізу викладеного вище вбачається, що твердження представника відповідача щодо пропуску строку звернення до суду позивачем є помилковим.

Відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. ст. 2, 6-11, 14, 77, 139, 243-246, 247, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків,61022) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення відділу з питань призначення пенсії управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №504 від 05.02.2020 щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пільгової пенсії за віком у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу роботи за Списком №1, передбаченого ст. 114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 зарахувати ОСОБА_1 з дня звернення за призначенням пенсії, а саме: з 28.01.2020, до стажу роботи за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників з особливо шкідливими та з особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, період роботи з 08.08.2006 по 29.06.2016 на посаді рентгенолаборанта рентгенівського кабінету з повним робочим днем на роботах з особливо шкідливими умовами праці в багатопрофільній лікарні при установі для чоловіків, засуджених до позбавлення волі на певний строк, які хворі на соматичні захворювання, при Темнівській виправній колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№100).

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонд України в Харківській області призначити з 28.01.2020 ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими уловами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, згідно п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (, 61022, м. Харків, майдан Свободи, Держпром, 3-й під`їзд, 2-й поверх) за рахунок бюджетних асигнувань витрати по оплаті судового збору на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_2 ) у розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень 00 копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, з урахуванням ч.3 Розділу VІ Прикінцевих положень КАС України, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Мар`єнко Л.М.