Справа № 500/2313/21
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2021-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2021 рокуЛьвівСправа № 500/2313/21 пров. № А/857/13038/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.,

суддів: Запотічного І.І., Матковської З.М.,

за участю секретаря судового засідання: Герман О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південо-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 15 червня 2021 року, ухвалене суддею Подлясною І.М. у м. Тернополі в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження, у справі №500/2313/21 за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Тернопільській області до Південо-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) про визнання протиправною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

22 квітня 2021 року позивач Головне управління ДПС у Тернопільській області звернувся до суду з позовом до відповідача Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), у якому просив визнати протиправною та скасувати постанову від 08.04.2021 у ВП № 63749230.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 15 червня 2021 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення ухвалене з неповним з`ясуванням обставин справи, з порушенням норм матеріального і процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що боржником постанова про відкриття виконавчого провадження №63749230 від 26.11.2020 не оскаржувалась.

Керуючись статтями 63, 76 Закону України «Про виконавче провадження» 08.04.2021 державним виконавцем винесено постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 5100 грн, копії якої направлено на адресу сторін виконавчого провадження для відома та виконання. Винесенню оскаржуваної постанови передувало надсилання боржнику вимог про виконання виконавчого листа, однак Головним управлінням ДПС України не виконано цих вимог, від боржника тричі отримано повідомлення про відсутність відповідних повноважень щодо здійснення коригування в базах інформаційних систем центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, у зв`язку з чим Головним управління ДПС у Тернопільській області підготовлено та направлено листи на адресу ДПС України щодо сприяння у виконанні рішення.

Наголошує також на тому, що з моменту винесення постанови про відкриття виконавчого провадження ВП№637492300 від 26.11.2020 до дати винесення постанови про накладення штрафу від 08.04.2021 боржник не скористався своїми правами, встановленими Законом №1404-VIII, а саме: не звернувся до суду з вимогами про відстрочення чи розстрочення виконання рішення суду, а також не надав державному виконавцю відомостей, які б зумовили обов`язкове зупинення виконавчого провадження. Тобто, на думку скаржника, боржником не вчинено жодних послідовних дій, спрямованих на належне виконання рішення суду, тому під час винесення спірної постанови відповідач діяв відповідно до приписів Закону України «Про виконавче провадження».

В судове засідання сторони не з`явились, хоча були повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи у суді з урахуванням особливостей, визначенихст.268 Кодексу адміністративного судочинства Українидля розгляду окремих категорій термінових адміністративних справ, а тому суд вважає за можливе розглянути справу без їх участі та відповідно до вимог ч.4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції достовірно встановлено, матеріалами справи підтверджено, що 12.04.2021 Головним управлінням ДПС у Тернопільській області отримано постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) від 08.04.2021 у виконавчому провадженні ВП№63749230 про накладення штрафу у розмірі 5 100,00 грн.

Зі змісту згаданої постанови слідує, що вимогами державного виконавця №921/04.1-24 від 04.02.2021 та №3835/04.1-24 від 02.04.2021 зобов`язано боржника виконати вимоги виконавчого листа №819/3111/15 від 23.11.2020, виданого Тернопільським окружним адміністративним судом, про зобов`язання Головного управління ДПС у Тернопільській області відновити у інтегрованій картці платника податків Державного підприємства «Тернопільське лісове господарство» суму податку на додану вартість в розмірі 460020 (чотириста шістдесят тисяч двадцять) грн 00 коп., як суб`єкта спеціального режиму оподаткування, задекларованого відповідно до поданих декларацій з податку на додану вартість за період 01 січня 2009 року по 30 вересня 2009 року.

У відповідності до статей 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження», відповідач постановив: «за невиконання рішення суду та вимог державного виконавця №921/04.1-24 від 04.02.2021 та №3835/04.1-24 від 02.04.2021 накласти та стягнути з боржника штраф на користь держави у розмірі 5 100 грн.».

Головне управління ДПС у Тернопільській області, вважаючи постанову ВП №63749230 від 08.04.2021 про накладення штрафу у розмірі 5100 грн протиправною, звернувся до суду з вимогою про її скасування.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувана постанова винесена державним виконавцем передчасно, безпідставно, без з`ясування усіх обставин та причин, що мають значення для прийняття такого рішення, за відсутності правових підстав, визначених нормами чинного законодавства, є протиправною, необґрунтованою та підлягає скасуванню.

Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального та процесуального права, з огляду на таке.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно з положеннями статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

В розумінні статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII), в редакції чинній на час винесення оскаржуваної постанови, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 статті 5 Закону №1404-VIII встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців.

Згідно з положеннями статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом, розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону, накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Частиною 2 статті 63 Закону №1404-VIII встановлено, що у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

В свою чергу, стаття 75 Закону №1404-VIII встановлює відповідальність за невиконання рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії, та рішення про поновлення на роботі

У разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Аналіз вказаних законодавчих положень дозволяє суду апеляційної інстанції дійти висновку, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання. Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і спрямовано на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження, як завершальної стадії судового провадження.

Умовами для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є:

1. невиконання ним виконавчого документа (судового рішення);

2. відсутність поважних причин невиконання виконавчого документа (судового рішення).

Отже, лише невиконання боржником рішення суду і саме без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону України «Про виконавче провадження».

Водночас, сам факт невиконання судового рішення у визначений строк без з`ясування і оцінки причин цього невиконання не може вважатися підставою для відповідальності боржника відповідно до статті 75 Закону № 1404-VIII.

Отже, на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановлено, по-перше, факт невиконання боржником судового рішення і, по-друге, відсутність поважних причин. Поважність причин невиконання судового рішення оцінюється у кожному конкретному випадку через призму того, наскільки це об`єктивно перешкодило виконати судове рішення.

Поважними, в розумінні норм Закону України «Про виконавче провадження», можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Вказане відповідає правовим висновка Верховного Суду, викладеним у постановах від 21 січня 2020 року (справа №400/1954/19), від 10 грудня 2020 року (справа №826/19276/16), від 10 вересня 2020 року (справа №824/308/20-а).

З наведених норм слідує, що Законом України «Про виконавче провадження» передбачено чітку послідовність дій виконавця при отриманні виконавчого документа, а також сукупність дій, які останній повинен вчинити в межах примусового виконання рішення, зокрема і такого, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення.

Поважними причинами невиконання боржником рішення можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення боржника, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для виконання рішення у встановлений виконавцем строк та повинні бути підтверджені належними доказами.

Суд апеляційної інстанції, здійснивши перевірку рішень суб`єкта владних повноважень щодо відповідності критеріям правомірності, визначених ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.3 ст. 90 КАС України).

Так, 01.12.2020 за вхідним номером 8786/10 (згідно штрих-коду вхідної кореспонденції ГУ ДПС) Головним управлінням ДПС у Тернопільській області отримано постанову від 26.11.2020 про відкриття виконавчого провадження ВП №63749230 з виконання виконавчого листа №819/3111/15, виданого 23.11.2020 Тернопільським окружним адміністративним судом про зобов`язання Головного управління ДПС у Тернопільській області відновити у інтегрованій картці платника податків Державного підприємства «Тернопільське лісове господарство» суму податку на додану вартість в розмірі 460020,00 грн, як суб`єкта спеціального режиму оподаткування, задекларованого відповідно до поданих декларацій з податку на додану вартість за період 01 січня 2009 року по 30 вересня 2009 року, Боржнику визначено строк для виконання рішення суду - 10 робочих днів.

Головним управлінням ДПС у Тернопільській області на адресу Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) (46021, Тернопільська область, м. Тернопіль, вул. Грушевського 8) скеровано лист №5487/10-5/19-00-04-10/27391 від 14.12.2020, зі змісту якого слідує, що у Головного управління ДПС у Тернопільській області відсутні повноваження щодо здійснення коригування в базах даних інформаційних систем центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику.

У зв`язку з відсутністю таких повноважень, Головним управлінням ДПС у Тернопільській області підготовлено та направлено до ДПС України листи від 10.12.2020 №398/7-5/19-00-04-10/27223 про виконання рішення суду у справі №819/3111/15.

Головним управлінням ДПС у Тернопільській області додатково відповідачу скеровано лист №5495/10-5/19-00-04-10/27444 від 15.12.2020, у просить відкласти проведення виконавчих дій до отримання відповіді з Державної податкової служби України на лист Головного управління ДПС у Тернопільській області від 10.12.2020 №398/7-5/19-00-04-10/ 27223 .

Так, станом на 05.02.2021 за вхідним номером 634/5 (згідно штрих-коду вхідної кореспонденції ГУ ДПС) Головним управлінням ДПС у Тернопільській області отримано вимогу виконавця від 04.02.21 №921/04.1-24 про виконання вимоги виконавчого листа №819/3111/15 від 23.11.2020, виданого Тернопільським окружним адміністративним судом, про що повідомити Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно- Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) протягом трьох днів.

У зв`язку з отриманням вимоги виконавця №921/04.1-24 від 04.02.21 Головним управлінням ДПС у Тернопільській області, станом на 08.02.2021 листом №379/5/19-0020-02-11/2939 надано відповідь на адресу відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), у якому зазначено, що у Головного управління ДПС у Тернопільській області відсутні повноваження щодо здійснення коригування в базах даних інформаційних систем центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику.

Через відсутність таких повноважень, Головним управлінням ДПС у Тернопільській області підготовлено та направлено до ДПС України листи від 10.12.2020 №398/7-5/19-00-04-10/27223 про виконання рішення суду у справі №819/3111/15.

Станом на 05.02.2021 відповідь від ДПС України на запит 398/7-5/19-00-04-10/27223 від 10.12.2020 щодо виконання рішення суду у справі №819/3111/15 ще не надійшла.

Враховуючи зазначену обставину та неможливість виконати Головним управлінням ДПС у Тернопільській області вимогу виконавця, Головне управління ДПС у Тернопільській області просить відкласти проведення виконавчих дій до отримання відповіді з Державної податкової служби України.

Станом на 07.04.2021 за вхідним номером 2740/5 (згідно штрих-коду вхідної кореспонденції ГУ ДПС) Головним управлінням ДПС у Тернопільській області отримано вимогу виконавця від 02.04.21 №3835/04.1-24 відповідно до якої, відповідач вимагає виконати вимоги виконавчого листа №819/3111/15 від 23.11.2020, виданого Тернопільським окружним адміністративним судом, про що повідомити Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) протягом трьох днів.

У зв`язку з отриманням вимоги виконавця №3835/04.1-24 від 02.04.21 Головним управлінням ДПС у Тернопільській області, станом на 12.04.2021 надіслано лист №379/5/19- 0020-02-11/2939 від 09.04.2021 на адресу відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), у якій зазначено, що у Головного управління ДПС у Тернопільській області відсутні повноваження щодо здійснення коригування в базах даних інформаційних систем центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику.

У зв`язку з відсутністю таких повноважень, Головним управлінням ДПС у Тернопільській області підготовлено та направлено до ДПС України листи від 10.12.2020 №398/7-5/19-00-04-10/27223 та від 09.02.2021 №710/8/19-00-18-05/3033 про виконання рішення суду у справі №819/3111/15.

Проте станом на 09.04.2021 відповіді на листи з ДПС України не отримано, в зв`язку з чим, Головне управління ДПС у Тернопільській області повторно звернулось з листом до ДПС України про відновлення у інтегрованій картці платника податків «Державного підприємства «Тернопільське лісове господарство» суму податку на додану вартість в розмірі 460020,00 грн, як суб`єкта спеціального режиму оподаткування, задекларованої відповідно до поданих декларацій з податку на додану вартість за період 01 січня 2009 року по 30 вересня 2009 року.

Таким чином, у зв`язку з неможливістю виконання Головним управлінням ДПС у Тернопільській області рішення суду у справі №819/311/15 через відсутність повноважень, керуючись ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження», ГУ ДПС у Тернопільській області просить відкласти проведення виконавчих дій до отримання відповіді з Державної податкової служби України на лист Головного управління ДПС у Тернопільській області від 09.04.2021 № 2033/8/19-00-18-05/ 8685.

Однак, 12.04.2021 за вхідним номером 2898/5 (згідно штрих-коду вхідної кореспонденції ГУ ДПС) Головним управлінням ДПС у Тернопільській області отримано постанову про накладення штрафу від 08.04.2021 №3888/04.1-24, якою за невиконання рішення суду та вимог державного виконавця №921/04.1-24 від 04.02.2021 та №3835/04.1-24 від 02.04.2021 накладено та стягнуто з боржника: Головне управління ДПС у Тернопільській області штраф на користь держави у розмірі 5100 грн.

Судом першої інстанції слушно враховано, що Головне управління ДПС у Тернопільській області в силу обставин, що унеможливлюють виконання рішення суду у справі №819/3111/15, неодноразово зверталося до ДПС України щодо сприяння у виконанні рішення у справі №819/3111/15, вчасно реагувало на постанови та вимоги виконавця та, керуючись ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження», зверталося до відповідача з листом про відкладення виконавчих дій до отримання відповіді з ДПС України.

Крім того, матеріалами справи підтверджуться доводи позивача щодо передчасності винесення оскаржуваної постанови, оскільки з часу отримання останньої вимоги від 02.04.2021 №3835/04.1-24, а саме 07.04.2021, до дати винесення оскаржуваної постанови виконавця 08.04.2021 не минуло встановленого згаданою вимогою для боржника триденного терміну для виконання вимог виконавчого листа №819/3111/15 від 23.11.2020, що на думку суду апеляційної інстанції не узгоджується із принципом «належного врядування», зміст якого розкритий у численних рішеннях ЄСПЛ, зокрема, у рішенні від 20 січня 2012 року у справі «Рисовський проти України». Очевидно, що на виконання рішення Конституційного Суду України від 07 жовтня 2009 року у справі № 25-рп/2009 державні органи, відповідальні за його виконання, не діяли вчасно та послідовно.

Наведені обставини враховані судом першої інстанції при перевірці законності та обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень на відповідність критеріям правомірності, визначених ч.2 ст. 2 КАС України.

За встановлених обставин, надаючи правову оцінку аргументам сторін, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що державний виконавець при винесені оскаржуваної постанови належним чином не дослідив поважності невиконання судового рішення, тобто належним чином не скористався законодавчо закріпленими повноваженнями, а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що оскаржувана постанова винесена передчасно, з порушенням норм чинного законодавства, не у спосіб та не в порядку, які встановлені Законом України «Про виконавче провадження».

Доводи, наведені скаржником в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до частини першої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції повністю виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення законного рішення, яке скасуванню не підлягає.

Керуючись статтями 242, 272, 287, 308, 310, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південо-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 15 червня 2021 року у справі № 500/2313/21 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя І. В. Глушко
судді І. І. Запотічний
З. М. Матковська
Постанова складена в повному обсязі 15.09.2021.