Справа № 420/14463/20
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2021-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/14463/20
Головуючий в 1 інстанції: Радчук А.А.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Скрипченка В.О.,

суддів Косцової І.П. та Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2021 року (суддя Радчук А.А., м. Одеса, повний текст рішення складений 22.02.2021) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління МВС України в Одеській області про визнання протиправною бездіяльності та стягнення боргу,-

В С Т А Н О В И В:

17 грудня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом до ГУМВС України в Одеській області, в якому просив визнати протиправною бездіяльність відповідача, що виразилась у відмові виплатити на користь позивача суму боргу за невиплачену одноразову грошову допомогу на оздоровлення за червень 2013 року, що є грошевим забезпеченням у розмірі 4105 грн., та стягнути зазначені кошти з ГУМВС.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність ГУМВС України в Одеській області що виразилась у невиплаті на користь позивача суми боргу за невиплачену одноразову грошову допомогу на оздоровлення за червень 2013 року у розмірі 4105 грн.

Стягнуто з ГУ МВС України на користь ОСОБА_1 суму боргу за невиплачену одноразову грошову допомогу на оздоровлення за червень 2013 року у розмірі 4105 грн.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням ліквідаційна комісія ГУМВС України в Одеській області подала апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначив, що у спірних правовідносинах діяв правомірно, зокрема згідно до підпунктів 2.16.3-2.16.4 пункту 16.3 розділу II Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 31.12.2007 року №499, в редакції, яка діяла на момент виникнення правовідносин. Крім того, апелянт звернув увагу, що постановою Одеського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2017 року у справі №815/5914/17 за позовом ОСОБА_1 до ГУМВС України в Одеській області вирішено питання про стягнення з Головного управління грошового забезпечення, яке повинне було нараховане та виплачено позивачу за період службі ОВС України з 01.01.2008 року по 26.08.2015 року у розмірі 25315 грн. з урахуванням індексації та відрахуванням установлених законом податків та інших обов`язкових платежів. Головне управління в повному обсязі виконало вказане рішення суду - сплатило на користь позивача 25315 грн., а тому вважає, що оскільки суд при ухваленні рішення надав оцінку діям Головного управління про виплату матеріальної допомоги на оздоровлення за 2008 - 2015 роки, ухвалив рішення, яке було в подальшому виконано, підстав для додаткового стягнення з нього коштів немає.

Позивач надіслав до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, у якому посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Судом першої інстанції справа була розглянута за правилами спрощеного позовного провадження.

Апеляційним судом справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до статті 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 в період з 20 серпня 1995 року по 26 серпня 2015 року проходив службу в органах внутрішніх справ України.

Наказом ГУМВС України в Одеській області №608 о/с від 26.08.2015 року на підставі підпункту "б" пункту 64 розділу VII Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого 29.07.1991 року постановою КМ Української РСР №114, ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ України.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2017 року у справі №815/5914/17 (набрала законної сили 16 лютого 2018 року) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії ГУМВС України в Одеській області про стягнення суми грошового забезпечення, з Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Одеській області на користь ОСОБА_1 стягнуто суму грошового забезпечення, яке повинно було бути нараховано та виплачено йому за період служби в органах внутрішніх справ з 01.01.2008 року по 26.08.2015 року у розмірі 25315 грн. з урахуванням індексу інфляції та відрахуванням установлених законом податків, зборів та інших обов`язкових платежів.

Під час розгляду справи №815/5914/17 судом, серед іншого було встановлено, що сума недоплачених ОСОБА_1 коштів за одноразову грошову допомогу на оздоровлення за 2013 рік, що є грошовим забезпеченням працівників ОВС України, становить 4105 грн.

10 вересня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до ГУМВС України в Одеській області із заявою, у якій просив надати на його адресу деталізований, поетапний розрахунок від сплаченої на його користь суми боргу у загальному розмірі 25315 грн.

На дану заяву від ГУМВС України в Одеській області надійшов лист від 28.09.2020 року №14/л-519, з якого вбачається, що згідно мотивувальної частини постанови суду по справі №815/5914/17, суми недоплачених коштів склали:

сума недоплачених коштів за одноразову грошову допомогу на оздоровлення за 2008 рік склала 1710 грн.;

сума недоплачених коштів за одноразову грошову допомогу на оздоровлення за 2009 рік склала 1743,86 грн.;

сума недоплачених коштів за одноразову грошову допомогу на оздоровлення за 2010 рік склала 2456,29 грн.;

сума недоплачених коштів за одноразову грошову допомогу на оздоровлення за 2011 рік склала 3925 грн.;

сума недоплачених коштів за одноразову грошову допомогу на оздоровлення за 2012 рік склала 4105 грн.;

сума недоплачених коштів за одноразову грошову допомогу на оздоровлення за 2014 рік склала 4185,50 грн.;

сума недоплачених коштів за одноразову грошову допомогу на оздоровлення за 2015 рік склала 5434,35 грн.;

заборгованість по розрахунку за не нараховану та невиплачену надбавку за службу в умовах режимних обмежень у розмірі 15%, з липня 2013 року по серпень 2014 року у сумі 1755 грн. (а.с. 24).

Оскільки за 2013 рік не було виплачено суму недоплачених коштів за одноразову грошову допомогу на оздоровлення за 2013 рік у розмірі 4105 грн., ОСОБА_1 звернувся до ГУМВС України в Одеській області із письмовою заявою від 07.11.2020 року, у якій просив виплатити суму боргу у розмірі 4105 грн.

Листом Головного управління від 25.11.2020 року №14/Л-616 заявника повідомлено, що підпунктом 2.17.3 розділу II "Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ", затвердженої наказом МВС від 31.12.2007 №499 (у редакції на день надання допомоги), визначено, що допомога для оздоровлення особам рядового і начальницького складу надається в разі вибуття у чергову відпустку у розмірі, що не перевищує грошового забезпечення, яке особа отримувала на день виплати. Згідно даних особової картки в червні 2013 року виплачена матеріальна допомога на оздоровлення в сумі 1397,50 гривень (а.с. 30).

Вважаючи зазначений лист Головного управління відмовою у виплати недоплачених коштів за одноразову грошову допомогу на оздоровлення за 2013 рік, ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом.

Задовольняючи його позовні вимоги суд першої інстанції вважав, що постановою суду по справі №815/5914/17, яка набрала законної сили 16 лютого 2018 року, встановлено, що сума недоплачених коштів відповідачем за одноразову грошову допомогу на оздоровлення за 2013 рік, що є грошовим забезпеченням працівників ОВС України, склала - 4105 грн. Таким чином зазначена сума повинна бути виплачена позивачу у повному обсязі, у зв`язку з чим стягнув зазначену суму з відповідача на користь позивача.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законодавством, яке визначало порядок проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ у спірний період були Закон України "Про міліцію", Положення "Про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ", затвердженого Постановою КМУ від 29.07.1991 року №114 (далі Положення №114) та інші нормативно-правові акти.

Приписами пункту 12 Положення №114 встановлено, що особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ одержують грошове і речове забезпечення за нормами, встановленими законодавством.

Підпунктом 3 пункту 5 постанови КМУ від 07.11.2007 року №1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" обумовлено, що керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання, надано право надавати військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та допомогу на оздоровлення у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.

Порядок та умови виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ визначено Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 31.12.2007 року за №499, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі Інструкція №499).

Так, у 2013 році розмір матеріальної допомоги на оздоровлення визначався пунктом 2.17 Інструкції №499, відповідно до підпункту 2.17.1 якого, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ надається матеріальна допомога у межах асигнувань що виділяються на їх утримання, для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує місячного грошового забезпечення на день виплати, та один раз на рік - допомога для оздоровлення при щорічній основній відпустці в розмірі, що не перевищує місячного грошового забезпечення.

Згідно підпункту 2.17.3 цієї ж Інструкції №499 допомога для оздоровлення особам рядового і начальницького складу надається в разі вибуття в чергову відпустку у розмірі, що не перевищує грошового забезпечення, яке особа отримувала на день виплати. Підставою для надання допомоги для оздоровлення особам рядового чи начальницького складу є наказ про особовий склад, за яким особа рядового чи начальницького складу вибуває в чергову відпустку (пп. 2.17.4). Фактичні витрати на матеріальну допомогу відповідно до вимог бюджетного законодавства проводяться тільки в межах затвердженого кошторисом фонду грошового забезпечення (пп. 2.17.5).

З матеріалів справи вбачається, що позивачу у 2013 році було нарахована та сплачена одноразова грошова допомога на оздоровлення у розмірі 1397 грн., при місячному грошовому забезпечені у розмірі 5167,50 грн.

Разом з тим, відповідачем, на якого приписами частини другої статті 77 КАС України покладено обов`язок довести правомірність своїх дій, не надав суду доказів того, що матеріальна допомога для оздоровлення позивачу за 2013 рік була виплачена в межах асигнувань, передбачених на утримання штату ГУМВС.

Водночас, відповідачем не оспорюється, що судовим рішенням у справі №815/5914/17 встановлено, що сума недоплачених ОСОБА_1 коштів за одноразову грошову допомогу на оздоровлення за 2013 рік, що є грошовим забезпеченням працівників ОВС України, складає 4105 грн.

При цьому, варто зауважити, що за правилами звільнення від доказування, наведеними у частині четвертої статті 78 КАС, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Зазначена преюдиціальність означає юридичне правило, на підставі якого суди, що розглядають справу, зобов`язані прийняти без перевірки і доказів факти, що були встановлені раніше у судовому рішенні, що набрало законної сили у іншій справі.

Враховуючи наведене, а також обставини даної справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 .

Колегія суддів критично ставиться до доводів апелянта про те, що судом у справі №815/5914/17 встановлено, що сума несплаченого грошового забезпечення, яке мало було бути нараховано та виплачено йому за період служби в органах внутрішніх справ з 01.01.2008 року по 26.08.2015 року, становить 25315 грн., оскільки з листа ГУМВС України в Одеській області від 28.09.2020 року № 14/л-519 вбачається, що розмір одноразової грошової допомоги на оздоровлення за 2013 рік у зазначену суму не входить (а.с. 24).

Відповідно до вимог статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачі, які є суб`єктами владних повноважень, свою позицію не довели та не обґрунтували.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та не допустив порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи, і наведені в апеляційній скарзі доводи правильність рішення суду не спростовують.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відтак, апеляційна скарга Ліквідаційної комісії ГУМВС не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 292, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Одеській області залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2021 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає відповідно до ч. 6 ст. 12, ст. 257 та ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя-доповідач В.О.Скрипченко

Суддя І.П.Косцова

Суддя Ю.В.Осіпов