Справа № 420/7979/21
Суддя: Бутенко А.В.
Дата ухвалення: 2021-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/7979/21
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 вересня 2021 року м. Одеса
Суддя Одеського окружного адміністративного суду Бутенко А.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення по справі № 420/7979/21, -
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 02.09.2021 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправними та скасовано пункти 1, 2, 8 припису Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) (65058, м. Одеса, вул. пр-т Шевченка, 12) про визнання протиправним та скасування припису № 89 від 29.03.2021 року.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто на користь публічного акціонерного товариства «Одесагаз» () з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (код ЄДРПОУ 4387978), сплачений судовий збір у розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень.

09.09.2021 року за ВХ № 49811/21 від представника позивача надійшла заява, в якій представник просить ухвалити додаткове рішення по справі №420/7979/21 про стягнення з Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу на користь публічного акціонерного товариства «Одесагаз» витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 21 750,00 грн.

14.09.2021 року за ВХ№ЕП/24659/21 від представника відповідача надійшло клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу.

Суд, розглянувши заяву представника Позивача та заперечення представника Відповідача по справі № 420/7979/21 про ухвалення додаткового рішення, зазначає наступне.

Частина перша статті 252 КАС України передбачає, що суд, який ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення. Про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу. Додаткове рішення або ухвала про відмову у прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.

Таким чином, у випадку, якщо суд при ухваленні судового рішення по суті спору з певних причин не вирішив питання щодо однієї із позовних вимог, таке питання підлягає вирішенню шляхом ухвалення судом додаткового судового рішення в порядку статті 252 КАС України.

Частиною третьою статті 252 КАС України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Враховуючи положення ч. 3 ст. 252 КАС України, розгляд заяви призначено у судовому засіданні, але у зв`язку з неявкою заявника та заявою представника Відповідача здійснено судом без участі представників сторін у порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно частини 1 статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

У п.1 ч.3 ст.132 КАС України вказано, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать і витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (частина перша). За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (частина друга). Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина третя). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина четверта).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина п`ята). У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста). Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина сьома).

Відповідно до ч. 9 ст. 139 КАС України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Суд наголошує, що ст. 134 КАС України не виключає права суду перевіряти дотримання позивачем вимог ч. 5 ст. 134 КАС України щодо співмірності заявлених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Верховний Суд в додатковій постанові від 12.09.2018 (справа № 810/4749/15) вказав, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

Також Верховний Суд у постанові від 22.12.2018 (справа № 826/856/18) зазначив, що розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У справі "East/West Alliance Limited" проти України" Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "Ботацці проти Італії", заява № 34884/97, п. 30). У пункті 269 рішення у цій справі Судом зазначено, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05.07.2012 № 5076-VI (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Отже, договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (пункт 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).

Статтею 19 Закону № 5076-VI визначено, зокрема, такі види адвокатської діяльності в адміністративному судочинстві як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Відповідно до ст. 30 Закону № 5076-VI, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Верховним Судом, зокрема у своїх постановах від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16, від 17.09.2019 у справі № 810/3806/18, від 31.03.2020 у справі № 726/549/19, неодноразово висловлювалась правова позиція, згідно якої на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

На підтвердження понесених витрат на правову допомогу представником позивача подано: договір про надання юридичних послуг від 29.05.2019 року (який укладений між Адвокатським об`єднанням «МАРШАЛЛЄР ГРУП» та Акціонерним товариством «ОДЕСАГАЗ»; додаткова угода №5/1, до договору про надання юридичних послуг від 29.05.2019 р. та акт прийому-передачі наданих послуг до додаткової угоди №5/1 від 10.05.2021 року до договору про надання юридичних послуг від 29.05.2019 року; рахунок № 20210902-1 від 02.09.2021 року на суму 58 000,00 грн.; копія квитанції № 80300 від 07.09.2021 року на суму 58 000,00 грн.

Судом встановлено, що витрати на професійну правничу допомогу у цій справі позивачем та його представником оцінено у розмірі 58 000,00 грн., а саме:

- Вивчення наданих Замовником документів 4 год.;

- Вивчення судової практики та формування правової позиції 3 год.;

- Підготовка та подача позовної заяви 6 год.;

- Правовий аналіз відзиву на позовну заяву Відповідача 1 год.;

- Підготовка та подача заяви про зміну предмету позову по справі № 420/7979/21 4 год.;

- Правовий аналіз заперечень Відповідача на заяву про зміну предмету позову у справі №420/7979/21 1 год.;

- Підготовка та подача відзиву (відповіді) на заперечення Відповідача по справі № 420/7979/21 5 год.;

- Участь у 5 (п`яти) судових засіданнях по справі № 420/7979/21 4 год.;

Усього 28 годин.

Згідно умов пунктів 1-5 Додаткової угоди № 5/1 від 10.05.2021 року до Договору від 29.05.2019 р. вартість комплексу юридичних послуг що надаються АО «Маршаллєр груп» у суді першої інстанції (Одеський окружний адміністративний суд) по справі щодо визнання у судовому порядку протиправним та скасування припису ДЕІ Південно-Західного округу № 89 від 29.03.2021 року склала 58 000,00 (п`ятдесят вісім тисяч) гривень, що підтверджується Актом приймання-передачі наданих послуг від 02.09.2021 року, підписаного Сторонами договору без зауважень.

Вартість послуг АТ «Маршаллєр груп», згідно умов п. 3 Додаткової угоди № 5/1 від 10.05.2021 року визначається із розрахунку 2000,00 грн. за 1 (одну) годину роботи адвоката на підставі Акту приймання-передачі наданих послуг.

Через те, що адвокатом на ведення цієї справи в Одеському окружному адміністративному суді було витрачено 28 годин загальна вартість наданих послуг склала 58 000,00 грн., з яких просить стягнути з Відповідача 21 750,00 грн.

Таким чином, враховуючи надані докази, пов`язані з правничою допомогою адвоката, суд дійшов висновку, що вищенаведені документи можуть слугувати належними та допустимими доказами для підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу.

Відповідач до суду надав клопотання про зменшення суми витрат на правничу допомогу, вважає їх неспівмірним та явно завищеними; в клопотанні зазначено, що вбачається дублювання одного і того ж виду наданих послуг. Відповідно до акту приймання-передачі наданих послуг до додаткової угоди №5/1 від 10.05.2021 року до Договору про надання юридичних послуг від 29.05.2019, в описах наданих послуг зміст п. 2 та п. 2 складає вивчення судової практики, формування правової позиції (3 год.) та підготовку та подачу позовної заяви (6 год.).

Відповідач вважає що формування правової позиції по справі та підготовка позовної заяви є діями, які фактично дублюють одні і ті ж послуги.

Також, правовий аналіз відзиву відповідача (1 год.) та правовий аналіз заперечень відповідача на заяву про зміну предмету позову (1 год.) входить до складу підготовки відзиву (відповіді на заперечення відповідача), отже, не потребує окремо затраченого часу на вид послуги.

Дійсно, вивчення судової практики та формування правової позиції є частиною послуги з підготовки та подачі позовної заяви та,як і правовий аналіз не віднесено законом до видів адвокатської діяльності.

Отже, частина заявлених судових витрат була не обов`язковою, що спричинило штучне розширення виду надання послуг з метою завищення часу.

Крім того, на розгляд справи в усіх засіданнях витрачено 2 години 10 хвилин, в судових засіданнях оголошувалась перерва в зв`язку з наданням можливості представнику позивача ознайомитись із відзивом, також через подання ним заяви про зміну позовних вимог оголошувалась перерва, також судом була надана можливість представнику ознайомитись із запереченнями на заяву про зміну позовних вимог. Отже фактично витрачений час на участь у судових засіданнях представника не відповідає часу, зазначеному в акті приймання-передачі наданих послуг.

Також, суд погоджується з тим, що правовий аналіз відзиву відповідача (1 год) та правовий аналіз заперечень відповідача на заяву про зміну предмету позову (1 год) входить до складу підготовки відзиву (відповіді на заперечення відповідача), отже, не потребує окремого витрачання часу на вид послуги.

Штучне збільшення обсягу робіт адвоката не підлягає врахуванню судом при здійсненні розподілу судових витрат. При цьому, держава не зобов`язана відшкодовувати за рахунок державних асигнувань недоцільні витрати Позивача.

Аналогічну позицію викладено у постанові Верховного Суду від 4 листопада 2019 року по справі №9901/264/19.

Отже, наведений обсяг часу та витрат не відповідає критеріям обґрунтованості, розмір таких витрат не є пропорційним до предмета спору та значення справи для сторін. Також, суд дійшов висновку, що результат вирішення справи не вплинув на репутацію позивача та не викликав публічний інтерес.

Таким чином, з урахуванням часткового задоволення позову достатнім та пропорційним є розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу 14500 грн. (58 000,00 грн./ 8x2).

Резолютивна частина рішення суду від 02.09.2021 не містить зазначення про відшкодування понесених витрат на правничу допомогу.

З огляду на зазначене, суд вважає, що заяву представника позивача про ухвалення додаткового судового рішення слід задовольнити частково та ухвалити додаткове судове рішення, яким стягнути з Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Код ЄДРПОУ: 4387780) на користь АТ «Одесагаз» (Код ) суму витрат АТ «Одесагаз» на професійну правничу допомогу АО «Маршаллєр груп» в розмірі 14500,00 грн.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 252, 255 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення по справі № 420/7979/21 задовольнити частково.

Стягнути з Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Код ЄДРПОУ: 4387780) на користь АТ «Одесагаз» (Код ) суму витрат АТ «Одесагаз» на професійну правничу допомогу АО «Маршаллєр груп» в розмірі 14 500,00 (чотирнадцять тисяч п`ятсот) грн.

Порядок і строки оскарження рішення визначаються ст.ст.293, 295 КАС України.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.255 КАС України.

Суддя А.В. Бутенко