Справа № 320/4721/21
Суддя: Лисенко В.І.
Дата ухвалення: 2021-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2021 року м.Київ №320/4721/21

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лисенко В.І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Бородянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київської області про визнання протиправною бездіяльності, скасування постанови та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до Бородянського районного відділу Державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), у якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Бородянського районного відділу ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у виконавчому провадженні №53308070;

- визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття ВП №53308070 від 13.02.2017;

- зобов`язати Бородянський районний відділ ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) вчинити дії, спрямовані на виключення з Автоматизованої системи виконавчого провадження суми боргу у розмірі 2757187,45 грн. (два мільйони сімсот п`ятдесят сім тисяч сто вісімдесят сім гривень 45 копійок) та відомостей із Єдиного реєстру боржників про ОСОБА_1 як боржника, внесених у зв`язку з ВП №53308070.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вона не була обізнана про наявність виконавчого провадження №53308070, в якому вона є боржником. Стверджує, що з 12.11.2018 вона не має заборгованості перед АТ "Альфа-Банк" за кредитним договором №2615/0508/71-034 від 08.05.2008, та не має жодних обтяжень. Всупереч вимогам ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження", відповідач не встановив її дійсного місця проживання/перебування та місця знаходження майна, та не здійснив передачу виконавчого провадження за належним місцем виконання (м.Київ). Також, відповідач не повідомив про початок виконавчого провадження, що на думку позивачки, є підставою для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 13.02.2017. Позивачка наголошує, що у зв`язку з поверненням виконавчого документу державним виконавцем не було зафіксовано відсутність обов`язку боржника щодо сплати виконавчого збору, з огляду на те, що у виконавчому провадженні відсутні результати виконання, оскільки у разі повернення виконавчого документа стягувачу та за відсутності факту стягнення заборгованості, обов`язок щодо сплати виконавчого збору у боржника не виникає. У разі стягнення виконавчого збору відповідно до ч.3 ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження" без реального стягнення суми боргу з боржника, будуть створюватися умови для стягнення з боржника подвійної суми виконавчого провадження або ж стягнення його без реального виконання рішення суду. На думку позивачки, державний виконавець не проводив належним чином виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання виконавчого напису, а також не вжив заходів щодо виключення інформації про суму боргу із Автоматизованої системи виконавчого провадження та відомостей про позивачку як боржника з Єдиного реєстру боржників.

Ухвалою суду від 20.05.2021 було відкрито спрощене позовне провадження у справі без проведення судового засідання та одночасно витребувано від Бородянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області усіх копій матеріалів виконавчого провадження №53308070.

Не погоджуючись з позовними вимогами позивачки, 08.09.2021, від відповідача, через канцелярію суду, надійшли заперечення на позовну заяву, у яких він стверджує, що згідно даних Автоматизованої системи виконавчого провадження з Деснянського районного відділу ДВС м.Київ ГТУЮ у м.Києві до Бородянського РВ ДВС ГТУЮ у Київській області надійшов за належністю на примусове виконання виконавчий документ з примусового виконання виконавчого напису № 16318 від 23.11.2015, виданого Чуловським В.Л. приватним нотаріусом Київського нотаріального округу про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» боргу в розмірі 2 506 534,05 грн., так, як боржник проживає за адресою: АДРЕСА_1 . 13.02.2017, керуючись статтями 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем розглянуто надходження документа з іншого відділу (відмітка про надходження міститься на постанові про відкритій) про примусове виконання та винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №53308070, копії якої направлено сторонам до виконання та до відома. Реєстри на відправлену кореспонденцію передані до архіву та знищені згідно Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями від 07.06.2017 № 1829/5 розділ XI п. 2. «Знищення справ та виконавчих проваджень», строк зберігання реєстрів становить один рік. При вжитті заходів примусового виконання рішення, було встановлено про відсутність у боржника майна в рахунок погашення боргу. Будь-які відомості щодо погашення заборгованості за виконавчим документом, відсутні. Керуючись п. 2 ч.1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», 01.11.2017 відповідачем було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. Також, відповідач зазначив, що згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, встановлено про наявність актуальної інформації про обтяження №14541408, винесеного Деснянським районним відділом державної виконавчої служби па підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, прийнятої в межах ВП №50074120 від 17.05.2016, що на думку відповідача, свідчить про невиконання боржником своїх зобов`язань в повному обсязі. Станом на 07.09.2021 повідомлення про сплату боргу та виконавчого збору від сторін виконавчого провадження до відділу ДВС не надходило. Тому, відповідач стверджує, що ним дотримано всіх норм Закону України "Про виконавче провадження", а отже відсутні правові підстави для задоволення вимог позивача.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 , код РНОКПП - НОМЕР_1 , є громадянкою України, що підтверджується копією паспорту серії НОМЕР_2 , виданим Бородянським РВ ГУ МВС України в Київській області 17.03.2006 (а.с. 6, 7, 8).

08.05.2008 між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» та позивачкою було укладено кредитний договір №2615/0508/71-034 на придбання нерухомості в розмірі 108000,00 дол. США (сто вісім тисяч доларів США 00 центів) з кінцевим строком повернення 08.05.2038 та іпотечний договір №2615/0508/71-034-2-34 від 08.05.2008 для забезпечення зобов`язань за кредитним договором №2615/0508/71-034 (а.с. 9-14).

Предметом іпотеки була двокімнатна квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 44,3 кв.м.

21.12.2012 між позивачкою та ПАТ «Альфа-банк» було укладено Договір про внесення змін і доповнень №1 до кредитного договору №2615/0508/71-034 від 08.05.2008 щодо набуття ПАТ «Альфа-банк» всіх прав то обов`язків кредитора за кредитним договором №2615/0508/71-034 від 08.05.2008 у зв`язку з Договором купівлі-продажу прав вимоги від 25.05.2012, укладеного ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк», а також відповідно до Договору купівлі-продажу прав вимоги від 15.06.2012, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа-банк» (а.с. 15).

В подальшому, на примусовому виконанні у Бородянському районному відділі ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) перебувало виконавче провадження №53308070, у якому позивачка була боржником.

13.02.2017 у межах виконавчого провадження №53308070 старшим державним виконавцем Бородянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Дацьком Олегом Леонідовичем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Вказане виконавче провадження відкрито на підставі виконавчого напису від 23 листопада 2015 року №16318, виданого приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Чуловським В.А. про стягнення з боржника ОСОБА_1 коштів у розмірі 2 506 534,05 грн., який надійшов за належністю з Деснянського районного відділу ДВС м.Київ ГТУЮ у м.Києві; зобов`язано боржника подати декларацію про доходи на майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Також, було стягнуто з боржника виконавчий збір/основну винагороду приватного виконавця у розмірі 250653,40 грн.

Приймаючи виконавчий документ до свого виконання, відповідач виходив з того, що згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно містилась інформація про обтяження №14541408, яка була внесена Деснянським РВ ДВС на підставі постанови про арешт майна боржників та оголошення заборони на його відчуження ВП №50074120, виданий 17.05.2016, що свідчить про невиконання боржником своїх зобов`язань в повному обсязі.

В подальшому, у зв`язку з відсутністю у боржника майна в рахунок погашення боргу, відповідачем було винесено постанову від 01.11.2017 про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження".

Згідно довідки № від 12.11.2018, виданої АТ "Альфа-Банк", позичальник ОСОБА_1 не має заборгованості перед АТ "Альфа-Банк" (а.с.17).

Із договору від 12.11.2018 №16191 про розірвання Іпотечного договору №0508/71 від 08.05.2008, вбачається, що позивачка та АТ "Альфа-Банк" припинили іпотечний договір №2615/0508/71-034-2-34 від 08.05.2008, про що було укладено в письмовій нотаріальній формі договір про розірвання іпотечного договору №2615/0508/71-034-2-34 від « 08» травня 2008 року посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коптєловою О.Р., « 08» травня 2008 року за реєстровим №1777 (а.с. 18).

12.11.2018 АТ «Альфа - Банк» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛ.ЕН.ГРУП» уклали Договір факторингу про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором №2615/0508/71-034 від 08.05.2008, відповідно до якого ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛ.ЕН.ГРУП» стало кредитором по відношенню до позивача.

12.11.2018 було припинено обтяження квартири за адресою: АДРЕСА_2 , відомості про що були внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В. А.

Таким чином, за станом на 12.11.2018 у позивачки відсутня заборгованість за кредитним договором №2615/0508/71-034 від 08.05.2008 перед АТ «Альфа-Банк» у зв`язку з відступленням права вимоги до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛ.ЕН.ГРУП» на підставі Договору факторінгу від 12.11.2018.

Водночас, відомості про позивачку як боржницю наявні в Автоматизованій системі виконавчого провадження та в Єдиному реєстрі боржників, що стало підставою для звернення до суду.

Ухвалою суду від 20.05.2021 від Бородянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області витребовувались матеріали виконавчого провадження №53308070.

Однак, з клопотання відповідача від 14.09.2021 вбачається, що матеріали виконавчого провадження №53308070 знищено за спливом терміну зберігання згідно Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями від 07.06.2017 №1829/5 розділ ХІ п.2 "Знищення справ та виконавчих проваджень".

Вважаючи бездіяльність Бородянського районного відділу ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) у виконавчому провадженні №53308070 протиправною, позивачка звернулася до суду з даною позовною заявою за захистом порушеного права.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ (далі - Закон № 1404-VІІІ, в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 3 Закону №1404-VІІІ примусовому виконанню підлягають рішення на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Частиною першою статті 4 Закону №1404-VIIІ визначено вимоги до виконавчого документа, зокрема, у виконавчому документі зазначаються адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб). У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Пунктом 10 частини четвертої статті 4 Закону №1404-VIIІ встановлено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Частинами першою, другою статті 5 Закону №1404-VІІІ передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Частиною першою статті 18 Закону №1404-VІІІ встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з частиною п`ятою статті 18 Закону №1404-VІІІ під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних.

Відповідно до частини першої статті 19 Закону №1404-VІІІ сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Відповідно до частин першої та другої статті 24 Закону №1404-VІІІ виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 26 Закону N 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною п`ятою вказаної статті встановлено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

З пояснень, наданих відповідачем та копії постанови старшого державного виконавця Бородянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Дацька А.Л. про відкриття виконавчого провадження від 13.02.2017 вбачається, що виконавчий напис №16318 від 23.11.2015 надійшов з іншого відділу Державної виконавчої служби.

Виконавче провадження було відкрито Бородянським районним відділом державної виконавчої служби у зв`язку з наявністю у позивачки нерухомого майна за адресою: Київська область, Бородянський район, смт.Пісківка, вул.Н.Сосніної, 15, обтяженого постановою Деснянського РВ ДВС м.Київ ГТУ у м.Києві від 17.05.2016 №29635280, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо позивачки №273676618 від 07.09.2021.

Відтак, позивачка дійшла хибного висновку про те, що виконавче провадження мало бути проводитися виключно за місцем її реєстрації ( АДРЕСА_2 ), адже частинами першої та другої статті 24 Закону №1404-VІІІ визначено, що виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна, та право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачеві.

Частиною першою статті 28 Закону №1404-VІІІ встановлено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Виходячи з аналізу вказаної статті, боржник має бути належним чином повідомлений про відкриття виконавчого провадження, а державний виконавець повинен не лише направити боржнику копію постанови про відкриття виконавчого провадження, але й встановити факт отримання ним копії цієї постанови, якою встановлено строк для добровільного виконання рішення суду.

З матеріалів справи вбачається, що реєстри на відправлену кореспонденцію були передані відповідачем до архіву та знищені згідно Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями від 07.06.2017 №1829/5 розділ ХІ п.2 "Знищення справ та виконавчих проваджень", що унеможливлює перевірки судом факту направлення позивачці копії постанови про відкриття виконавчого провадження.

Водночас, порушення державним виконавцем порядку надіслання сторонам виконавчого провадження копій процесуальних документів саме по собі не є достатньою підставою, з якою законодавець пов`язує скасування постанови про відкриття виконавчого провадження.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 24.02.2021 у справі №756/9582/14-ц.

Щодо визначення розміру виконавчого збору у постанові про відкриття провадження, суд зазначає наступне.

Стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону.

Відповідно ч. 1 ст. 27 Закону № 1404-VIII (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) виконавчий збір це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

На підставі ст. 26 Закону № 1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

В той же час, на підставі ч. 2 ст. 27 Закону № 1404-VIII виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Таким чином, ще до реального примусового виконання рішення і без його фактичного стягнення або повернення майна, незалежно від того чи буде це рішення виконано реально чи ні вже встановлюється розмір виконавчого збору, який має бути стягнутим з боржника. При цьому, у державного виконавця не має іншої альтернативи.

Аналогічні нормативні приписи наявні й в «Інструкції з організації примусового виконання рішень», затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5, якою регламентовані дії виконавця.

Верховний Суд зазначає, що Закон України "Про виконавче провадження" №1404-VIII є спеціальним законом, що регулює порядок вчинення виконавчих дій. Натомість, детально дії виконавців під час вчинення виконавчих дій регламентуються Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року N 512/5 (далі - Інструкція), розробленою відповідно до законів №1403-VIII і №1404-VIII, яка визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону №1404-VIII підлягають примусовому виконанню.

Положення цієї Інструкції слід розглядати як такі, що прийняті відповідно до вимог вказаних законів, та такі, що не можуть їм суперечити, у тому числі встановлювати нові вимоги, які прямо не передбачені законами, на виконання яких ця Інструкція затверджена.

Не пізніше наступного робочого дня з дня погашення у повному обсязі заборгованості зі сплати аліментів, повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 4 частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 7, 9, 14 частини першої статті 39 Закону, державний виконавець на підставі розрахунку нарахування виконавчого збору виносить постанову про стягнення виконавчого збору.

У відповідності до частиною 3 ст. 40 Закону №1404-УІІІ, у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, постанова про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) реєструється в автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ та підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом та Інструкцією.

Державний виконавець зобов`язаний відкрити виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації в автоматизованій системі виконавчого провадження.

Про розмір стягнутого виконавчого збору державний виконавець зазначає у виконавчому документі.

З матеріалів справи вбачається, що постановою заступника начальника відділу Бородянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Ободзінською І.Л. від 01.11.2017 в межах ВП №53308070 було повернуто виконавчий напис №16318, виданий 23.11.2015 стягувачеві на підставі п.2 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" (відсутність майна у боржника, на яке може бути звернено стягнення).

Між тим, ч.3 ст. 40 Закону України №1404-УІІІ (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) не передбачається обов`язку державного виконавця виносити окрему постанову про стягнення виконавчого збору у разі повернення виконавчого документу стягувачеві на підставі п.2 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" (відсутність у боржника майна).

Крім того, слід звернути увагу, що винесення постанови про стягнення виконавчого збору не означає одночасне стягнення такої винагороди/збору.

Постанова державного виконавця Бородянського районного відділу Державної виконавчої служби України Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про відкриття виконавчого провадження від 13.02.2017 була винесена на виконання ст.ст. 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження» та є документом який лише фіксує розмір виконавчого збору/основної винагороди, при цьому боржником не було надано суду жодних доказів на підтвердження передачі вищевказаної постанови в частині стягнення виконавчого збору на примусове виконання та фактичне стягнення з позивачки грошових коштів на виконання цієї постанов.

Варто зауважити, що право на отримання виконавцем належної йому винагороди виникає лише з моменту фактичного стягнення коштів з боржника на виконання вимог виконавчого документа.

Таким чином, зазначення у постанові про відкриття виконавчого провадження від 13.02.2017 відомостей про стягнення з позивачки виконавчого збору у розмірі 250653,4 грн. не створює для позивачки жодних правових наслідків.

Щодо позовної вимоги ОСОБА_1 про зобов`язання відповідача вчинити дії, спрямовані на виключення з Автоматизованої системи виконавчого провадження суми боргу у розмірі 2757187,45 грн. та відомостей із Єдиного виключення її з реєстру боржників про неї як боржника, внесених у зв`язку з ВП №53308070, суд зазначає наступне.

Як вбачається з відомостей Єдиного реєстру боржників ОСОБА_1 значиться боржником в межах виконавчого провадження № 53308070.

Реєстр боржників утворено відповідно до ЗУ «Про виконавче провадження» (далі за текстом - Закон) та Наказу Міністерства юстиції України від 05.08.2016 №2432/5 «Про затвердження Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження» (далі за текстом Положення).

За абз. 1 п. 2 розділу 1 Положення, автоматизована система виконавчого провадження (далі - Система) - комп`ютерна програма, що забезпечує збирання, зберігання, облік, пошук, узагальнення, надання відомостей про виконавче провадження, формування Єдиного реєстру боржників.

За ч. 1 ст. 9 Закону №1404-УІІІ, Єдиний реєстр боржників - це систематизована база даних про боржників, що є складовою Системи та ведеться з метою оприлюднення в режимі реального часу інформації про невиконані майнові зобов`язання боржників та запобігання відчуженню боржниками майна (п. 13 ч. 2 розділу 1 Положення).

При цьому відомості про боржників, включені до Єдиного реєстру боржників, є відкритими та розміщуються на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України.

Введення інформації в реєстр здійснюється визначеними п. 3 розділу 1 Положення реєстраторами, до яких відносяться:

- відповідальні особи органу державної виконавчої служби;

- державні та приватні виконавці;

- помічники та відповідальні особи приватних виконавців;

- керівники органів державної виконавчої служби та їх заступники.

Положення містить порядок виключення з реєстру боржників відомостей в установлених випадках.

За ч. 5 ст. 9 Закону №1404-УІІІ відомості про боржника вносяться до Єдиного реєстру боржників (крім відомостей щодо боржників, якими є державні органи, органи місцевого самоврядування, а також боржників, які не мають заборгованості за виконавчим документом про стягнення періодичних платежів більше трьох місяців, та боржників за рішенням немайнового характеру) одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження.

Додатково до Єдиного реєстру боржників вносяться відомості:

- про боржника за умови невиконання останнім рішення про стягнення періодичних платежів (аліментів), розмір заборгованості якого перевищує суму відповідних платежів за три місяці (п. 5 розділу 10 Положення);

- про боржника за рішенням про встановлення побачення з дитиною та про усунення перешкод у побаченні з дитиною одночасно з винесенням постанови про накладення штрафу на боржника (п. 2 ч. 5 ст. 9 Закону).

Відповідно до ст. 6 Закону Єдиний реєстр боржників містить такі відомості:

1) ПІБ, дата народження боржника-фізичної особи або найменування, ідентифікаційний код боржника-юридичної особи у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб;

2) найменування органу або прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка видала виконавчий документ;

3) найменування органу державної виконавчої служби або ПІБ приватного виконавця, номер засобу зв`язку та адреса електронної пошти виконавця;

4) номер виконавчого провадження;

5) категорія стягнення (аліменти, штраф тощо).

Згідно п. 4. розділу 10 Положення до Єдиного реєстру боржників не підлягають внесенню відомості про боржників:

які є державними органами, органами місцевого самоврядування;

які не мають заборгованості за виконавчим документом про стягнення періодичних платежів більше трьох місяців;

за рішенням немайнового характеру (крім рішень про встановлення побачення з дитиною та про усунення перешкод у побаченні з дитиною, під час виконання яких винесено постанову про накладення штрафу на боржника).

Відповідно до ч. 7 ст. 9 Закону №1404-УІІІ відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови про:

- закінчення виконавчого провадження;

- повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.п. 1, 3, 11 ч. 1 ст. 37 Закону №1404-УІІІ ;

- повернення виконавчого документа до суду на підставі ст. 38 Закону (де-факто не діє, бо згідно змін від 03.10.2017 за цією статтею не передбачено повернення виконавчого листа до суду);

- в день встановлення виконавцем факту відсутності заборгованості за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів.

Більш детально порядок виключення з реєстру боржників та підстави виключення осіб із списку встановлено п. п. 6, 7, 8 розділу 10 Положення.

За п. 6 розділу 10 Положення Система виключає відомості про боржника з Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови:

- про закінчення виконавчого провадження згідно зі ст. 39 Закону №1404-УІІІ;

- про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.п. 1, 3, 11 ч. 1 ст. 37 Закону №1404-УІІІ;

про скасування заходів примусового виконання за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів.

В день встановлення факту відсутності заборгованості за виконавчим документом про стягнення періодичних платежів виконавець зобов`язаний винести постанову про скасування заходів примусового виконання.

Додатковою підставою за п. 7 розділу 10 Положення є скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, з яким відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників.

Відтак, виключення з реєстру боржників можливе в обмежених випадках, зокрема:

- повна сплата за судовим рішенням;

- повернення виконавчого листа виконавцем за заявою самого стягувача;

- оскарження боржником і скасування постанови про відкриття виконавчого провадження;

- оскарження боржником і скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий лист;

- визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, за позовом боржника;

- затвердження судом мирової угоди у виконавчому провадженні.

З аналізу вищевикладених приписів Закону України №1404-УІІІ та Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 05.08.2016 № 2432/5 вбачається, що чинним законодавством визначено вичерпний перелік підстав, за яких відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, реалізація іншого механізму наповнення Єдиного реєстру боржників та/або вилучення з нього інформації, нормативними документами не передбачена.

При цьому, суд зазначає, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 2 частини 1 статті 37 Закону № 1404-VIII, системою відомості про боржника з Єдиного реєстру боржників не виключаються.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідачем за виконавчим провадженням ВП № 53308070, за наявності заборгованості станом на час проведення виконавчих дій (2017 рік) правомірно внесено інформацію щодо позивача (боржника) в Єдиний реєстр боржників.

Посилання позивачки на розірвання іпотечного договору №2615/0508/71-034-Z-34, скасування обтяження квартири за адресою: АДРЕСА_2 , відсутність у неї боргу за кредитним договором №2615/0508/71-034 від 08.05.2008 станом на 12.11.2018, суд не приймає до уваги, оскільки наведені обставини відбулися за межами виконавчого провадження №53309070.

Суд наголошує, що постановою заступника начальника відділу Бородянського районного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Київській області Ободзінською Іриною Леонідівною від 01.11.2017 був повернутий виконавчий напис №16318, виданий 23.11.2015, на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України №1404-УІІІ, та дана підстава відсутня у переліку випадків виключення боржника з Єдиного реєстру боржників.

Аналогічна позиція викладена у постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 10.10.2019 року в справі №580/2451/19.

З урахуванням вищезазначеного, суд приходить до висновку, що державний виконавець не вчиняв протиправної бездіяльності по відношенню до позивачки, діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачений Законом України «Про виконавче провадження» та Інструкцією з організації примусового виконання рішень.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Під час розгляду справи доводи позивачки були спростовані.

Згідно з ч. 5 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі відмови у задоволенні вимог позивача, відшкодування судового збору останньому не здійснюється.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову, - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Лисенко В.І.