Справа № 120/7103/21-а
Суддя: Шаповалова Тетяна Михайлівна
Дата ухвалення: 2021-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

15 вересня 2021 р. Справа № 120/7103/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Шаповалової Т.М., розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Подільського міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2021 року фізична особа підприємець ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Подільського міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області (далі відповідач), у якому просив:

визнати протиправною та скасувати постанову Подільського міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області №227778 від 15.06.2021 року про застосування адміністративно-господарського штрафу у розмірі 34000 грн.;

стягнути на користь позивача понесені судові витрати в розмірі 2270 грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Державна служба України з безпеки на транспорті в особі Подільського міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю прийнятої відповідачем постанови про застосування до фізичної особи підприємця ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу № 227778 від 15.06.2021, адже транспортний засіб з приводу якого проводилась перевірка, за результатами якої виявлені порушення вимог ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», був переданий у користування фізичної особи підприємця ОСОБА_2 .

Таким чином, позивач зазначає, що він не є автомобільним перевізником, а тому не може нести відповідальність, передбачену абз. 16 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом за захистом своїх порушених прав.

Ухвалою суду від 08.07.2021 року, прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) в порядку статті 262 КАС України, а також встановлено відповідачу строк на подання відзиву на позовну заяву.

18.08.2021 року представник відповідача подав відзив на адміністративний позов, у якому вказав, що 11.05.2021 року у пункті габаритно-вагового контролю на а/д Н-01 21км, посадовими особами Північного міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки було проведено габаритно-ваговий контроль транспортного засобу марки FAW, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить та використовувався перевізником ОСОБА_1 .

Посадовими особами Північного міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки було виявлено факт перевезення вантажу із перевищенням вагових обмежень (без дозволу, виданого компетентними уповноваженими органами, або документа про внесення плати за проїзд великовагових транспортних засобів - у разі неподільного вантажу), встановлених Правилами дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі-ПДР).

Відповідно до пункту 22.5 ПДР за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі перевищення навантаження на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою 40т.

Під час зважування транспортного засобу марки FAW, реєстраційний номер НОМЕР_1 , було встановлено фактичне навантаження на здвоєну вісь 28,295 т при нормативно допустимих 16 т, що зафіксовано в акті проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом та акті про перевищення транспортним засобом нормативно вагових параметрів.

15.06.2021 року проводився розгляд справи щодо порушення законодавства про автомобільний транспорт відносно акту № 264493 від 11.05.2021 року та матеріалів вагового контролю, на розгляд даної справи ОСОБА_1 прибув жодних документальних або інших доказів які б спростували факт перевищення транспортних засобів габаритно вагових параметрів не надав, жодних клопотань документів довіреностей на адресу управління не надходило, тому прийняте рішення про винесення постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу № 227778 від 15.06.2021 року, за порушення абз. 16 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Також відповідач, вважає, що надана позивачем суду копія довіреності транспортного засобу, яка до того ж не надавалася під час рейдової перевірки посадовим особам Укртрансбезпеки, не є достовірними та допустимими доказами того, що позивач не був автомобільним перевізником під час перевезення вантажу.

Враховуючи наведене, відповідач вважає, що у задоволенні позову слід відмовити.

06.09.2021 року позивачем подано відповідь на відзив, у якій останній, окрім іншого, зазначив, що доводи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, не спростовують того, що він не був перевізником та не може бути суб`єктом відповідальності.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження відповідно до ч. 5 ст. 250 КАС України є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, подані сторонами докази в їх сукупності, суд встановив наступні обставини.

11.05.2021 року на автомобільній дорозі Н-01, км 21, посадовими особами Подільського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області проведено заходи габаритно-вагового контролю транспортного засобу марки FAW реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ФОП ОСОБА_1 .

За результатами перевірки 11.05.2021 року складено акт про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом № 264493, відповідно до якого в ході перевірки виявлено порушення п.22.5 ПДР, а саме перевезення вантажу з перевищенням вагових параметрів на здвоєну вісь при нормативно допустимих 16 т, фактично зафіксовано 28,295 на здвоєну вісь, перевищення 12,295 т - 76,84%.

Окрім того, за результатами габаритно-вагового контролю 11.05.2021 року складено акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів № 045482 у якому зафіксовано осьові навантаження.

Відповідно до довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 11.05.2021 року встановлено результати вагового контролю навантаження на кожну з осей.

З огляду на виявлені порушення інспектором складено розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування № 045482 від 11.05.2021 року на суму 20,70 євро.

15.06.2021 року за результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт в.о. заступника начальника Подільського міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області Віталієм Килимник винесено постанову № 227778, якою до позивача застосовано адміністративно-господарський штраф у розмірі 34000 грн. за порушення статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", відповідальність за яке передбачена абзацом 16 частини 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Вважаючи постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу протиправною та такою, що підлягає скасуванню, позивач звернувся з цим адміністративним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли, суд зважає на таке.

Відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень регулюються Законом України №2344-ІІІ від 05.04.2001 "Про автомобільний транспорт" (далі - Закон №2344).

Відповідно до статті 6 Закону №2344 державний контроль автомобільних перевізників здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок.

Рейдові перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

Пунктом першим Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 103 (далі - Положення № 103), визначено, що Державна служба України з безпеки на транспорті є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань, зокрема здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному, морському та річковому транспорті, підготовку пропозицій щодо їх удосконалення, а також законодавства про судноплавство на суднах, у морських і річкових портах, територіальних та внутрішніх водах, на внутрішніх водних шляхах України, габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування.

Відповідно до пункту 8 Положення № 103 Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 26.06.2015 № 592 "Деякі питання забезпечення діяльності Державної служби з безпеки на транспорті" утворені територіальні органи Державної служби з безпеки на транспорті як структурні підрозділи апарату Служби за переліком згідно з додатком 3, зокрема, управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області. Управління Укртрансбезпеки відповідно до покладених повноважень здійснюють функції державного контролю на автомобільному транспорті загального користування та застосовують до порушників законодавства про автомобільний транспорт фінансові санкції у вигляді штрафу від імені центрального органу виконавчої влади з питань автомобільного транспорту згідно статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом визначається Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 року № 1567 (далі - Порядок № 1567).

Згідно з абзацом 1 пункту 15 Порядку № 1567 під час проведення рейдової перевірки перевіряється, наявність визначених статтями 39 і 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

Статтею 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" встановлено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

- для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

- для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Абзацом 16 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» встановлено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема за порушення законодавства про перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З аналізу вказаної норми Закону слідує що, відповідальність за порушення вимог законодавства у сфері автомобільного транспорту під час перевезення вантажів застосовується саме до автомобільних перевізників.

За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону України "Про автомобільний транспорт", автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; вантажні перевезення - це перевезення вантажів вантажними автомобілями; водій - особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.

Згідно зі статтею 33 Закону України "Про автомобільний транспорт" автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовують на законних підставах.

Таким чином, спеціальним суб`єктом відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт, у тому числі за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу, є автомобільний перевізник, який надає послуги чи здійснює за власний кошт перевезення вантажів.

Наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 №363 затверджено Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні (далі - Правила №363).

Згідно положень цих Правил, перевізник - фізична або юридична особа - суб`єкт господарювання, що надає послуги з перевезень вантажів чи здійснює за власний кошт перевезення вантажів автомобільними транспортними засобами.

Товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

Позивач у змісті позовної заяви заперечує, що станом на час проведення рейдової перевірки він був автомобільним перевізником.

Як випливає із матеріалів справи власником транспортного засобу відносно якого було здійснено перевірку посадовими особами Укртрансбезпеки відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 марки FAW модель СА3252, реєстраційний номер НОМЕР_1 являється ОСОБА_1 .

Згідно з довіреністю № ННР 880774 від 18.11.2018, посвідченою Павліченком Г.В приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу, Пилявець О.М. уповноважив ОСОБА_2 на користування та розпорядження (продати, обміняти, здавати в оренду) автомобілем марки марки FAW, модель СА3252, 2008 року випуску, номер шасі НОМЕР_3 , тип ТЗ - спеціалізований вантажний самоскид-С реєстраційний номер НОМЕР_1 , термін її дії строком на три роки - до 08.11.2021.

Отже, на момент винесення оскаржуваної постанови термін дії довіреності не закінчився, а отже позивач, як власник рухомого майна - транспортного засобу не несе відповідальність за порушення норм Правил дорожнього руху, в даному випадку.

З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку, що станом на 11.05.2021 року ФОП ОСОБА_1 не являвся перевізником вантажу транспортним засобом марки FAW; модель СА3252, державний номер НОМЕР_1 , а тому не може нести відповідальність за порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт, оскільки перевезення вантажу на належному йому транспортному засобі здійснювалось ФОП ОСОБА_2 .

Відповідно до наявної у матеріалах справи товарно-транспортної накладної №124484 від 11.05.2021 року, яка є обов`язковим документом для здійснення внутрішніх перевезень вантажів, водій ОСОБА_3 на транспортному засобі марки FAW, модель СА3252, реєстраційний номер НОМЕР_4 , здійснював перевезення вантажу (грунту 21 тон) з села Лісники, Київська область до села Лісники, Київська область вантажовідправником є ТОВ "БК "ГУД БУД", автомобільним перевізником - ФОП ОСОБА_2 .

Тобто, автомобільним перевізником у спірному випадку був ФОП ОСОБА_2 .

Згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_1 ) зареєстрований як ФОП, з кведом виду діяльності 60.24.0 Діяльність автомобільного вантажного транспорту.

Доказів протилежного відповідачем не надано.

Зазначена товарно-транспортна накладна є документом, який в розумінні ст.ст. 908,909 Цивільного кодексу України підтверджує факт укладення договору перевезення вантажу між перевізником та відправником (вантажовідправником).

Відповідно до ст.ст. 908, 909 Цивільного кодексу України, перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

За договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Окрім того, ст. 50 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено, що договір про перевезення вантажу автомобільним транспортом укладається відповідно до цивільного законодавства між замовником та виконавцем у письмовій формі (договір, накладна, квитанція).

Отже, з урахуванням наведеного, суд доходить висновку, що позивач в розумінні вимог Закону № 2344-ІІІ в межах спірної ситуації не є автомобільним перевізником, а отже не є суб`єктом відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт згідно статті 48 Закону № 2344, у зв`язку з чим правових підстав для застосування до нього адміністративно -господарського штрафу згідно абз. 16 ч. 1 ст. 60 цього ж Закону, немає, тому оскаржувана постанова відповідача про застосування адміністративно-господарського штрафу № 198696 від 13.10.2020 року є протиправною та підлягає скасуванню. Відповідно, наявні підстави для задоволення адміністративного позову.

За таких обставин суд не вбачає необхідності надавати оцінку іншим аргументам позивача на підтримку заявлених позовних вимог, позаяк вони не впливають на викладений вище висновок суду та наявність безумовних підстав для задоволення адміністративного позову та скасування винесеної відповідачем постанови.

Відповідно до статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Також, ухвалюючи дане судове рішення суд також враховує статтю 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Серявін та інші проти України») та Висновком №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (пункт 41) щодо якості судових рішень.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України» (пункт 58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Згідно із частиною другою статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що належить задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до п. 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 р. № 103, Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Пунктом 8 вказаного Положення передбачено, що Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Відповідачем у справі є Управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області (територіальний орган Укртрансбезпеки), який в силу норм Кодексу адміністративного судочинства України володіє статусом суб`єкта владних повноважень, однак не є юридичною особою, що виключає можливість стягнення із відповідача сплаченого позивачкою судового збору.

Отже, сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір в розмірі 2270 грн. належить стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Подільського міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області про застосування адміністративно-господарського штрафу № 227778 від 15.06.2021 року.

Стягнути на користь фізичної особи підприємця ОСОБА_1 сплачений при зверненні до суду судовий збір в сумі 2270 грн. (дві тисячі двісті сімдесят гривень 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті (, проспект. Перемоги, 14, м. Київ, 01135).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено та підписано суддею 15.09.2021 року.

Позивач: фізична особа підприємець ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_2 )

Відповідач: Управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області (, вул. Хмельницьке шосе, 23, м. Вінниця, 21036);

Державна служба України з безпеки на транспорті (, проспект. Перемоги, 14, м. Київ, 01135).

Суддя Шаповалова Тетяна Михайлівна