Справа № 480/5667/21
Суддя: А.Б. Діска
Дата ухвалення: 2021-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 вересня 2021 року Справа № 480/5667/21
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Діски А.Б., розглянувши у спрощеному позовному провадженні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/5667/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Автомода" до Слобожанської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішення та картки відмови,-
В С Т А Н О В И В:
Позовні вимоги мотивовані тим, що декларантом позивача до структурного підрозділу відповідача подано електронну митну декларацію № UA807290/2020/009541, згідно з якою пред`являлися до митного оформлення товари: комплекти килимків з вулканізованої гуми, в асортименті - 76 найменувань, всього 233 комплектів, чохли на сидіння автотранспортних засобів універсальні, всього 218 комплектів, та комплекти килимків текстильних ворсових універсальних - 61 комплект.
Позивач зазначає, що декларантом було виконано усі вимоги частини 2 статті 53 МК України щодо надання повного обсягу необхідних для визначення розміру митної вартості документів, які не містили ані розбіжностей, ані неповноти заявлених даних, а отже рішення про коригування митної вартості від 23.04.2021 та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення є протиправними та підлягають скасуванню.
Ухвалою суду від 02.07.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
29.07.2021 відповідачем подано до суду відзив, у якому він повністю заперечує проти позову, вважає наведені доводи позивача безпідставними та помилковими.
Відповідач зазначає, що під час митного оформлення товару за МД UA807290/2021/009541 позивачем не було подано договір на надання транспортно - експедиторських послуг на перевезення вантажів у міжнародному автомобільному сполученні укладеного між Товариством обмеженою відповідальністю «ПАНАВТОС» та позивачем, а також не було подано рахунок на оплату №155 від 22.04.2021, який позивач надає до суду.
Також, у зв`язку з надходженням до спеціалізованого підрозділу (СМВКтаКТ у м. Суми Слобожанської митниці) запиту про те, що встановлено ризики заниження митної вартості та декларування митної вартості нижчої, ніж вартість ідентичних або подібних (аналогічних) товарів та враховуючи інформацію з мережі Інтернет щодо вартості оцінюваних товарів торговельної марки «SEINTEX», декларанту, електронним повідомленням було запропоновано надати додаткову інформацію, зокрема: прейскуранти виробника товарів та висновок про вартісні характеристики товарів, підготовлений спеціалізованою експертною організацією, але декларант повідомив, що при подачі до митного оформлення ВМД були подані всі існуючі документи. Надати будь-які додаткові відомості немає можливості.
Відповідач вважає, що в результаті здійснення контролю правильності визначення митної вартості товару декларантом не було надано документів, які б підтверджували задекларований рівень митної вартості товару. Таким чином, зважаючи на вищевказані підстави та враховуючи ненадання декларантом будь-яких додаткових документів та/чи пояснень для підтвердження ним митної вартості оцінюваних товарів, не здійснення жодної спроби підтвердити ціну, що сплачена за товар, відповідач дійшов висновку про неможливість використання основного методу визначення митної вартості товару за ціною договору, а тому й про необхідність коригування заявленої митної вартості за другорядним методом на основі наявної інформації з програмно-інформаційного комплексу ЄАІС ДФС щодо митного оформлення подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено на митній території України. Тому, керуючись частиною першою статті 55 МК України 23 квітня 2021 року відносно заявлених у МД товарів відповідачем законно та обґрунтовано прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA807000/2021/000358/2.
Слобожанська митниця Держмитслужби вважає, що діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України з питань державної митної справи, а наведені у позовній заяві доводи спростовуються. Відтак, підстави для визнання протиправними і скасування Рішення та Картки відмови відсутні.
Не погодившись із відзивом відповідача, 09.08.2021 позивач подав до суду відповідь на відзив. Позивач зазначає, що інспектор митниці не надав декларантові відомостей та не зазначив у рішенні, що здійснений декларантом розрахунок митної вартості є невірним. Також не наведено конкретних фактів, які вплинули на таке коригування, а також не зазначено з яким саме товаром, оформленим в МД № UA807290/2021/009795 здійснювалося порівняння рівня цін. Позивач зазначає, що відповідач, як митний орган, здійснював оформлення вищевказаної МД № UA807290/2021/009795 (за якою здійснювалося коригування митної вартості даної партії товару) і мав у своєму розпорядженні усі документи, які було подано із цією МД та безперечно міг порівняти за пакувальними листами та рахунками-фактурами (інвойсами) на ці дві партії товарів рівні їх фактурних цін в залежності від найменування кожної товарної позиції.
Крім того, невідповідності, на які посилається відповідач не зазначені у графі 33 Рішення про коригування митної вартості товару № UA807000/2021/000358/2, а також в електронних повідомленнях, які направлялись декларанту. Вказане стосується і посилання представника відповідача на цінову інформацію з мережі Інтернет.
Суд, перевіривши матеріали справи, повно та об`єктивно оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи із наступного.
Разом з митною декларацією №UA807290/2021/009541 від 22.04.2021 було подано скан-копії наступних документів:
- зовнішньоекономічний контракт №09/02 від 09.02.2021, укладений між продавцем - ООО РТИ-Трейд (м. Хотьково, Московська обл., РФ) та покупцем - ТОВ "Автомода" (м. Суми, Україна) (а.с.14-15);
- пакувальний лист від 13.04.2021 (до інвойса №3420 від 13.04.2021) (а.с. 25-27);
- рахунок-фактура (інвойс) №3420 від 13.04.2021 (а.с. 16-19);
- специфікація №2 від 13.04.2021;
- платіжне доручення від 15.04.2021 (а.с. 31);
- довідка на оплату транспортно-експедиційних послуг від 21.04.2021 №21/04;
- митна декларація країни відправлення №10013160/200421/0228240 від 20.04.2021, в якій підтверджувалися ідентифікаційні відомості щодо даної імпортованої партії товарів.
Після прийняття митної декларації до митного оформлення посадовою особою відповідача направлялись декларантові електронні повідомлення, якими пропонувалося визначити митну вартість ідентичного товару, митне оформлення якого вже здійснювалося ТОВ "Автомода" раніше, за зазначемими у повідомленні митними деклараціями (а.с. 35-37).
Не погодившись з даними пропозиціями відповідача, уповноваженою особою декларанта направлено до митниці два повідомлення, в яких вказувалося, що при подачі для митного оформлення МД були подані всі існуючі документи, що стосуються митної вартості зазначених у ВМД товарів. Надати будь які інші документи немає можливості. Позивач наполягав, щоб оформлення ВМД № UA807290/2020/009541 відбувалося на підставі наданих при поданні до оформлення ВМД документів із розрахунку вказаної в інвойсі фактурної вартості товару та вартості транспортних послуг (а.с. 38-39).
Надаючи оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 49 Митного кодексу України (далі - МК України) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно з ч. 1 та 2 статті 51 МК України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.
У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, які підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (ч. 1 ст. 53 МК України).
Згідно з ч. 2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Відповідно до ч. 5 ст. 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Із положень частини першої та другої статті 53 МК України вбачається, що Митним кодексом України передбачено вичерпний перелік документів, які подаються декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.
За приписами ч. 2 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у ч. 1 ст. 58 цього Кодексу.
Згідно з ч. 3 ст. 54 МК України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень ст. 55 цього Кодексу.
За ч. 5 ст. 54 МК України митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, зокрема, упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.
За положеннями статей 57, 58 Митного кодексу України митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, відповідно до митного режиму імпорту, за загальним правилом обчислюється за першим методом визначення митної вартості товарів, тобто за ціною договору.
Якщо митна вартість не може бути визначена за першим методом, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, за основу може братися ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному з продавцем покупцю.
Водночас, кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
Відповідно до частини восьмої статті 57 МК України у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Аналіз положень статей 53, 57 МК України надає підстави для висновку про те, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у ст. 58 МК України.
При цьому, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні (ч. 2 ст. 58 МК України).
Відповідно, наведені норми зобов`язують митницю зазначати конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
В даному випадку, митному органу були надані документи, що передбачені ст. 53 МК України та містили дані, на підставі яких кількість і ціна партії товару повністю ідентифікуються.
На думку суду, митним органом не доведено, що митну вартість неможливо встановити на підставі поданих позивачем документів (зовнішньоекономічного контракту та специфікації до нього, інвойсу тощо).
А тому посилання відповідача у спірному рішенні на те, що документи, надані декларантом, не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення склдових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена чи підлягає сплаті за ці товари є безпідставними та нічим не обгрунтованими.
Ненаведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.
Частиною четвертою статті 54 Митного кодексу України передбачено обов`язок митного органу письмово надавати інформацію декларанту про причини, за яких заявлена ним митна вартість не може бути визначена.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду (частина 2 статті 55 МК України).
- неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Кодексу);
- невірно проведений розрахунок митної вартості;
- невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу III Кодексу;
- надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Разом з тим, таке формулювання оспорюваного рішення вже доводить його протиправність, позаяк сама по собі інформація про те, що декларантом здійснювалось розмитнення ідентичних чи аналогічних товарів, не може розглядатися як обґрунтований сумнів. Більше того, така інформація не дозволяє співвіднести дійсні складові митної вартості такого товару, оскільки зазначені відповідачем митні декларації оформлювались за резервним шостим методом. Саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.
Відповідач не надав суду жодного доказу тому, що надані декларантом документи були не повними, містили розбіжності, чи ознаки підробки. Автентичність документів, поданих позивачем до митного оформлення товару за відповідною митною декларацією, ніким не спростована.
При цьому суд вважає необгрунтованими посилання відповідача на те, що під час митного оформлення товару за МД UA807290/2021/009541 позивачем не було подано договір на надання транспортно - експедиторських послуг на перевезення вантажів у міжнародному автомобільному сполученні укладеного між Товариством обмеженою відповідальністю «ПАНАВТОС» та позивачем, оскільки такі обставини не були підставою прийняття оскаржуваного рішення.
Доказів того, що відповідачем запитувались у декларанта додаткові документи відповідачем не надано. Як вбачається з повідомлень, які надсилались позивачу митним органом (а.с. 78-80), відповідачем лише пропонувалось визначити митну вартість ідентичного товару, митне оформлення якого вже здійснювалося ТОВ "Автомода" раніше, за зазначемими у повідомленні митними деклараціями.
Відповідно до ч.2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України позивачу належить відшкодувати судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у розмірі 2270,00 грн., сплачені за платіжним дорученням №388 від 29.06.2021 (а.с.8).
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Автомода" до Слобожанської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішення та картки відмови задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення Слобожанської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів № UA807000/2021/000358/2 від 23.04.2021.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.Б. Діска