Справа № 160/4475/21
Суддя: Врона Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2021-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 вересня 2021 року Справа № 160/4475/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіВрони О. В.
за участі секретаря судового засіданняНосенко К.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Територіальне управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Мелітополі про визнання протиправним та скасування рішення та наказу, поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу
ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Територіального управління державного бюро розслідувань, розташоване у місті Мелітополі, в якому позивач просить:
-визнати протиправним та скасувати наказ Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Мелітополі, від 26.02.2021 №24 о/с, яким ОСОБА_1 звільнено з посади слідчого першого слідчого відділу (відділу з розслідування злочинів у сфері службової діяльності та корупції) слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Мелітополі, з 01.03.2021 у зв`язку зі скороченням посади державної служби внаслідок зміни штатного розпису, з припиненням державної служби;
-поновити ОСОБА_1 на посаді слідчого першого слідчого відділу (відділу з розслідування злочинів у сфері службової діяльності та корупції) слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Мелітополі, або, у разі відсутності такої посади на день ухвалення судового рішення, на посаді слідчого в Територіальному управлінні Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Мелітополі, з аналогічними функціональними обов`язками, з 02.03.2021;
- стягнути з Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Мелітополі, на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 02.03.2021 по день винесення рішення суду, з розрахунку середньої заробітної плати станом на 26.02.2021;
- допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді слідчого першого слідчого відділу (відділу з розслідування злочинів у сфері службової діяльності та корупції) слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Мелітополі, або, у разі відсутності такої посади на день ухвалення судового рішення, - на посаді слідчого в Територіальному управлінні Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Мелітополі, з аналогічними функціональними обов`язками, та стягнення з Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць.
В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що оскаржуваний наказ територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі від 26.02.2021 №24 прийнято на підставі, яка не визначена статтею 87 Закону України «Про державну службу». Перелік підстав для припинення державної служби за вказаною нормою закону наведений у п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу», яка носить імперативний характер і не підлягає розширеному трактуванню.
Позивач також зазначає про порушення відповідачем строків попередження про звільнення, які встановлені ч. 3 ст. 87 вказаного закону.В попередженні про звільнення, яке було вручене позивачу 28.01.2021 зазначалось, що відповідно до наказу ДБР від 15.10.2020 №581 «Про затвердження структури та штатної чисельності територіальних управлінь Державного бюро розслідувань», затвердження змін до штатного розпису ТУ ДБР у м. Мелітополі, відповідно до наказу ДБР від 20.10.2020 №202дск «Про затвердження змін штатного розпису ТУ ДБР у м. Мелітополі» та відповідно до наказу ДБР від 15.10.2020 №583 «Про внесення змін до Переліку посад у територіальних управліннях Державного бюро розслідувань, що підлягають заміщенню особами рядового та начальницького складу, граничних спеціальних звань за цими посадами», керуючись наказом Державного бюро розслідувань від 30.12.2020 №303 дск «Про затвердження змін до наказів Державного бюро розслідувань» та наказом Державного бюро розслідувань від 25.01.2021 №43дск «Про затвердження та введення в дію штатного розпису територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі на 2021 рік», відбудеться наступне скорочення посади слідчого першого слідчого відділу (відділу з розслідування злочинів у сфері службової діяльності та корупції) слідчого управління територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі з 01.03.2021р.
Враховуючи, що останній день лютого (28.02.2021) випадає на неробочий день, то відповідно до норм ст.ст. 47, 116,117,241-1 Кодексів законів про працю України, ч. 2 п. 2.27 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Мінпраці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58, листа Міністерства соціальної політики України від 05.01.2018 №9/0/22-18/134, наказ про звільнення позивача, видача йому трудової книжки та проведення з ним розрахунків повинні були відбутися в останній робочий день позивача на посаді слідчого першого слідчого відділу (відділу з розслідування злочинів у сфері службової діяльності та корупції) слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, а саме 26.02.2021. Втім позивача було попереджено про скорочення посади та звільнення 28.01.2021.
Позивач зазначає про протиправність оскаржуваного наказу з огляду на те, що останній підписано т.в.о. директора ТУ ДБР у м. Мелітополі ОСОБА_2 , який на момент прийняття оскаржуваного наказу не був субьєктом призначення у розумінні ст. 87 Закону України «Про державну службу». У т.в.о. директора ТУ ДБР у м. Мелітополі Лісойвана Я.М. були відсутні повноваження щодо звільнення позивача із займаної посади та підписання відповідного наказу про таке звільнення.
Відповідно до підпункту 4 пункту 3 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 03.12.2019 року № 305-ІХ, з дня набрання чинності цим Законом ДБР як державний правоохоронний орган є правонаступником ДБР як центрального органу виконавчої влади, працівники ДБР, які перемогли у конкурсах для призначення на посади слідчих, оперуповноважених продовжують здійснювати свої повноваження до їх звільнення з посади або припинення повноважень на посаді відповідно до Закону України «Про Державне бюро розслідувань» з урахуванням внесених ним Законом змін, у тому числі у разі визначення цих посад посадами рядового і начальницького складу ДБР. Отже, на думку позивача, вказані зміни гарантують залишення на посадах усім працівникам ДБР. Вказує, що напрями діяльності слідчого та його повноваження визначені Кримінальним процесуальним кодексом України та Законом України «Про Державне бюро розслідувань», отже звільнення позивача у зв`язку зі зміною штатного розпису та необхідність заміщення даної посади особами рядового та начальницького складу прямо суперечить підпункту 4 пункту 3 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 03.12.2020 року № 305-ІХ.
Зважаючи на те, що відповідач умисно, в порушення ст.ст. 47,116,117,124-1 Кодексу законів про працю України, ч. 2 п. 2.27 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58, листа Міністерства соціальної політики України від 05.01.2018 №9/0/22-18/134, звільнив позивача не в останній робочий день -26.02.2021, а 01.03.2021, позивач вважає обґрунтованим обраховувати початок періоду вимушеного прогулу з 02.03.2021 по дату прийняття рішення про поновлення позивача на посаді, та провести нарахування виплат виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати станом саме на 26.02.2021.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.03.2021 позовну заяву ОСОБА_1 до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Мелітополі про визнання протиправним та скасування рішення та наказу, поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу - залишено без руху. Встановлено термін для усунення недоліків протягом п`яти днів з дня отримання копії цієї ухвали.
Після усунення позивачем недоліків позовної заяви ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.04.2021 відкрити провадження в адміністративній справі із визначенням її слухання за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 25.05.2021 року о 11:00.
12.05.2021 року від відповідача отримано відзив на позовну заяву. Заперечуючи проти позовних вимог відповідач вказав, що в рамках комплексних заходів щодо реформування існуючої системи, з метою удосконалення правових основ організації та діяльності ДБР було прийнято Закон України від 03.12.2019 року №305-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення діяльності Державного бюро розслідувань» , який набрав чинності з 27.12.2019 року, та відповідно до якого ДБР набуло статусу державного правоохоронного органу. Указом Президента України від 05.02.2020 року №41/2020 та наказом ДБР від 14.02.2020 року №42 затверджено нову організаційну структуру ДБР. Слідчі ДБР, в тому числі і ТУ ДБР у м. Мелітополі, повинні відноситись до осіб рядового і начальницького складу. Проте, Законом України «Про Державне бюро розслідувань», зокрема статтею 14-3, не передбачено переведення особи, що займає посаду державної служби, на посаду, яка підлягає заміщенню рядовим та начальницьким складом.
На підставі положень статті 12, 13 Закону України «Про Державне бюро розслідувань», наказом ДБР від 20.10.2020 року № 202 ДСК «Про затвердження змін до штатного розпису ТУ ДБР у м. Мелітополі», наказом Державного бюро розслідувань від 30.12.2020 року № 303 ДСК «Про затвердження змін до наказів Державного бюро розслідувань» внесено зміни до штатного розпису ТУ ДБР у м. Мелітополі, які вводились в дію з 01.03.2020 року. Відповідно до наказів ДБР від 20.10.2020 року № 202 ДСК та від 30.12.2020 року № 303 ДСК, посади державної служби у слідчому управлінні, в тому числі Другому слідчому відділі (відділі з розслідування злочинів, вчинених працівниками правоохоронних органів та у сфері правосуддя), ТУ ДБР у м. Мелітополі, виведені зі штатного розпису та введено нові посади (іншої категорії) старшого та середнього начальницького складу, такі як старший слідчий в особливо важливих справах (підполковник ДБР), старший слідчий (майор ДБР) та слідчий (капітан ДБР). Тож, відбулось скорочення посади позивача. Переведення працівників ДБР як державних службовців на посади інших категорій неможливий. Позивача належним чином попереджено про наступне вивільнення: 26.01.2021 складено попередження №17-09/430/9-23/2021, із яким позивач ознайомився 28.01.2021.
Відповідач наголошує, що оскаржуваний наказ підписано т.в.о. директора ТУ ДБР у м. Мелітополі Ярославом Лісойваном у межах наданих ст. 13 Закону України «Про Держане бюро розслідувань» повноважень директора ТУ ДБР у м. Мелітополі, на підставі ст. 87 Закону України «Про державну службу», а також, з дотриманням зазначених у ч. 2 ст. 2 КАС України вимог: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано. До повноважень директора ДБР та директора ТУ ДБР належить, зокрема, призначення на посади та звільнення з посад працівників Державного бюро розслідувань в межах наданих їм компетенцій (п. 9 ч. 1 ст. 12 та п. 2 ч. 3 ст. 13 Закону України «Про державне бюро розслідувань»).
Відповідач також зазначає, що виходячи з вимог ст. 14 Закону України «Про Державне бюро розслідувань» призначення на посади у Державному бюро розслідувань здійснюється за результатами відкритих конкурсів, що проводяться конкурсними комісіями з проведення конкурсів на зайняття посад працівників Державного бюро розслідувань, виключно директором ТУ ДБР м. Мелітополь за поданням конкурсної комісії Державного бюро розслідувань.
24.05.2021 року відповідачем подано до суду додаткові пояснення по справі, в яких зазначено, що на підставі положень ст. 12 Закону України «Про Державне бюро розслідувань» було затверджено структуру ТУ ДБР у м. Мелітополі та штатну чисельність 75 штатних одиниць згідно Додатку 4 до наказу ДБР від 15.10.2020 №581 «Про затвердження структури та штатної чисельності територіальних управлінь Державного бюро розслідувань». Після внесення змін до штатного розпису на 2020 рік №6 ТУ ДБР у м. Мелітополі, затвердженому наказом ДБР від 20.10.2020 року №202ДСК та в подальшому введеного в дію з 01.03.2021 року наказом ДБР від 30.12.2020 року №303 ДСК, слідче управління ТУ ДБР у м Мелітополі виведено зі штатного розпису та скорочено 53 посади державної служби.
З 01.03.2021 року введено до штатного розпису ТУ ДБР у м. Мелітополі посади старшого та старшого начальницького складу. Загалом до штату ТУ ДБР у м. Мелітополі введені слідчі відділи з 24 посадами начальницького та середнього складу з урахуванням затвердженої штатної чисельності в ТУ ДБР у м. Мелітополі у 75 штатних одиниць. В зв`язку і зміною правового статусу ДБР всі посади державної служби «слідчі» були скорочені по всій системі ДБР, тобто державних службовців підкатегорії «В3» виведено та скорочено в штатному розписі в тому числі ТУ ДБР у м. Мелітополі на день звільнення позивача.
Відтак, у ТУ ДБР у м. Мелітополі дійсно відбулось скорочення штату та шляхом введення посад іншої категорії, посада позивача, з якої його було звільнено, скорочена, тому доводи позивача, вкладені у позові, про формальність процедури скорочення безпідставні.
В підготовчому засіданні 25.05.2021 оголошено перерву до 22.06.2021 об 11:00
01.06.2021 позивачем надано до суду відповідь на відзив на позовну заяву. Позивач звертає увагу на те,що з дня призначення позивача на посаду та на теперішній час не існувало і не існує норми, яка б встановлювала виключні умови призначення на посади рядового та начальницького складу за конкурсом діючих працівників ДБР, що є переможцями конкурсів на посади слідчих, а діяла та діє загальна норма ч. 3 ст. 14 Закону України «Про Державне бюро розслідувань» щодо прийняття громадян України на службу в Державне бюро розслідувань за конкурсом.
Позивач наголошує, що його попереджено про наступне вивільнення у звьязку із однією підставою, а оскаржуваний наказ прийнято на іншій підставі, але в будь-якому випадку підстави попередження про вільнення і підстави фактичного звільнення не відповідають виключному переліку підстав, перелічених в п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу».
Позивач зазначає згідно з п. 5 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.
Відповідачем нарахування вихідної допомоги було проведено виходячи з розміру виплат за січень-лютий 2021, що значно вплинуло на розмір середньоденної заробітної плати позивача.
03.06.2021 позивач звернувся до суду з клопотанням про витребування додаткових доказів від відповідача, а саме кваліфікаційних вимог та критеріїв професійної придатності старшого слідчого і слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі), другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Запоріжжі), третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Херсоні).Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Мелітополі, затверджених наказом ДБР від 05.11.2020 №647; наказу ДБР №323 від 08.07.2020, яким затверджено Перелік посад у територіальних управліннях Державного бюро розслідувань, що підлягають заміщенню особами рядового та начальницького складу, граничних спеціальних звань за цими посадами зі всіма додатками та подальшими змінами до нього.
22.06.2021 електронною поштою і 29.06.2021 поштою від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив позивача, в яких підтверджена правова позиція щодо позовних вимог.
22.06.2021 в підготовчому засіданні ухвалено збільшити підготовче провадження на 30 дів та ухвалено відкласти розгляд справи на 13.07.2021 об 11:00.
23.06.2021 від відповідача до Дніпропетровського окружного суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи або оголошення в судовому засіданні перерви у зв`язку з відрядженням представника до Запорізького окружного адміністративного суду, судові засідання яким були призначені раніше, ніж в даній справі.
09.07.2021 на електронну адресу суду надійшла заява представника відповідача про проведення судового засідання 13.07.2021 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду. Така ж заява надійшла до суду поштою 13.07.2021.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.07.2021 в задоволенні клопотання про проведення судового засідання у режимі відеоконференції відмовлено.
13.07.2021 в підготовчому засіданні закрито підготовче провадження та призначено судове засідання на 10.08.2021 об 11:00 год.
Через електронну пошту відповідачем 10.08.2021 направлено до суду додаткові пояснення по справі. Відповідач посилається на ряд судових рішень, якими підтверджено факт ліквідації структурного підрозділу, у якому працював позивач до звільнення і як наслідок скорочення посад державної служби в ТУ ДБР у м. Мелітополі, в тому числі слідчих.
Вказані додаткові пояснення надійшли до суду також поштою 16.08.2021.
10.08.2021 в судовому засіданні оголошено перерву до 06.09.2021 об 13:30.
06.09.2021 в судовому засіданні оголошено ухвалу про продовження розгляду справи без участі представника відповідача, повідомленого про дату та місце розгляду справи належним чином.
В судовому засіданні оголошено вступну і резолютивну частини постанови.
Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини справи.
Відповідно до протоколу засідання Внутрішньої конкурсної комісії з проведення відкритого конкурсу для призначення на посади у Державному бюро розслідувань від 30.08.2019 №23 ОСОБА_1 був визначений переможцем конкурсу на вакантну посаду слідчого Першого слідчого відділу (відділу з розслідування злочинів у сфері службової діяльності та корупції) слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань (надалі ТУ ДБР, розташованого у місті Мелітополі).
Наказом ТУ ДБР у м. Мелітополі від 04.11.2019 №77 о/с ОСОБА_1 призначено на посаду слідчого першого слідчого відділу (відділу з розслідування злочинів у сфері службової діяльності та корупції) слідчого управління ТУ ДБР, розташованого у місті Мелітополі з 05.11.2019, як визначеного переможцем конкурсу, з випробувальним строком 6 місяців.
05.11.2019 позивачем прийнято присягу державного службовця.
Наказом ДБР №304-ос від 05.05.2020 ОСОБА_1 присвоєно 4 ранг державного службовця, як такому, що пройшов випробування та має класний чин старший радник юстиції.
Відповідно до протоколу оперативної наради при директорі ТУ ДБР у м. Мелітополі від 07.05.2020 №23 прийнято рішення про завершення проходження ОСОБА_1 випробувального строку та залишення на службі в ТУ ДБР у м. Мелітополі.
Листом №17-09/380/9-23/204 від 26.01.2021 ТУ ДБР у м. Мелітополі повідомило ОСОБА_1 про відкликання попередження про наступне вивільнення від 18.11.2020 у зв`язку з тим, що на підставі наказу ДБР від 30.12.2020 №303дск «Про затвердження змін до наказів Державного бюро розслідувань» наказом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі від 26.01.2021 №4 о/с було внесено зміни до наказу ТУ ДБР у м. Мелітополі від 22.10.2020 №135 о/с «Про попередження працівників».
Відповідно до попередження про наступне вивільнення від 26.01.2021 року № 17-09/430/9-23/2021 ТУ ДБР у м. Мелітополі, керуючись пунктом 1 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу», попередило ОСОБА_1 про наступне скорочення посади - слідчого Першого слідчого відділу (відділу з розслідування злочинів у сфері службової діяльності та корупції) слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, яку він обіймав, з 01 березня 2021 року.
З вказаним попередженням позивач ознайомився особисто під підпис 28.01.2021 року.
Наказом Т.в.о. директора ТУ ДБР у м. Мелітополі від 26.02.2021 №24о/с «Про звільнення ОСОБА_1 » відповідно до п.1 ч.1, ч.4 ст. 87, ст. 89 Закону України «Про державну службу», керуючись п.п.2, 5 ч.3 ст. 13 Закону України «Про Державне бюро розслідувань» звільнено ОСОБА_1 з посади слідчого першого слідчого відділу (відділу з розслідування злочинів у сфері службової діяльності та корупції) слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, 01 березня 2021 року, у зв`язку із скороченням посади державної служби внаслідок зміни штатного розпису, з припиненням державної служби.
Підстава: наказ Державного бюро розслідувань від 20.10. 2020 № 202ДСК, наказ Державного бюро розслідувань від 30.12.2020 року № 303ДСК, наказ ТУ ДБР, розташованого у місті Мелітополі від 22.10.2020 року №135 о/с, наказ ДБР від 30.12.2020 №303дск, наказ ТУ ДБР, розташованого у місті Мелітополі від 26.01.2021 №4о/с, персональне попередження про наступне вивільнення від 26.01.2021 №17-09/430/9-23/2021.
18.02.2021 ОСОБА_1 було направлено до ТУ ДБР у м. Мелітополі заяву про надання згоди на переведення, в якій просив призначити його шляхом переведення на посаду старшого слідчого або слідчого Першого слідчого відділу (із дислокацією у м. Мелітополі), Другого слідчого відділу (із дислокацією у м. Запоріжжі) чи Третього слідчого відділу (із дислокацією у м. Херсоні) ТУ ДБР, розташованому у місті Мелітополі, які належать до посад начальницького складу, після набрання чинності Додатком №6 до наказу ДБР №202 дск від 20.10.2020. У випадку відмови ОСОБА_1 просив ініціювати перед керівництвом ДБР питання щодо надання йому відповідної пропозиції щодо переведення на посаду слідчого чи старшого слідчого у іншому ТУ ДБР або вжити інших вичерпних заходів для надання йому такої пропозиції.
ОСОБА_1 18.02.2021 також направив до ТУ ДБР у м. Мелітополі запит на інформацію щодо наявності вакантних посад слідчих в ТУ ДБР у м. Мелітополі станом на 20.11.2020.
ТУ ДБР отримало документи 23.02.2021, що вбачається з даних сайту Укрпошти, проте відповіді не надало. ОСОБА_1 , вважаючи, що в даному випадку прийнятим ТУ ДБР наказом від 26.02.2021 №24 о/с були порушені підстави і процедура його звільнення звернувся за захистом своїх порушених прав і інтересів з відповідним позовом до суду.
Суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову виходячи з наступного:
Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про Державне бюро розслідувань» від 12.11.2015 №794-VІІІ зі змінами (надалі Закон №794-VІІІ), Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VІІІ зі змінами (надалі Закон №889-VІІІ) та іншими нормативно-правовими актами.
03 грудня 2019 року Верховна Рада України, з метою удосконалення правових основ організації та діяльності ДБР, прийняла Закон № 305-IX "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення діяльності Державного бюро розслідувань" (далі - Закон № 305-IX), який набрав чинності 27 грудня 2019 року.
За визначенням у ст. 1 Закону №794-VІІІ (у редакції з 27.12.2019) державне бюро розслідувань є державним правоохоронним органом, на який покладаються завдання щодо запобігання, виявлення, припинення, розкриття та розслідування кримінальних правопорушень, віднесених до його компетенції.
Відповідно до ч. 3 ст.9 Закону №794-VІІІ Державне бюро розслідувань є юридичною особою публічного права та здійснює свої повноваження безпосередньо і через територіальні управління.
Указом Президента України від 05.02.2020 №41/2020 затверджено нову організаційну структуру Державного бюро розслідувань.
Наказом ДБР від 14.02.2020 №42 затверджено нову структуру системи ДБР та визнано таким, що втратив чинність, наказ ДБР від 21.12.2017 №1 «Про затвердження організаційної структури Державного бюро розслідувань».
Для забезпечення ефективності та належного виконання покладених на ДБР завдань, як державного правоохоронного органу, щодо запобігання, виявлення, припинення, розкриття та розслідування злочинів, віднесених до його компетенції, слідчі ДБР, в тому числі і ТУ ДБР у м. Мелітополі, повинні відноситись до осіб рядового і начальницького складу.
Як встановлено позивач обіймав посаду державної служби, яка за ст. 1 Закону №889-VІІІ є публічною, професійною, політично неупередженою діяльністю із практичного виконання завдань і функцій держави, зокрема щодо:
1) аналізу державної політики на загальнодержавному, галузевому і регіональному рівнях та підготовки пропозицій стосовно її формування, у тому числі розроблення та проведення експертизи проектів програм, концепцій, стратегій, проектів законів та інших нормативно-правових актів, проектів міжнародних договорів;
2) забезпечення реалізації державної політики, виконання загальнодержавних, галузевих і регіональних програм, виконання законів та інших нормативно-правових актів;
3) забезпечення надання доступних і якісних адміністративних послуг;
4) здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням законодавства;
5) управління державними фінансовими ресурсами, майном та контролю за їх використанням;
6) управління персоналом державних органів;
7) реалізації інших повноважень державного органу, визначених законодавством.
Державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.
З положень Закону №794-VІІІ вбачається, що призначення особи на посаду рядового і начальницького складу в добровільному порядку за результатами відкритого конкурсу на відміну від конкурсу на посади державної служби передбачає проходження військово-лікарської комісії, тестів на фізичну підготовку.
Частинами 1-3 ст. 14 Закону №794-VІІІ встановлено, що до працівників Державного бюро розслідувань належать особи рядового і начальницького складу, державні службовці та особи, які уклали трудовий договір (контракт) із Державним бюро розслідувань.
Служба в Державному бюро розслідувань є державною службою особливого характеру, що полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України. Час проходження служби в Державному бюро розслідувань зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби відповідно до закону.
На службу до Державного бюро розслідувань приймаються на конкурсній основі в добровільному порядку (за контрактом) громадяни України, які спроможні за своїми особистими, діловими та моральними якостями, віком, освітнім і професійним рівнем та станом здоров`я ефективно виконувати відповідні службові обов`язки.
Прийняття громадян України на службу до Державного бюро розслідувань без проведення конкурсу забороняється, крім випадків, передбачених цим Законом.
Кваліфікаційні вимоги та критерії професійної придатності для зайняття посад у підрозділах Державного бюро розслідувань затверджуються Директором Державного бюро розслідувань.
Тобто, зі встановленням нових вимог до слідчих ДБР з 27.12.2019 позивач перестав відповідати займаній посаді.
Згідно ст. 14 3 Закону №794-VІІІ державні службовці можуть бути переведені у системі Державного бюро розслідувань за їхньою згодою без обов`язкового проведення конкурсу на іншу нижчу або рівнозначну вакантну або тимчасово вакантну посаду, за умови їх відповідності кваліфікаційним вимогам та критеріям професійної придатності для відповідної посади, у порядку, визначеному Законом України "Про державну службу".
Особи рядового і начальницького складу можуть бути переведені у системі Державного бюро розслідувань, у тому числі з територіального управління до центрального апарату Державного бюро розслідувань, за їхньою згодою без обов`язкового проведення конкурсу на іншу нижчу або рівнозначну вакантну або тимчасово вакантну посаду, за умови їх відповідності кваліфікаційним вимогам та критеріям професійної придатності для відповідної посади.
Переведення осіб рядового і начальницького складу може здійснюватися за їхньою ініціативою, ініціативою прямих керівників (начальників), керівників інших закладів, установ системи Державного бюро розслідувань, які порушили питання про переведення.
Таким чином, Законом не передбачено переведення особи, що займає посаду державної служби на посаду, яка підлягає заміщенню рядовим та начальницьким складом.
Як встановлено судом позивач був звільнений на підставі п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону України №889-VІІІ -скорочення чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу, яка набула змін Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо перезавантаження влади" № 117-IX від 19.09.2019 року.
За приписами ч. 3 ст. 87 Закону України №889-VІІІ державний службовець звільняється на підставі пункту 1 частини першої цієї статті у разі, коли відсутня можливість запропонувати відповідні посади, а також у разі його відмови від переведення на запропоновану посаду.
До внесення відповідних змін наведена норма передбачала припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення з підстав скорочення чисельності або штату державних службовців, ліквідація державного органу, реорганізація державного органу у разі, коли відсутня можливість пропозиції іншої рівноцінної посади державної служби, а в разі відсутності такої пропозиції - іншої роботи (посади державної служби) у цьому державному органі.
Отже, після внесення змін така умова звільнення, як відсутність можливості пропозиції іншої рівноцінної посади державної служби або іншої роботи (посади державної служби) у цьому державному органі законодавчо не передбачена.
Частина ж 3 даної статті, до внесення змін визначала, що процедура вивільнення державних службовців на підставі пункту 1 частини першої цієї статті визначається законодавством про працю, в той час, як після внесених змін, відповідні положення у нормі відсутні. Натомість визначено, що державний службовець, якого звільнено на підставі пункту 1 частини першої цієї статті, у разі створення в державному органі, з якого його звільнено, нової посади чи появи вакантної посади, що відповідає кваліфікації державного службовця, протягом шести місяців з дня звільнення за рішенням суб`єкта призначення може бути призначений на рівнозначну або нижчу посаду державної служби, якщо він був призначений на посаду в цьому органі за результатами конкурсу.
За роз`ясненнями Національного агентства України з питань державної служби від 20.02.2020 року за № 86 р/з Щодо процедури вивільнення державних службовців у зв`язку з припиненням державної служби за ініціативою суб`єкта призначення (стаття 87 Закону України "Про державну службу") при скороченні чисельності або штату державних службовців, скороченні посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізації державного органу пропонування державному службовцю вакантної посади державної служби є правом суб`єкта призначення або керівника державної служби, а не обов`язком.
Щодо посилання позивача на підписання оскаржуваного наказу неуповноваженою особою.
Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 2 Закону №889-VIII суб`єкт призначення - державний орган або посадова особа, яким відповідно до законодавства надано повноваження від імені держави призначати на відповідну посаду державної служби в державному органі та звільняти з такої посади.
Директор територіального управління Державного бюро розслідувань відповідно до ч. 3 ст. 13 Закону №794- VIII, зокрема:
2) призначає на посади та звільняє з посад працівників відповідного територіального управління, крім тих, які призначаються Директором Державного бюро розслідувань відповідно до статті 12 цього Закону;
4) вносить Директору Державного бюро розслідувань пропозиції щодо структури та штатної чисельності відповідного територіального управління;
5) видає у межах своїх повноважень накази і розпорядження;
6) здійснює інші повноваження, передбачені цим та іншими законами, у тому числі має право в межах своєї компетенції особисто реалізовувати повноваження Державного бюро розслідувань, визначені цим Законом.
Наказом ДБР від 29.12.2020 року № 875 затверджено Положення про Територіальне управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Мелітополі, в абз. 8 п. 3 Розділу 3, якого вказано, що директор ТУ ДБР призначає на посади та звільняє з посад працівників ТУ ДБР, крім тих, яких призначає Директор ДБР.
Оспорюваний наказ про звільнення позивача підписаний т.в.о. ТУ ДБР у м. Мелітополі Ярославом Лісойван, який на момент його підписання займав посаду заступника директора ТУ ДБР у м. Мелітополі.
За ч. 5 ст. 13 Закону №794-VIII у разі відсутності директора територіального управління Державного бюро розслідувань або тимчасової неможливості здійснення ним своїх повноважень його обов`язки виконує заступник, а за наявності двох заступників - найстарший за віком заступник.
Отже, як і директор ТУ ДБР у м. Мелітополі, особа, яка тимчасово виконує його обов`язки наділена законом повноваженнями щодо призначення та звільнення працівників відповідного Територіального управління.
За вказаних обставин у суду відсутні підстави вважати наказ про звільнення позивача підписаним неуповноваженою особо.
Доводи позивача щодо відсутності фактичного скорочення посади слідчого Першого слідчого відділу (відділ з розслідування злочинів у сфері службової діяльності та корупції) слідчого управління ТУ ДБР у м. Мелітополі спростовуються наступним:
Наказом ДБР від 08.07.2020р. №323 затверджено Перелік посад у територіальних управліннях ДБР, що підлягають заміщенню особами рядового та начальницького складу, граничних спеціальних звань за цими посадами.
Відповідно до підп. 1.4. п. 4 наказу ДБР від 15.10.2020 р. №581 «Про затвердження структури та штатної чисельності територіальних управлінь Державного бюро розслідувань», було затверджено структуру територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, штатною чисельністю 75 штатних одиниць (Додаток 4).
15.10.2020 р. наказом ДБР від 15.10.2020 року №583 внесено зміни до Переліку посад у територіальних управліннях ДБР, що підлягають заміщенню особами рядового та начальницького складу, граничних спеціальних звань за цими посадами, затвердженого наказом ДБР від 08.07.2020 р. №323.
Наказом ДБР від 20.10.2020р. №202 ДСК «Про затвердження змін до штатного розпису Територіального управління Державного бюро розслідувань у м. Мелітополі», відповідно до пунктів 4,8 частини першої та частини другої статті 12 Закону України «Про Державне бюро розслідувань», пункту 1 частини першої Закону України «Про державну службу», та Переліку посад у територіальних управліннях ДБР, що підлягають заміщенню особами рядового та начальницького складу, граничних спеціальних звань за цими посадами, затвердженого наказом ДБР від 08.07.2020 року №323 (із змінами), затверджено зміни до штатного розпису ТУ ДБР, розташованого у місті Мелітополі на 2020 рік №3 (вводиться в дію з 01.12.2020), №4 (вводяться в дію з 23.12.2020), №5 (вводяться в дію з 04.01.2021), №6 (вводяться в дію з 01.02.2021), відповідно до яких штатна чисельність складатиме 75 одиниць.
Відповідно до змін до штатного розпису на 2020 рік №6 ТУ ДБР, розташованого у місті Мелітополі, посади державної служби у слідчому управління ТУ ДБР у м. Мелітополі виведені з штатного розпису (всього виведено 53 штатні посади) та водночас введено нові посади (іншої категорії) старшого та середнього начальницького складу всього 24 штатні посади, а саме:
Перший слідчий відділ (з дислокацією у м. Мелітополі) зі штатом: начальник відділу 1 штатна посада (старший начальницький склад, підполковник ДБР), старший слідчий - 1 штатна посада (старший начальницький склад, майор ДБР), слідчий - 2 штатні посади (середній начальницький склад, капітан ДБР), всього 4 посади начальницького та середнього складу;
Другий слідчий відділ (з дислокацією у м. Запоріжжі) зі штатом: начальник відділу 1 штатна посада (старший начальницький склад, підполковник ДБР), заступник начальника відділу 1 штатна посада (старший начальницький склад, підполковник ДБР), старший слідчий - 4 штатні посади (старший начальницький склад, майор ДБР), слідчий - 4 штатні посади (середній начальницький склад, капітан ДБР), всього 10 посад начальницького та середнього складу;
Третій слідчий відділ (з дислокацією у м. Херсоні) зі штатом: начальник відділу 1 штатна посада (старший начальницький склад, підполковник ДБР), заступник начальника відділу 1 штатна посада (старший начальницький склад, підполковник ДБР), старший слідчий - 4 штатні посади (старший начальницький склад, майор ДБР), слідчий - 4 штатні посади (середній начальницький склад, капітан ДБР), всього 10 посад начальницького та середнього складу.
Наказом ДБР від 30.12.2020 року №303 ДСК затверджено зміни до наказів ДБР, зокрема, пунктом 7 наказу ДБР від 30.12.2020 року №303 ДСК наказано у пункті 4 наказу ДБР від 20.10.2020 року №202ДСК словосполучення «з 01 лютого 2021 року» замінити на словосполучення «з 01 березня 2021 року».
Наказом ДБР від 25.01.2020 року №43ДСК затверджено та введено в дію штатний розпис Територіального управління ДБР, розташованого у місті Мелітополі, штатною чисельністю 75 одиниць.
Згідно із службовою запискою начальника відділу кадрової роботи та державної служби ТУ ДБР у м. Мелітополі, адресованої Директорові ТУ ДБР у м. Мелітополі, від 30.04.2021 року штатна чисельність Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, була скорочена на 40 посад.
Отже, внаслідок реалізації зазначених наказів ДБР посади державної служби у слідчому управлінні Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, були повністю виведені зі штатного розпису територіального управління, в тому числі і посада, яку займав позивач - слідчий другого слідчого відділу виведена зі штатного розпису, що підтверджується матеріалами справи.
Водночас введено посаду слідчого середнього начальницького складу (капітан ДБР).
За викладених обставин, у зв`язку зі зміною правового статусу Державного бюро розслідувань (центральний орган виконавчої влади перетворений у державний правоохоронний орган) була скорочена посада державної служби, яку обіймав позивач, внаслідок змін штатного розпису Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Мелітополі.
Накази Державного бюро розслідувань від 20.10.2020 р. №202 ДСК і від 30.12.2020 року №303 ДСК є чинними і в судовому порядку скасовані не були.
Суд також враховує правовий висновок Верховного Суду у постанові від 27.03.2019 у справі №756/5243/17, який вказав, що роботодавець вправі самостійно визначати свою організаційну структуру, встановлювати чисельність працівників і штатний розпис, а обговорення питання доцільності таких рішень лежить поза межами компетенції суду.
Не можуть бути підставою для скасування наказу відповідача про звільнення ОСОБА_1 і посилання позивача про його звільнення пізніше 30 календарних днів з моменту попередження про наступне вивільнення.
Згідно ч.3 ст. 87 Закону №889-VІІІ Суб`єкт призначення або керівник державної служби попереджає державного службовця про наступне звільнення на підставі пунктів 1 та 1-1 частини першої цієї статті у письмовій формі не пізніше ніж за 30 календарних днів.
За приписами ч. 5 ст. 241-1Кодексу законів про працю України коли строки визначаються днями, то їх обчислюють з дня, наступного після того дня, з якого починається строк. Якщо останній день строку припадає на святковий, вихідний або неробочий день, то днем закінчення строку вважається найближчий робочий день.
Як вбачається з наказу від 26.02.2021 №24-ос, позивача звільнено 01.03.2021. Попередження про вивільнення було здійснено 28.01.2021, що підтверджується особистим підписом позивача. Оскільки 30-й календарний день з моменту попередження припадає на суботу 27.02.2020, то останнім робочим днем позивача є перший робочий день понеділок 01.03.2021.
В частині доводів позивача, що відповідачем порушено гарантію продовження здійснення повноважень усіма працівниками на посадах в ДБР відповідно до підпункту 4 пункту 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 305-ІХ, суд зазначає наступне.
Відповідно до підпункту 4 пункту 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 305-ІХ, працівники Державного бюро розслідувань, які перемогли у конкурсах для призначення на посади слідчих, оперуповноважених, продовжують здійснювати свої повноваження до їх звільнення з посади або припинення повноважень на посаді відповідно до Закону України "Про Державне бюро розслідувань" з урахуванням внесених цим Законом змін, у тому числі у разі визначення цих посад посадами рядового і начальницького складу Державного бюро розслідувань.
Частиною 3 статті 14 Закону № 794-VIII визначено, що на службу до Державного бюро розслідувань приймаються на конкурсній основі в добровільному порядку (за контрактом) громадяни України, які спроможні за своїми особистими, діловими та моральними якостями, віком, освітнім і професійним рівнем та станом здоров`я ефективно виконувати відповідні службові обов`язки.
Прийняття громадян України на службу до Державного бюро розслідувань без проведення конкурсу забороняється, крім випадків, передбачених цим Законом.
Кваліфікаційні вимоги та критерії професійної придатності для зайняття посад у підрозділах Державного бюро розслідувань затверджуються Директором Державного бюро розслідувань.
Призначення на посади у Державному бюро розслідувань, крім посад Директора Державного бюро розслідувань, керівника підрозділу внутрішнього контролю центрального апарату Державного бюро розслідувань та керівників підрозділів внутрішнього контролю територіальних управлінь Державного бюро розслідувань, здійснюється за результатами відкритих конкурсів, що проводяться конкурсними комісіями з проведення конкурсів на зайняття посад працівників Державного бюро розслідувань. Типове положення про конкурсну комісію та порядок проведення відкритого конкурсу затверджує Директор Державного бюро розслідувань.
В той же час Законом № 305-ІХ до Закону № 794-VIII введено нову статтю 14-3, якою визначено, що:
1. Державні службовці можуть бути переведені у системі Державного бюро розслідувань за їхньою згодою без обов`язкового проведення конкурсу на іншу нижчу або рівнозначну вакантну або тимчасово вакантну посаду, за умови їх відповідності кваліфікаційним вимогам та критеріям професійної придатності для відповідної посади, у порядку, визначеному Законом України "Про державну службу".
2. Особи рядового і начальницького складу можуть бути переведені у системі Державного бюро розслідувань, у тому числі з територіального управління до центрального апарату Державного бюро розслідувань, за їхньою згодою без обов`язкового проведення конкурсу на іншу нижчу або рівнозначну вакантну або тимчасово вакантну посаду, за умови їх відповідності кваліфікаційним вимогам та критеріям професійної придатності для відповідної посади.
3. Переведення осіб рядового і начальницького складу може здійснюватися за їхньою ініціативою, ініціативою прямих керівників (начальників), керівників інших закладів, установ системи Державного бюро розслідувань, які порушили питання про переведення.
З огляду на зазначені норми, переведення працівників ДБР з посад державної служби на посади рядового і начальницького складу не передбачено.
Визначення слідчого міститься у пункті 17 частини першої статті 3 Кримінального процесуального кодексу України та означає службову особу органу Національної поліції, органу безпеки, органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства, органу Державного бюро розслідувань, Головного підрозділу детективів, підрозділу детективів, відділу детективів, підрозділу внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України, уповноважена в межах компетенції, передбаченої цим Кодексом, здійснювати досудове розслідування кримінальних правопорушень.
Чинним законодавством імперативно не встановлено, до якої категорії посад має належати посада слідчого.
Таким чином, слідчі після набрання чинності Законом № 305-ІХ не продовжують здійснювати свої повноваження навіть у разі визначення посади слідчого як посади рядового і начальницького складу, а лише здійснюють свої повноваження до дня їх звільнення або припинення повноважень на посаді; зайняття посади особи рядового і начальницького складу в ДБР здійснюється за результатом відповідного конкурсу.
Матеріалами справи підтверджено, що позивач як працівник Державного бюро розслідувань з набранням чинності Законом №305-ІХ, тобто з 27.12.2019 року, продовжував здійснювати свої повноваження до моменту звільнення.
Суд також відхиляє посилання позивача на дискримінаційність вимог п. 1ч. 1 ст. 87 Закону №889-VІІІ.
За вимогами ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Закон України від 19.09.2019 року №117-ІХ, яким внесено зміни до Закону України «Про державну службу» не визнаний неконституційним, зокрема і в частині змін внесених до статті 87 Закону №889.
Таким чином, прийнявши рішення про звільнення позивача, відповідач діяв у межах наданих йому статтею 13 Закону України «Про Державне бюро розслідувань» повноважень, застосовуючи чинні на момент прийняття рішення норми Закону України «Про державну службу», що відповідає положенням статті 19 Конституції України, оскільки ґрунтується на законі, чинному на момент прийняття відповідного рішення.
У силу частини першої та другої статті 152 Конституції України, закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.
Закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.
Статтею 91 Закону України «Про Конституційний Суд України» передбачена аналогічна норма про те, що закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.
Слід зазначити, що акти Конституційного Суду України є правовими актами, приймаються спеціально уповноваженим органом, з дотриманням встановлених форми і процедури, і є обов`язковими до виконання на території України.
Враховуючи, що підстави та процедура звільнення державних службовців визначені Законом №889-VIII (у редакції, чинній на момент існування спірних відносин), а можливість прийняття особи на роботу після її звільнення за рішенням суб`єкта призначення є його правом, а не обов`язком, судом не встановлено наявність ситуації, за якої позивач зазнає менш сприятливі умови або становище порівняно з іншими особами та/або групами осіб..
Як наслідок, відсутні підстави і для задоволення інших позовних вимог в частині поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, оскільки такі позовні вимоги є похідними від вимоги щодо скасування наказу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі від 26.02.2021 року № 24 о/с.
З огляду на встановлені обставини справи, аналізу вищенаведених положень чинного законодавства України, суд приходить до висновку, що звільнення здійснено у відповідності до приписів законодавства, чинного на момент прийняття відповідного рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Оскільки вимоги позивача задоволенню не підлягають, з огляду на що, не підлягають відшкодуванню і понесені позивачем судові витрати.
Керуючись ст. 139, 242-246, 250, 256, 295 , Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Розподіл судових витрат не здійснювати.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 16 вересня 2021 року.

Суддя О.В. Врона