Справа № 554/8441/21
Суддя: Січиокно Т. О.
Дата ухвалення: 2021-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу 10.09.2021 Справа № 554/8441/21
Номер провадження 2-а/554/94/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2021 року м. Полтава

Октябрський районний суд м.Полтави в складі:

головуючого судді Січиокно Т.О.

за участю секретаря Гомлі І.А.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні адміністративну справу за позовом представника позивача ОСОБА_1 - Богославського Віктора Анатолійовича до Шевченківського районного відділу у м.Полтаві Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення про примусове повернення до країни походження,-

в с т а н о в и в:

02.09.2021 року представник позивача звернувся до суду з вказаним вище позовом, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення № 24 від 28.08.2021 року, винесене головним спеціалістом Шевченківського районного відділу у м.Полтаві Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області Подолякіною Я.

Адміністративний позов мотивовано тим, що позивач, який є громадянином Республіки Молдови, до кримінальної відповідальності не притягувався, в розшуку, під слідством та судом в Україні не перебуває, а тому підстав для його повернення в примусовому порядку до країни походження чи в третю країну немає. При цьому ОСОБА_1 погодився із вчиненим ним адміністративним правопорушенням, передбаченим ч. 1 ст. 203 КУпАП, добровільно сплатив штраф у розмірі 2550 грн., чим фактично визнав вчинене ним порушення, що не може бути підставою для його обмеження у в`їзді в України протягом трьох років.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, його представник ОСОБА_2 в суді позов підтримав, просив його задовольнити з підстав, викладених у ньому.

Представник відповідача Носенко Т.Г. позов не визнала, вважаючи оскаржуване рішення законним та обґрунтованим, оскільки 28.08.2021 року органом міграційної служби було виявлено факт порушення правил перебування іноземцем ОСОБА_1 в Україні та він ухилився від виїзду після закінчення відповідного терміну перебування, який закінчився ще 27.10.2020 року. По питанню продовження строку перебування та оформлення документів на право проживання на території України ОСОБА_1 до компетентних органів не звертався та повідомив, що обставини, які б заборонили йому примусово повернути його в Україну, визначені ч.8 ст.26 ч.1 ст.31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», відсутні. Рішення про заборону ОСОБА_1 надалі в`їжджати в Україну строком на три роки прийнято з урахуванням подання працівників Полтавського ВП ГУ НП в Полтавській області.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, дійшов такого висновку.

Рішенням № 24 від 28.08.2021 року примусово повернуто до країни походження або третьої країни громадянина Республіки Молдова ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зобов`язано його покинути територію України у термін до 06.09.2021 року, а також заборонено йому подальший в`їзд в Україну строком на 3 роки.

Матеріалами справи підтверджено, що 28.08.2021 року Шевченківським районним відділом у м.Полтаві Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області виявлено факт порушення правил перебування в Україні громадянином Республіки Молдова ОСОБА_1 . Останній прибув в Україну в приватних справах 30.07.2020 року через пункт пропуску через державний кордон України «Старокозаче» по паспортному документу серії НОМЕР_1 від 10.10.2019 року, який дійсний до 10.10.2029 року. У м.Полтаві ОСОБА_1 проживав за адресою: АДРЕСА_1 . Станом на 28.08.2021 року він перебував в Україні понад дозволені 90 днів протягом 180 днів. Строк такого перебування в Україні закінчився 27.10.2020 року відповідно до ч.3 ст.9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». У порушення вимог п.2 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства та території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.02.2012 року № 150, після 90-денного строку перебування протягом 180 днів ОСОБА_1 за межі держави Україна не виїхав та нелегально перебуває на її території із 27.10.2020 року.

По питанню продовження строку перебування на оформлення документів на право проживання на території України ОСОБА_1 до компетентних органів не звертався.

За порушення правил перебування в Україні стосовно ОСОБА_1 28.08.2021 року складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МПТ № 001194 за ч.1 ст.203 КУпАП та винесено постанову стосовно нього за цією ж статтею, якою накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2550 грн.

Даний штраф ОСОБА_1 сплатив.

Виходячи з вимог ч.2 ст.77 КАС України, у адміністративних справах про протиправність рішень дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частина 2 ст.61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (далі Закон) встановлено правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з неї.

При цьому, іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно - правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства і держави. (п.1 ст.3 Закону).

Відповідно до ст.9 Закону, іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України. Це правило не поширюється на іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон України з метою визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового або тимчасового захисту чи отримання притулку.

Іноземці та особи без громадянства під час проходження прикордонного контролю у пунктах пропуску через державний кордон зобов`язані подати свої біометричні дані для їх фіксації.

Строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Згідно п.2 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.02.2012 року № 150, на території України іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території:

1)протягом наданого візою дозволу в межах строку дії візи в разі в`їзду осіб без громадянства чи іноземців, які є громадянами держав з візовим порядком в`їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами;

2)не більше як 90 днів протягом 180 днів у разі в`їзду іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком в`їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України.

Відповідно до ст.26 Закону, іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першій цієї статті, може супроводжуватися забороною щодо подальшого в`їзду в Україну строком на три роки. Строк заборони щодо подальшого в`їзду в Україну обчислюється з дня винесення такого рішення. Порядок виконання рішення про заборону щодо подальшого в`їзду в Україну визначає Кабінет Міністрів України.

З аналізу норм діючого законодавства вбачається, що уповноважені органи державної влади (міграційні органи, органи Служби безпеки України, органи охорони державного кордону), приймаючи рішення про примусове повернення іноземця або особи без громадянства до країни проходження, не зобов`язані одночасно приймати рішення й про заборону в`їзду цієї особи на територію України.

Встановлена, частиною другою статті 26 Закону , можливість прийняття рішення про заборону подальшого в`їзду в Україну, свідчить про наявність в органу Державної міграційної служби дискреційних повноважень, тобто свобода, оцінюючи ситуацію, вибирати один із кількох варіантів можливих рішень.

Виходячи з конструкції правової норми, закріпленої в частині 2 статті 26 Закону, рішення про заборону подальшого в`їзду в Україну не є обов`язковою санкцією, а являється факультативною, яка може застосовуватись під час прийняття рішення про примусове повернення в країну походження, за наявності передбачених Законом підстав.

При цьому, статтею 26 Закону не визначено підстав для заборони в`їзду в Україну іноземцю або особі без громадянства, а лише передбачено можливість встановлення такої заборони на певний строк у випадку прийняття рішення про примусове повернення.

За таких обставин, Верховний Суд висловив правову позицію у постанові від 10.04.2019 року у справі №802/294/17, про те, що при прийнятті рішення про заборону в`їзду на територію України іноземця або особи без громадянства, щодо яких приймається рішення про примусове повернення в країну походження, суб`єкт владних повноважень повинен керуватися передбаченими законом підставами для заборони в`їзду в Україну іноземців та осіб без громадянства, які визначені в статті 13 Закону.

Досліджені судом матеріали справи не містять даних про те, що позивач притягувався до кримінальної відповідальності, перебував у розшуку, під слідством та судом, обставин, які б забороняли примусове повернення з України в країну походження чи третю країну відповідно до статті 31 Закону не виявлено. За вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203 КУпАП ОСОБА_1 сплатив призначений штраф, тобто добровільно виконав рішення органу міграційної служби.

Відповідно до ч. 1 ст.288 КАС України позовні заяви іноземців та осіб без громадянства щодо оскарження рішень про їх примусове повернення в країну походження або третю країну, а також позовні заяви центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальних органів і підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України подаються до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальних органів і підрозділів, органу охорони державного кордону чи Служби безпеки України або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Таким чином, за результатами розгляду справи суд приходить до висновку, що відповідачем правомірно прийнято рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянина Республіки Молдова ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та зобов`язано його покинути територію України у термін до 06.09.2021 року.

Однак, на розгляд суду не надано достатніх доказів, які б свідчили про наявність достатніх підстав для застосування до позивача заборони в`їзду в Україну терміном на три роки.

Пояснення представника відповідача про надання з цього приводу подання Полтавським ВП ГУ НП в Полтавській області є непереконливими для суду, в матеріалах справи таке подання відсутнє, його зміст суду невідомий.

Таким чином, суд вважає, що порушений позивачем встановлений Законом порядок перебування на території України іноземців та осіб без громадянства є достатньою підставою для застосування заходів примусу у вигляді повернення у країну походження ОСОБА_1 та в даних правовідносинах є необхідним і достатнім засобом реагування відповідача на вказане порушення, без необхідності заборони в`їзду в Україну терміном на три роки.

За таких обставин оскаржуване рішення в частині заборони громадянину Республіки Молдови ОСОБА_1 в`їзду в Україну строком на 3 роки є необґрунтованим, його правомірність відповідачем не доведена, а тому воно є протиправним та підлягає скасуванню в цій частині.

Керуючись статтями 241-245,288 КАСУ, суд, -

в и р і ш и в:

адміністративний позов представника позивача ОСОБА_1 - Богославського Віктора Анатолійовича до Шевченківського районного відділу у м.Полтаві Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення про примусове повернення до країни походження - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення № 24 від 28.08.2021 року, винесене головним спеціалістом Шевченківського районного відділу у м.Полтаві Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області Подолякіною Я. в частині заборони громадянину Республіки Молдови ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) подальший в`їзд в Україну строком на три роки.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Т.О. Січиокно

Повен текст рішення суду складено 13 вересня 2021 року о 16 год 00 хв.