Справа № 160/7937/21
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2021-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 серпня 2021 року Справа № 160/7937/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Олійника В. М.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю "Дарекс - Енерго" до Дніпровської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-
18 травня 2021 року товариство з обмеженою відповідальністю "Дарекс - Енерго" звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Дніпровської митниці Держмитслужби, в якій просить:
визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товару від 13 січня 2021 року №UA110140/2021/000003/1;
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 08 вересня 2020 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Дарекс-Енерго» (Україна) (покупець) та компанією «Fuzhou Powersource Equiipment Co.,Ltd» (Китай) (продавець) укладено контракт №PW-001, відповідно до умов якого продавець продає, а покупець купує товари, виробництва «Fuzhou Powersource Equipment Co.,Ltd» згідно Специфікацій до договору. На виконання контракту складена Специфікація №003, відповідно до умов якої «Fuzhou Powersource Equipment Co.,Ltd» (Китай) зобов`язується поставити товариству з обмеженою відповідальністю "Дарекс - Енерго" дизельні генератори в асортименті загальною вартістю - 46 910,00 доларів США. Поставка здійснюється на умовах FOB Фучжоу.
З метою митного оформлення товару, позивач 12 січня 2021 року подав відповідачу митну декларацію №110140/2021/ разом з усіма документами, які підтверджують митну вартість товару, що підтверджується відповідними відомостями у графі 44 декларації.
Проте, Дніпровською митницею Держмитслужби 13 січня 2021 року прийнято рішення про коригування митної вартості товару №UA110140/2021/000003/1 з посиланням на невідповідність поданих документів вимогам п.п.2,10 ст.58 Митного кодексу України.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 травня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
Під час митного контролю товарів за митною декларацією №UA110140/2021/000003/1 від 12.01.2021 року програмним комплексом автоматизованої системи аналізу та управління ризиками (АСАУР) сформовані форми контролю: 1052 - контроль визначення митної вартості товарів, 106-2 витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування.
Посадовою особою Дніпропетровської митниці ДФС відповідно до п.4.1 ст.54 Митного кодексу України здійснено контроль наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості.
За результатами такого контрою встановлено, що документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, містять розбіжності та невідповідності, а саме:
Поставка товару заявлена до митного оформлення на підставі зовнішньоекономічного контракту від 08.09.2020 року №PW-001 з заявленим виробником «Fuzhou Powersource Equipment Co.,Ltd» (Китай).
Відповідно до відомостей графи 44 ЕМД (4104 - угода з виробником).
Згідно відомостей пакувального листа від 13.11.2020 наявна інформація про модель товарів (engine model - KOFO..) та alternator model (STM...), зазначені у ньому відомості щодо моделей відсутні у Специфікації №003 та рахунку №HFJZ 20201002.
Інформація щодо торгівельної марки оцінюваного товару - DAREX-ENERGY та інформація щодо виробника - Fuzhou Powersource Equipment Co.,Ltd, зазначена декларантом в електронному інвойсі, документально не підтверджена та відсутня у товаросупровідних листах.
Окрім того, вартість витрат на транспортування за межами митної території України у рахунку на оплату №96 від 12.01.2021 не відповідає відомостям зазначеним декларантом у декларації.
Відсутні відомості щодо вартості експедиторських витрат відповідно до вимог п.10 статті 58 Митного кодексу України, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (ч.6 ст.54 МКУ).
Враховуючи наявність перевантаження, можливу наявність інших коносаментів, відповідно до яких здійснювалось перевезення, та які не були надані до митного оформлення у порушення ст.335 МКУ. Документи, підтверджуючі витрати, пов`язані з перевантаженням товару з одного транспорту на інший до митного оформлення не надавались та не надіслані в рамках консультації, що унеможливлює проведення обчислення повноти включення транспортної складової при формуванні заявленої декларантом ціни товару. Таким чином, вказані розбіжності та неповні відомості у документах були підставою для витребування додаткових документів відповідно до статті 53 МКУ.
При винесенні оспорюваного рішення посадовими особами у графі 33 Рішення про коригування заявленої митної вартості, відповідно до Правил заповнення рішення про коригування заявленої митної вартості, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598, зазначено причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути призначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються.
30 червня 2021 року на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій останній заперечує проти доводів викладених у відзиві на позовну заяву та просить задовольнити позов у повному обсязі, з огляду на таке.
В позовній заяві у специфікації №003, інвойсі №HFJZ20201002 та пакувальному листі від 13.11.2020 року містяться відомості щодо моделей, які є присутніми та є ідентичними. У Специфікації №003 зазначено лише назву моделей дизельних двигунів, зазначених у митній декларації №110140/2021 їх ціну та кількість. А в пакувальному листі від 13.11.2020 року та рахунку №HFJZ20201002 зазначено назву моделі, характеристики, тип та назву дизельного двигуну, та тип та назву генератора, кількість та ціну задекларованих електрогенераторних установок, тобто зазначена розширена інформація щодо імпортованого товару.
Тому, твердження відповідача про те, що зазначені у пакувальному листі відомості щодо моделей відсутні у специфікації №003 та рахунку №HFJZ20201002 не відповідає дійсності та суперечить поданим позивачем документам на підтвердження митної вартості.
На виконання умов Специфікації №003 та рахунку №HFJZ20201002 позивач оплатив отриманий товар 29 грудня 2020 р. у розмірі 46 910 доларів США.
Позивач оплатив товар належним чином та у строк, передбачений Специфікацією №003, у сумі, яка передбачена інвойсом та Специфікацією №003, а отже посилання відповідача на недотримання умов оплати не відповідають дійсності.
Щодо наявності іншого транспортного документу, що може свідчити про перевантаження контейнеру та документів, підтверджуючих витрати, пов`язані з перевантаження товару з одного транспортного засобу на інший.
Зазначений транспортний документ - морська накладна (SEA WAYBІLL) №COSU628072 видавався одночасно з морським коносаментом SHWS220110445 і є внутрішнім документом експедитора та його агента.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.
Основний вид діяльності за кодом КВЕД 27.11 - виробництво електродвигунів, генераторів і трансформаторів.
Так, 08 вересня 2020 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Дарекс-Енерго» (Україна) (покупець) та компанією «Fuzhou Powersource Equipment Co.,Ltd» (Китай) (продавець) укладено контракт №PW-001, відповідно до умов якого продавець продає, а покупець купує товари, виробництва «Fuzhou Powersource Equipment Co.,Ltd» згідно Специфікацій №003 до договору.
На виконання контракту складена Специфікація №003, відповідно до умов якої «Fuzhou Powersource Equipment Co.,Ltd» (Китай) зобов`язується поставити товариству з обмеженою відповідальністю "Дарекс - Енерго" дизельні генератори в асортименті загальною вартістю - 46 910,00 доларів США. Поставка здійснюється на умовах FOB Фучжоу.
З метою митного оформлення ввезеного товару позивачем 12 січня 2021 року подано митну декларацію №UA110140/2021/, відповідно до якої, до ввезення задекларовано наступний товар: товар №1 - електрогенераторні установки з поршневим двигуном внутрішнього згоряння із запалюванням від стиснення (дизелем або напівдизелем), потужністю понад 75 кВА, але не більш як 375 кВА, у частково розібраному для транспортування вигляді:
- DE-35RS Zn дизель - генераторна установка закритого типу з АВР, максимальна потужність 35 кВА - 3 шт., в комплектації з двигуном Kofo №4100DS, альтератор STM184G;
- DE-42RS Zn дизель - генераторна установка закритого типу з АВР, максимальна потужність 42 кВА - 2 шт., в комплектації з двигуном Kofo №4105DS-38, альтератор STM184H;
- DE-55RS Zn дизель - генераторна установка закритого типу з АВР, максимальна потужність 55 кВА - 2 шт., в комплектації з двигуном Kofo №4105ZDS-38, альтератор STM224D;
- DE-70RS Zn дизель - генераторна установка закритого типу з АВР, максимальна потужність 70 кВА - 1 шт., в комплектації з двигуном Kofo №4105ZDS-38, альтератор STM224E;
- DE-80RS Zn дизель - генераторна установка закритого типу з АВР, максимальна потужність 80 кВА - 2 шт., в комплектації з двигуном Kofo №4105ZLDS, альтератор STM224F;
- DE-150RS Zn дизель - генераторна установка закритого типу з АВР, максимальна потужність 150 кВА - 2 шт., в комплектації з двигуном Kofo R6105AZLD, альтератор STM274D;
- DE-170RS Zn дизель - генераторна установка закритого типу з АВР, максимальна потужність 170 кВА - 1 шт., в комплектації з двигуном Kofo R6105BZLD, альтератор STM274E;
- DE-225RS Zn дизель - генераторна установка закритого типу з АВР, максимальна потужність 225 кВА - 1 шт., в комплектації з двигуном Kofo R6108ZLDS-38, альтератор STM274H.
Митна вартість товару, заявленого до митного оформлення, була визначена декларантом за методом 1, тобто за ціною договору (контракту) щодо товару, який імпортується (вартість операції).
Для митного оформлення позивачем були подані документи, встановлені ч.2 ст.53 Митного кодексу України, а саме:
- Пакувальний лист від 13.11.2020;
- Інвойс №HFJZ20201002 від 13.11.2020;
- Коносамент №SHWS220110445 від 13.11.2020;
- Автотранспортна накладна 051336 від 08.12.2020;
- Платіжне доручення свіфт від 29.12.2020;
- Рахунок - фактура про надання транспортно-експедиційних послуг №96 від 12.01.2021;
- Довідка витрат №0601-1 від 06.01.2021 p.;
- Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №003 від 05.10.2020 p.;
- Зовнішньоекономічний контракт №PW-001 від 08.09.2020 p.;
- Договір про надання послуг митного брокера №91/1 від 22.12.2014 p.;
- Договір (контракт) про перевезення № 0103-19/18ft від 01.03.2018 p.;
- Договір (контракт) про перевезення №050918/1 від 05.09.2019 р.;
- Копія митної декларації країни відправлення з перекладом від 10.11.2020 p.;
- Митна декларація, за якою було відмовлено у випуску товарів UA110140/2021/000201 від 12.01.2021 р.
За результатом опрацювання всіх поданих декларантом документів, Дніпровською митницею Держмитслужби встановлено, що подані документи містяться розбіжності, а також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, а саме:
1) Інформація щодо торгівельної марки оцінюваного товару «DAREX-ENERGY» та інформація щодо виробника зазначена в електронному інвойсі Fuzhou Powersource Equipment Co.,Ltd», в електронному інвойсі не підтверджена.
3) Вартість витрат на транспортування за межами митної території України у рахунку на оплату №96 від 12.01.2021 не відповідає відомостям зазначеним декларантом у декларації митної вартості за ЕМД від 12.01.2021 №UA110140/2021/000201.
6) Документи, підтверджуючі витрати, пов`язані з перевантаженням товару з одного транспортного засобу на інший до митного оформлення не надавались та не надіслані в рамках консультації, що унеможливлює проведення обчислення повноти включення транспортної складової при формуванні заявленої декларантом ціни товару.
На підставі ч.3 статті 53 Митного кодексу України Дніпровською митницею Держмитслужби повідомлено декларанта про необхідність подання протягом 10 календарних днів додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості, а саме:
1) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
2) за наявності, - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
3) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
4) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування;
5) каталоги, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
6) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.
За результатом проведеної митної оцінки митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості товару від 13 січня 2021 року №UA110140/2021/000003/1, згідно з яким митним органом відкоригована задекларована митна вартість товарів із застосуванням резервного методу за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів
Вирішуючи спір по суті заявлених вимог, суд виходить с наступного.
Частиною 1 статті 7 Митного кодексу України встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення, застосування механізмів тарифного і нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, справляння митних платежів, ведення митної статистики, обмін митною інформацією, ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, здійснення відповідно до закону державного контролю нехарчової продукції при її ввезенні на митну територію України, запобігання та протидія контрабанді, боротьба з порушеннями митних правил, організація і забезпечення діяльності митних органів та інші заходи, спрямовані на реалізацію державної політики у сфері державної митної справи, становлять державну митну справу.
Митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються митними органами в межах своїх повноважень з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку (п.24 ч.1 ст.4 Митного кодексу України).
Відповідно до ч.2 ст.53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводиться розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт); рахунок-фактура (інвойс) або рахунок - проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Частиною 3 вказаної статті також передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у ч.2 цієї статті, містять розбіжності, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний та авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Відповідно до ч.ч.1-3 ст.54 Митного кодексу України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 Митного кодексу України.
Приписами ст.337 Митного кодексу України передбачено, що перевірка документів та відомостей, які подаються органам доходів і зборів під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій шляхом проведення: формато-логічного контролю; контролю співставлення; контролю із застосуванням системи управління ризиками та в інші способи, передбачені цим Кодексом.
При здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган повинен впевнитися, що заявлена декларантом митна вартість товару ґрунтується на дійсній вартості, під якою, відповідно до статті VІІ ГАТТ 1994 року, згода на обов`язковість якої надана Верховною Радою України, розуміється ціна, за якою такий або аналогічний товар продається або пропонується для продажу при нормальній ході торгівлі в умовах повної конкуренції.
Примітками до п.2 статті VІІ «Оцінка товару для митних цілей» ГАТТ (1947) визначено, що сумісним зі статтею VІІ було б припущення, що «дійсна вартість» може бути представлена ціною, зазначеною у рахунку, плюс будь-які не включені до неї збори за виправдані витрати, які є звичайними складовими «дійсної вартості», а також плюс будь-яка виняткова знижка чи інше зменшення звичайної конкурентної ціни.
Згідно із п.1 ч.4 ст.54 Митного кодексу України контроль заявленої декларантом митної вартості товарів здійснюється шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до частини 6 статті 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:
1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;
2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;
3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;
4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Згідно з частиною 1 статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Частиною 2 статті 55 Митного кодексу України визначено, що прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:
1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;
2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;
3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;
4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Відповідно до частини 1 статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:
1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);
а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;
б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;
в) на основі віднімання вартості;
г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції) (частина 2 статті 57 Митного кодексу України).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (частина 3статті 57 Митного кодексу України).
При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу (частина 6 статті 57 Митного кодексу України).
Відповідно до п.4 ст.57 Митного кодексу України у разі, якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у п.2 ч.1 ст.57 Митного кодексу України.
При цьому, застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 та 60 цього Кодексу. Під час консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
Згідно з частиною 8 статті 57 Митного кодексу України у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Частиною 1 статті 58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо:
1) не має жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що:
а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні;
б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно);
в) не впливають значною мірою на вартість товару;
2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів;
3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті;
4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.
Відповідно до частини 2 статті 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Аналіз положень частини третьої статті 53, частин першої, другої та п`ятої статті 54, статті 58 Митного кодексу України дає підстави для висновку про те, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України.
Митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, що пов`язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи лише якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.
Отже, з огляду на законодавчо встановлену компетенцію митниці при перевірці митної вартості імпортованих товарів, зазначені розбіжності повинні бути не будь-якими, а лише тими, що стосуються числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості здійсненої декларантом.
Як вбачається з рішення про коригування митної вартості товарів №UA110140/2021/000003/1 від 13.01.2021 року, підставою для його прийняття є результат опрацювання всіх поданих декларантом документів, в ході якого встановлено, що подані документи містять розбіжності, а також не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.
Стосовно посилань відповідача на те, що інформація щодо торгівельної марки оцінюваного товару «DAREX-ENERGY» та інформація щодо виробника в електронному інвойсі не підтверджена, суд зазначає, що серед переліку документів, передбачених ст.53 МК України, що надаються до митного оформлення, відсутнє посилання на обов`язковість надання документів, які б підтверджували виробника товару або торгову марку.
Таким чином, висновки відповідача не відповідають дійсності.
Щодо посилань митного органу на недотримання строків оплати за товар, а також наявність санкцій та пені у зв`язку із простроченням платежу по контракту; у банківських платіжних документах відсутні посилання на платіжні документи, що унеможливлює ідентифікацію оплати партії товару, що задекларована.
Умовами контракту, укладеного між ТОВ "Дарекс-Енерго" та «Fuzhou Powersource Equiipment Co.,Ltd» була передбачена поставка на умовах FOB SHANGНAI, за правилами «ІНКОТЕРМС-2010», умови поставки FOB, які означають, що поставка є здійсненою продавцем, коли товар пройшов через поручні судна в порту відвантаження.
Відповідно до п.9 Контракту передплата здійснюється на умовах, визначених у Специфікації №003.
Відповідно до Специфікації №003 умови оплати - 100% оплата перед приходом контейнера у порт Одеси.
Згідно із коносаментом вантаж, зазначений у Специфікації № 003 прибув у порт Одеси 08 січня 2021 року.
На виконання умов Специфікації №003 та рахунку №HFJZ20201002 позивач оплатив отриманий товар 29 грудня 2020 р. у розмірі 46 910 доларів США.
А отже, товар оплачено належним чином та у строк, передбачений Специфікацією №003 у сумі, яка передбачена інвойсом та специфікацією №003, а отже посилання відповідача на недотримання умов оплати не відповідають дійсності.
Щодо розподілу витрат на умовах FOB, то сплата витрат, експортних митних процедур, а також усіх мит, податків та інших зборів, що підлягають сплаті при експорті товару, є обов`язком продавця.
При цьому, обов`язку страхування товару не має ні у продавця товару, ні у покупця.
Отже, у позивача був відсутній обов`язок несення витрат, пов`язаних із наданням експедитором послуг у Порті Фучжоу, а тому ТОВ "Дарекс-Енерго" фактично не здійснювало витрат на оплату таких послуг, таким чином надані декларантом відомості були достовірними .
Щодо наявності іншого транспортного документу, що може свідчити про перевантаження контейнеру та документів, підтверджуючих витрати, пов`язані з перевантаження товару з одного транспортного засобу на інший.
Зазначений транспортний документ - морська накладна (SEA WAYBІLL) №COSU628072 видався одночасно з морським коносаментом SHWS220110445 і є внутрішнім документом експедитора та його агента.
Правилами Інкотермс в редакції 2000 року існують два терміни, пов`язані із страхуванням, а саме CIF та СІР, відповідно до яких продавець повинен забезпечити страхування товару на користь покупця. Так, умови поставки CIF Інкотермс 2020 покладають на продавця обов`язки щодо розміщення товару на борту судна і оплаті витрат і фрахту, необхідних для страхування і доставки товару в зазначений порт призначення, а також щодо виконання експортних митних процедур з оплатою експортних мит і інших зборів у країні відправлення для вивезення товару. Покупець зобов`язаний розвантажити найняте продавцем судно в порту прибуття, виконати імпортне митне оформлення з оплатою імпортних мит і зборів, і доставити товар до місця призначення.
Тобто, щодо зауваження по страховому полісу, документів, що містять відомості про посередницькі послуги, вартість перевантаження, портових витрат в порту, зважаючи на те, що перевезення товару здійснювалося морем на умовах поставки CIF, суд враховує, що у даному випадку вартість страхування, вартість перевантаження, портових витрат включається до вартості товару, що поставляється на умовах CIF.
Отже, якщо певні витрати вже включені до контрактної вартості товару, то митний орган не може запитувати додаткові документи для підтвердження їх числових показників, а тим більше, заявляти про необхідність їх перекладу на українську мову.
Оскільки поставка товару на умовах CIF передбачає, що у фактурну вартість товару вже включені витрати, які впливають на митну вартість товару (в тому числі перевезення), у зв`язку із чим відсутні підстави для окремого додавання вартості страхування до ціни, що фактично сплачена за товар, при визначенні митної вартості товару.
Крім того, документи, що містять відомості про вартість страхування, в силу приписів п.п.6,8 ч.2 ст. 53 МК України, не вимагаються.
Таким чином, суд дійшов висновку, що сама по собі відсутність у платіжних документах посилання на інвойс чи проформу-інвойс, за умови наявності вказівки на контракт та товари, які оплачуються, не є підставою для висновку щодо недостовірності наданої позивачем інформації про митну вартість товару, а у сукупності з іншими документами, що стосуються поставки оцінюваного товару, і були подані позивачем для митного контролю, дозволяють ідентифікувати платіж з оцінюваним товаром.
Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 08.2019 у справі №810/2784/18.
Відповідно до частини 2 ст.55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, зокрема, має містити:
обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;
наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;
вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом.
Відповідно до Наказу Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року №598 «Про затвердження форми рішення про коригування митної вартості товарів. Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів та Переліку додаткових складових до ціни договору», митницею при визначенні митної вартості товарів у Графі 33 зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі: неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Кодексу); невірно проведений розрахунок митної вартості; невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу III Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Однак, в порушення вищезазначеної норми у спірному рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, відповідач не навів жодних пояснень щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та не зазначив інформації і джерел, які використовувались митницею при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу всупереч положенням пунктів 2,4 частини другої статті 55 Митного кодексу України.
Крім того, в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів не зазначені обґрунтовані сумніви щодо заявленої митної вартості товарів, за наслідками яких розпочалась процедура консультацій.
Згідно з частиною третьою статті 5 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність», втручання державних органів у зовнішньоекономічну діяльність її суб`єктів у випадках, не передбачених цим Законом, в тому числі і шляхом видання підзаконних актів, які створюють для її здійснення умови гірші від встановлених в цьому Законі, є обмеженням права здійснення зовнішньоекономічної діяльності і як таке забороняється.
Згідно статті 6 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» зовнішньоекономічний договір (контракт) складається відповідно до цього та інших законів України з урахуванням міжнародних договорів України. Суб`єкти зовнішньоекономічної діяльності мають право укладати будь-які види зовнішньоекономічних договорів (контрактів), крім тих, які прямо та у виключній формі заборонені законами України.
Згідно з положеннями статті 318 Митного кодексу України митний контроль має передбачати виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.
Ця норма також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 № 3018-УІ «Про внесення змін до Закону України «Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур», якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства: митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.
Крім того, це узгоджується з проголошеними у статті 8 Митного кодексу України принципами здійснення державної митної справи на засадах законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі; заохочення доброчесності.
Таким чином, митний орган не навів доказів того, що документи подані декларантом є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, невідповідності обраного позивачем методу визначення митної вартості товарів.
В поданих при митному оформленні товарів документах відсутні розбіжності, оскільки вони містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару та щодо ціни, що підлягала сплаті за цей товар.
Відповідно до частини 7 статті 54 Митного кодексу України у разі, якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.
Отже, митним органом безпідставно застосовано другорядний метод визначення митної вартості товарів на підставі спірних рішень про коригування митної вартості товарів, оскільки надані декларантом документи підтверджували числове значення митної вартості товарів за ціною договору.
Щодо посилань митного органу на те, що декларантом в повному обсязі не подані витребувані митницею додаткові документи, які підтверджують митну вартість товару, суд зазначає наступне.
Відповідно до частин 3,4 ст.53 Митного кодексу України, право органу доходів і зборів на висунення письмової вимоги про надання додаткових документів виникає лише у разі, коли у документах, поданих для митного оформлення згідно ч.2 ст.53 Митного кодексу України, наявні розбіжності, ознаки підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, наявні обґрунтовані підстави вважати, про наявність взаємозв`язку між продавцем і покупцем, який впливає на заявлену декларантом митну вартість.
Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Аналогічний правовий висновок з приводу застосування цих положень Митного кодексу України викладено у постанові Верховного Суду України від 31.03.2015 року у справі №21-127а15.
Однак, всупереч вищевказаним вимогам Закону, витребувавши додаткові документи, митний орган не зазначив, які саме обставини ці документи повинні підтвердити або у своїй сукупності можуть спростувати/чи впливають на митну вартість товару, що свідчить про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.
Отже, сам факт подання декларантом не всіх додаткових документів без належного обґрунтування митницею, що вони можуть усунути сумніви спірних відомостей, не є підставою для відмови в митному оформленні товару.
Разом з тим, митний орган, встановивши вищевказані розбіжності, жодним чином не обґрунтовує, яким чином зазначені розбіжності, позбавляють митний орган можливості перевірити заявлену митну вартість імпортованого товару.
З доказів, наявних в матеріалах справи вбачається, що позивачем надано усі необхідні документи, що стосуються числового значення митної вартості товару або методу її визначення, документи містили всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що обставини, якими мотивоване спірне рішення митного органу про коригування митної вартості товару №UA110140/2021/000003/1 від 13.01.2021 року, не мають жодного відношення до числового визначення заявленої ТОВ «Дарекс-Енерго» митної вартості та носять формальний характер.
Крім того, відповідно до наявних даних, визначена митним органом митна вартість товару, ґрунтується на раніше визнаній органом Держмитслужби вартості за попередніми оформленнями за подібними товарами.
Разом з тим, в рішенні про коригування митної вартості товарів відсутня порівняльна характеристика оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як резервний метод. В рішенні не наведена навіть назва товару, митна вартість якого взята за основу. Не дано пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов. Не вказані причини, з яких не був застосований основний метод визначення митної вартості, та чотири другорядні методи і чому обраний саме резервний метод визначення митної вартості.
Таким чином, встановлені під час розгляду справи обставини спростовують висновки митного органу щодо сумнівів у визначеній митній вартості товару, оскільки у наданих позивачем документах відсутні розбіжності, що стосуються числового значення митної вартості товару або методу її визначення, документи містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, у зв`язку з чим, вбачається безпідставність відмови митним органом позивачу у визнанні задекларованої ним митної вартості товару за основним методом, враховуючи що відповідачем не наведено доказів того, що документи, подані для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації.
З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що митним органом оспорюване рішення №UA110140/2021/000003/1 від 13.01.2021 року прийнято без урахування усіх обставин та без дотримання норм чинного законодавства.
Вирішуючи вимоги позивача про визнання протиправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, прийнятої на підставі оскаржуваного рішення, суд виходить з такого.
Відповідно до ст.264 Митного кодексу України у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері фінансів.
Отже, картка відмови лише містить інформацію про причини відмови та роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує здійснення митного оформлення, не є за своєю природою рішенням контролюючого органу та не породжує жодних правових наслідків для декларанта.
Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України покладено обов`язок на позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги та заперечення. Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.
З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено правомірності свого рішення, у зв`язку з чим суд вбачає за необхідне задовольнити позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Дарекс - Енерго" у повному обсязі.
Відповідно до ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Щодо розподілу судових витрат зі сплати судового збору.
Відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду в розмірі 2 270,00 грн. (дві тисячі двісті сімдесят гривень нуль копійок), відповідно до платіжного доручення АТ КБ "Приватбанк" №9992 від 27 квітня 2021 року.
Щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу.
На підтвердження наданої позивачу правової допомоги, представником долучено до клопотання:
- Додаток №2 до договору про надання правничої допомоги №130 від 12 жовтня 2020 року на загальну суму 10 000,00 грн.;
- акт приймання-передачі наданих послуг №2 від 14 червня 2021 року;
- звіт про надану правничу допомогу від 14 червня 2021 року;
- рахунок на оплату №220 від 23 квітня 2021 року;
- платіжне доручення №2253 від 27 квітня 2021 року.
Вирішуючи клопотання позивача про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн., суд зазначає наступне.
Згідно із ч.1 ст.132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ч.3 ст.132 Кодексу адміністративного судочинства України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
Згідно із ст.134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Представник відповідача зазначає, що адвокатом не долучено договору про надання правничої допомоги до позовної заяви, а з огляду на акт прийому - передачі, не вбачається розрахунку витраченого часу адвокатом, що суперечить п.5 ст.134 КАС України.
Договір про надання правової допомоги №130 від 12 жовтня 2020 року долучений до позовної заяви, окрім того він надавався в двох примірниках для суду та відповідача.
Стосовно розміру винагороди за надання правової допомоги, який визначений у Додатку №2 до Договору про надання правової допомоги, то це визначена сторонами фіксована сума, яка не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого часу адвокатом, тому доводи відповідача є помилковими.
З матеріалів справи вбачається, що представництво інтересів ТОВ «Дарекс-Енерго» у справі №160/7937/21 здійснював адвокат Соколов Дмитро Ігорович, що здійснює адвокатську діяльність на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №3073 від 18.05.2016 року та є адвокатом Адвокатського об`єднання «СМАРТ ЮРИСТ».
Судом встановлено, що між Адвокатським об`єднанням «СМАРТ ЮРИСТ» та ТОВ «Дарекс-Енерго» укладено договір про надання правової (правничої) допомоги №130 від 12.10.2020 року та виписано ордер про надання правової допомоги від 17 травня 2021 року, які долучено до позовної заяви 18 травня 2021 року.
Вказані послуги були прийняті позивачем за актом про прийняття наданих послуг з надання правової допомоги від 14 червня 2021 року та оплачені, що підтверджується копією платіжного доручення від 27 квітня 2021 року №2253.
Суд зазначає, що при вирішенні питання про стягнення на користь позивача судових витрат суд зобов`язаний оцінити рівень витрат на правничу допомогу у кожному конкретному випадку за критеріями реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Так, у звіті про надання правничої допомоги від 14 червня 2021 року зазначено, що кількість витраченого часу адвокатом на виконання робіт з підготовки та подання адміністративного позову до Дніпровської митниці Держмитслужби та надання правничої допомоги під час розгляду справи у суді першої інстанції складає - 9 годин.
Разом з тим, враховуючи складність справи, ціну позову, відсутність доказів на підтвердження кількості часу витраченого адвокатом на виконання робіт з надання правничої допомоги, суд дійшов висновку, що вартість заявлених представником позивача послуг на правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн. не відповідає критерію співмірності розміру витрат з урахуванням складності справи та виконаних адвокатом робіт, тому суд вважає їх такими, що не відповідають приписам статті 134 КАС України, з огляду на що останні не підлягають задоволенню в повному обсязі.
Керуючись ст.ст.241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю "Дарекс - Енерго" до Дніпровської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити у повному обсязі.
Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товару від 13 січня 2021 року №UA110140/2021/000003/1 Дніпровської митниці Держмитслужби.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.М. Олійник