Справа № 480/627/21
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2021-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Прилипчук О.А.

13 вересня 2021 р. Справа № 480/627/21

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мельнікової Л.В.,

Суддів: Бегунца А.О. , Рєзнікової С.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 25 березня 2021 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Загону технічної служби Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Сумській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В с т а н о в и в:

21.01.2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправними дії Загону технічної служби Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Сумській області (далі - Загін технічної служби Управління ДСНС у Сумській області) щодо не проведення повного розрахунку при звільненні - невиплати йому в день виключення зі списків цивільного захисту 20.10.2015 року одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за 22 календарних роки служби;

- зобов`язати Загін технічної служби Управління ДСНС у Сумській області нарахувати та виплатити на його користь одноразову грошову допомогу при звільненні у розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за 22 календарних роки служби, з урахуванням попередньо виплаченої суми.

В обґрунтування вимог адміністративного позову позивач зазначив, що він проходив службу на посаді водія чергової зміни групи спеціальної пожежної техніки Загону технічної служби Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Сумській області та на підставі наказу тимчасово виконуючого обов`язки начальника Управління державної служби України з надзвичайних ситуацій в Сумській області від 16.10.2015 року № 277 його звільнено у відставку за станом здоров`я.

Позивач вважає, що на день його звільнення не було проведено повного розрахунку, а саме одноразову грошову допомогу при звільненні виплачено за повних 14 календарних роки служби, але станом на 20.10.2015 року календарна вислугу років його служби в органах ДСНС складала 22 повних календарних роки. Таким чином, командування Загону технічної служби Управління ДСНС України в Сумській області не виплатило в повному обсязі одноразову грошову допомогу у розмірі 50% місячного грошового забезпечення.

Заперечуючи проти вимог ОСОБА_1 , у відзиві на адміністративний позов Загін технічної служби Управління ДСНС у Сумській області вказує, що відповідно до п. 10 Постанови КМУ № 393 особам рядового і начальницького складу, які звільняються зі служби повторно, одноразова грошова допомога виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, за винятком тих осіб, що при попередньому звільненні не набули право на отримання такої допомоги. До останнього зарахування на службу ОСОБА_1 у період з 27.05.1994 року по 01.10.2002 року проходив службу в ОВС та з 28.12.2002 року по 01.04.2003 року проходив службу в органах кримінально-виконавчої системи. Позивачу при звільненні було виплачено одноразову допомогу при звільненні за 14 років служби, тобто за період календарної служби з дня останнього зарахування на службу у розмірі 11.225,41 грн., загальна календарна вислуга, з урахуванням попередніх періодів служби, станом на 20.10.2015 року складала 22 роки.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 25.03.2021 року (рішення ухвалено за правилами спрощеного позовного провадження) у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Судове рішення вмотивовано тим, що оскільки умова про наявність 10 і більше років вислуги у даному випадку дотримана, а тому позивач при попередньому звільненні з ДДУПВП в Сумській області (органів кримінально-виконавчої системи) набув права на отримання одноразової грошової допомоги. Відповідач правомірно при повторному звільненні позивача виплатив останньому одноразову грошову допомогу, передбачену п. 2 ст. 15 Закону № 2011-XII, за період календарної служби з дня останнього зарахування ОСОБА_1 на службу без урахування періоду попередньої служби.

Не погоджуючись з судовим рішенням, в апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити вимоги адміністративного позову.

Аргументи, наведені позивачем в обґрунтування вимог апеляційної скарги, фактично аналогічні наведеному позові.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції, - без змін.

Письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом (п. 10 ч. 1 ст. 4 КАС України).

За приписами ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).

За приписами ч. 1 ст. 78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а судове рішення на підставі ст. 316 КАС України слід залишити без змін, з наступних підстав.

Судовим встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу з 06.12.1991 року по 16.02.1994 року в Збройних Силах України, з 27.05.1994 року по 01.10.2002 року в органах внутрішніх справ, з 28.12.2002 року по 01.04.2003 в органах кримінально-виконавчої системи, з 15.09.2003 року по 20.10.2015 року в Управлінні ДСНС у Сумській області, що підтверджується трудовою книжкою та військовим квитком (а.с. 40-43). Загальний календарний строк служби позивача складає 22 років 6 місяців 13 днів.

Відповідно до наказу Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Сумській області від 16.10.2015 № 277 «По особовому складу» позивача звільнено зі служби у відставку (із зняттям з військового обліку) за п.п. 3 п. 176 (за станом здоров`я) з посади водія чергової зміни групи спеціальної пожежної техніки загону технічної служби Управління ДСНС України у Сумській області, виключено з кадрів Державної служби України з надзвичайних ситуацій, зі списків особового складу Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Сумській області та знято зі всіх видів забезпечення 20.10.2015 року. Відповідно до п. 10 постанови КМУ № 393 виплатити одноразову грошову допомогу в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 14 календарних років служби. На момент звільнення позивач мав вислугу років 22 роки 06 місяці 13 днів в календарному обчисленні та 00 років 01 місяці 01 днів у пільговому, загальна вислуга років 22 роки 07 місяців 14 днів. (а.с. 6).

26.12.2020 року ОСОБА_1 звернувся до Загону технічної служби Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Сумській області із заявою, якою повідомив, що при здійсненні з ним розрахунку при звільненні у відставку було допущено порушення норм ст. 9 Закону України від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Закон № 2262-ХІІ), якою передбачено виплату одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за наявності 10 років служби і більше, його календарна вислуга складає 22 повних роки, але виплату одноразової допомоги при звільненні встановлено та виплачено за 14 повних календарних роки служби. В свою чергу норма абз. 6 ст. 9 Закону № 2262-ХІІ передбачає, що особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, які мають право на пенсію за цим законом, у разі повторного їх звільнення зі служби, одноразова грошова допомога, передбачена цією статтею, виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, за винятком тих осіб, які при попередньому звільненні не набули право на отримання такої грошової допомоги (а.с. 7).

За результатами розгляду звернення позивача від 26.12.2020 року, відповідач листом від 11.01.2021 року № 9 повідомив позивача, що начальник Загону технічної служби Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Сумській області не наділений повноваженнями здійснювати звільнення із служби цивільного захисту осіб рядового і начальницького складу (а.с.10 зв. бік).

Погоджуючись із висновком суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію визначаються Законом № 2262-ХІІ.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону № 2262-ХІІ (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин 20.10.2015 року) особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом та звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення зі служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 16 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Пунктом "а" ст. 12 Закону № 2262-ХІІ передбачено, що пенсія за вислугу років призначається, зокрема, особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б" - "д" статті 1 - 2 цього Закону (крім осіб, зазначених у ч. 3 ст. 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 01.10.2015 року по 30.09.2016 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки та 6 місяців і більше.

Разом з тим слід зазначити, що згідно ч. 6 ст. 9 Закону № 2262-ХІІ, яка набрала чинності з 01.01.2007 року, особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, у разі повторного їх звільнення зі служби одноразова грошова допомога, передбачена цією статтею, виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, за винятком тих осіб, які при попередньому звільненні не набули права на отримання такої грошової допомоги.

Згідно записами трудової книжки та військового квитка (а.с. 40-43), ОСОБА_1 проходив службу з 06.12.1991 року по 16.02.1994 року в Збройних Силах України, з 27.05.1994 року по 01.10.2002 року в органах внутрішніх справ, з 28.12.2002 року по 01.04.2003 в органах кримінально-виконавчої системи. Повторно прийнятий на службу 15.09.2003 року згідно наказу Управлінні ДСНС у Сумській області № 229 о/с від 12.09.2003 року.

Статтею 9 Закону № 2262-ХІІ (в редакції, чинній на час першого звільнення позивача з кримінально-виконавчої служби 01.04.2003 року) було передбачено, що військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які звільняються зі служби, членам сімей відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та пенсіонерам з їх числа, які втратили годувальника,

виплачується допомога в порядку і розмірах, що визначаються Кабінетом Міністрів України.

Кабінетом Міністрів України для забезпечення реалізації норм Закону № 2262-ХІІ прийнята постанова 17.07.1992 року № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей" (далі Постанова КМУ № 393).

В свою чергу, частиною 10 Постанови КМУ № 393 було передбачено, що військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової служби), особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ при звільненні з військової служби або з органів внутрішніх справ за вислугою строку служби, за віком, за станом здоров`я, у зв`язку із скороченням штатів або з проведенням організаційних заходів у разі неможливості використання на службі (в органах) виплачується грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що при попередньому звільненні зі служби ОСОБА_1 набув права на допомогу, передбачену п. 10 Постанови КМУ № 393, за період служби з 27.05.1994 року по 01.10.2002 року в органах внутрішніх справ та з 28.12.2002 року по 01.04.2003 року в органах кримінально-виконавчої системи.

Крім того, колегія суддів зауважує, що обставина отримання позивачем чи не отримання вказаної допомоги при звільненні у 2003 році, не є підставою для задоволення позовних вимог за період служби з 27.05.1994 року по 01.10.2002 року та з 28.12.2002 року по 01.04.2003 року, оскільки, у разі її не отримання, ОСОБА_1 мав право на звернення до суду про стягнення належних йому коштів.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 9 Закону № 2262-ХІІ та пункту 10 Постанови КМУ № 393 визначено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби, які звільняються із служби повторно, одноразова грошова допомога виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, за винятком тих осіб, що при попередньому звільненні не набули право на отримання такої допомоги.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 19.09.2018 року у справі № 802/528/16-а.

Таким чином, враховуючи зазначені вище норми чинного на момент виникнення спірних правовідносин законодавства України та ту обставину, що позивач повторно звільнений зі служби, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 належить до виплатити одноразова грошова допомога за період календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, тобто з 15.09.2003 року, незалежно від факту отримання чи неотримання останнім вказаної допомоги при звільненні вперше.

Інші доводи апеляційної скарги позивача означених висновків колегії суддів не спростовують.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

На підставі наведеного, керуючись статтями 292, 293, 308, 310, 311, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Сумського окружного адміністративного суду від 25 березня 2021 року, - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Л.В. Мельнікова
Судді А.О. Бегунц С.С. Рєзнікова