Справа № 200/10835/20-а
Суддя: Кравченко Т.О.
Дата ухвалення: 2021-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2021 р. Справа№200/10835/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Кравченко Т.О.,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Великоновосілківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

20 листопада 2020 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Великоновосілківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (далі - відповідач, Великоновосілківське ОУ ПФУ), надісланий на адресу суду 16 листопада 2020 року, в якому позивач просила:

- визнати незаконною бездіяльність Великоновосілківського ОУ ПФУ щодо неврахування до страхового стажу ОСОБА_1 при призначенні пенсії за вислугу років з 31 серпня 2020 року періодів трудового стажу з 01 березня 1996 року по 30 червня 1997 року, з 06 лютого 1999 року по 31 грудня 2003 року в подвійному розмірі;

- зобов`язати Великоновосілківське ОУ ПФУ зробити перерахунок призначеної ОСОБА_1 пенсії за вислугу років з 31 серпня 2020 року, зарахувавши періоди трудового стажу з 01 березня 1996 року по 30 червня 1997 року, з 06 лютого 1999 року по 31 грудня 2003 року в подвійному розмірі.

Заяви, клопотання учасників справи. Процесуальні дії у справі.

30 листопада 2020 року суд постановив ухвалу про прийняття позовної заяви та відкриття провадження у справі; вирішив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні); встановив строк для подання відзиву на позовну заяву; витребував у відповідача докази.

Про прийняття позовної заяви та відкриття провадження у справі учасники справи повідомлені належним чином в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 262 КАС України розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження у випадках, визначених ст. 263 цього Кодексу, розпочинається через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі (ч. 2 ст. 262 КАС України).

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначила, що з 31 серпня 2020 року Великоновосілківське ОУ ПФУ призначило їй пенсію за вислугу років відповідно до п. 16 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058) та п. «е» ст. 55 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788).

Спірні правовідносини виникли внаслідок того, що під час призначення пенсії відповідач не взяв до уваги довідку Старобешівської центральної районної лікарні від 04 жовтня 2014 року № 154, як таку, що видана на тимчасово окупованій території, та не зарахував до трудового стажу в подвійному розмірі періоди роботи з 01 березня 1996 року по 30 червня 1997 року та з 06 лютого 1999 року по 31 грудня 2003 року.

Позивач вказує на те, що в період з 01 березня 1996 року по 30 вересня 1997 року вона проходила інтернатуру 2 року навчання у Старобешівській центральній районній лікарні лікарем анестезіологом-реаніматологом, з 05 лютого 1999 року по 31 грудня 2003 року працювала у Старобешівській центральній районній лікарні лікарем анестезіологом анестезіологічної групи, лікарем анестезіологом відділення інтенсивної терапії, реанімації і анестезіології, завідуючою відділення інтенсивної терапії, реанімації і анестезіології, що підтверджено належним чином оформленими записами в її трудовій книжці, яка є основним документом про стаж.

Позивач стверджувала, що має право на зарахування цих періодів до трудового стажу в подвійному розмірі в силу положень ст. 60 Закону № 1788.

Допущену відповідачем бездіяльність позивач вважає протиправною та такою, що порушує її право на належне пенсійне забезпечення, а тому звернулася до суду з цим позовом.

Відповідач позов не визнав, надав відзив на позовну заяву.

Вказував на те, що записи №№ 7-12 в трудовій книжці про роботу ОСОБА_1 у Старобешівській центральній районній лікарні не дають повної інформації щодо характеру виконуваної роботи, а тому її пільговий характер необхідно підтвердити уточнюючими довідками.

При цьому відповідач зауважував, що документи, видані на тимчасово окупованій території, викликають сумнів в достовірності викладеної в них інформації та потребують додаткової перевірки.

За висновком пенсійного органу, у зв`язку з відсутністю можливості встановити характер роботи позивача в закладах (відділеннях) охорони здоров`я у патолого-анатомічних і реанімаційних закладах охорони здоров`я, а також у закладах з наданням психіатричної допомоги, відсутні підстави для зарахування в подвійному розмірі періодів з 01 березня 1996 року по 30 червня 1997 року та з 06 березня 1999 року по 31 грудня 2003 року.

Відповідач зауважував, що позивач була повідомлена про необхідність надання додаткових матеріалів для розрахунку пенсії, однак довідки, які було б можливо врахувати для визначення особливостей характеру роботи у відповідних закладах за спірні періоди, вона не надала.

На цих підставах відповідач просив відмовити в позові.

Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Докази відхилені судом, та мотиви їх відхилення.

На виконання вимог ст. 90 КАС України суд оцінив докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні; оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з того, що жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 77 КАС України кожна особа повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

За правилами абз. 1 ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З`ясовуючи чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, а також чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, суд встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що встановлено на підставі паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 .

З 04 березня 2005 року постійне місце проживання позивача зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджено штампом про реєстрацію місця проживання, проставленим в паспорті.

Позивач набула статус внутрішньо переміщеної особи, про що свідчить довідка від 20 листопада 2019 року № 1437-.

Фактичне місце проживання/перебування позивача після переміщення: АДРЕСА_2 .

Відповідач - Великоновосілківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (ідентифікаційний код 42171290) зареєстроване як юридична особа 31 травня 2018 року, що встановлено на підставі відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі - ЄДР). На час розгляду справи відповідач перебуває в стані припинення, однак державна реєстрація його припинення як юридичної особи не проведена.

Матеріали пенсійної справи свідчать, що 31 серпня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Великоновосілківського ОУ ПФУ з заявою про призначення пенсії за вислугу років.

Разом з заявою від 31 серпня 2020 року, зареєстрованою за № 1897, позивач надала такі документи: довідку про присвоєння ідентифікаційного номера, паспорт, трудову книжку, диплом про навчання, довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, довідку про відкритий рахунок в банку, довідку про зміну назви організації, документи про стаж - довідку № 82, свідоцтво про народження, свідоцтва про шлюб.

В переліку документів, яких недостатньо для призначення пенсії, посадова особа пенсійного органу вказала довідку про заробітну плату за період страхового стажу до 01 липня 2000 року.

Суд зауважує, що в матеріалах пенсійної справи відсутні будь-які документи, а також відмітки в розписці-повідомленні, які б свідчили, що для вирішення порушеного ОСОБА_1 питання посадові особи Великоновосілківського ОУ ПФУ пропонували подати додаткові документи для підтвердження спеціального стажу в сфері охорони здоров`я.

02 вересня 2020 року Великоновосілківське ОУ ПФУ прийняло рішення про призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років з 31 серпня 2020 року.

Форма РС-право свідчить, що під час призначення пенсії Великоновосілківське ОУ ПФУ врахувало до страхового і спеціального стажу такі періоди роботи ОСОБА_1 :

період роботи з 27 серпня 1986 року по 24 серпня 1987 року тривалістю 00 років 11 місяців 28 днів врахований до страхового стажу;

період роботи з 01 вересня 1987 року по 22 червня 1994 року тривалістю 06 років 09 місяців 22 дні врахований до страхового стажу;

період роботи з 01 вересня 1994 року по 22 січня 1996 року тривалістю 02 роки 09 місяців 14 днів врахований до страхового стажу та до спеціального стажу - працівники охорони здоров`я, посади за постановою Кабінету Міністрів України № 909. На підставі ст. 60 Закону № 1788 цей період врахований в подвійному розмірі (кратність 2 - 05 років 06 місяців 28 днів);

період роботи з 01 березня 1996 року по 30 червня 1997 року тривалістю 01 рік 04 місяці 00 днів врахований до страхового стажу та до спеціального стажу - працівники охорони здоров`я, посади за постановою Кабінету Міністрів України № 909;

період роботи з 01 липня 1997 року по 05 лютого 1999 року тривалістю 03 роки 02 місяці 10 днів врахований до страхового стажу та до спеціального стажу - працівники охорони здоров`я, посади за постановою Кабінету Міністрів України № 909. На підставі ст. 60 Закону № 1788 цей період врахований в подвійному розмірі (кратність 2 - 06 років 04 місяці 20 днів);

період роботи з 06 лютого 1999 року по 31 грудня 2003 року тривалістю 04 роки 10 місяців 26 днів врахований до страхового та до спеціального стажу - працівники охорони здоров`я, посади за постановою Кабінету Міністрів України № 909;

період роботи з 01 січня 2004 року по 31 липня 2007 року тривалістю 03 роки 07 місяців 00 днів врахований до страхового та до спеціального стажу - працівники охорони здоров`я, посади за постановою Кабінету Міністрів України № 909;

період роботи з 01 серпня 2007 року по 31 серпня 2014 року тривалістю 14 років 02 місяці 00 днів врахований до страхового та до спеціального стажу - працівники охорони здоров`я, посади за постановою Кабінету Міністрів України № 909. На підставі ст. 60 Закону № 1788 цей період врахований в подвійному розмірі (кратність 2 - 28 років 04 місяці 00 днів);

період роботи з 01 вересня 2014 року по 15 серпня 2020 року тривалістю 05 років 11 місяців 15 днів врахований до страхового та до спеціального стажу - працівники охорони здоров`я, посади за постановою Кабінету Міністрів України № 909.

За розрахунком пенсійного органу страховий стаж ОСОБА_1 становить 36 років 07 місяців 10 днів, спеціальний стаж, що дає право на пенсію за вислугу років (працівники освіти та охорони здоров`я) - 33 роки 01 місяць 00 днів.

У відповідь на адвокатський запит представника позивача листом від 08 жовтня 2020 року № 0575-02-8/8058 Великоновосілківське ОУ ПФУ повідомило, що при визначенні страхового стажу період роботи заявниці з 01 вересня 1994 року по 22 січня 1996 року, з 01 липня 1997 року по 05 лютого 1999 року зарахований в подвійному розмірі відповідно до ст. 60 Закону № 1788.

У зв`язку з відсутністю відомостей про роботу в закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги, пенсійний орган дійшов висновку, що підстави для врахування періодів роботи з 01 березня 1996 року по 30 червня 1997 року та з 06 лютого 1999 року по 31 грудня 2003 року у подвійному розмірі відсутні.

Великоновосілківське ОУ ПФУ у відповіді на адвокатський запит також зазначило, що довідка Старобешівської центральної районної лікарні від 04 жовтня 2014 року № 154 в матеріалах електронної пенсійної справи не значиться.

З приводу періодів роботи, на зарахування яких до трудового стажу у подвійному розмірі відповідно до ст. 60 Закону № 1788, претендує позивач, суд встановив такі обставини.

01 березня 1996 року на підставі наказу від 04 березня 1996 року № 195-к ОСОБА_1 була прийнята на роботу до Старобешівської центральної районної лікарні для проходження інтернатури 2 року навчання лікарем анестезіологом-реаніматологом (запис № 7 в трудовій книжці серії НОМЕР_3 ).

01 липня 1997 року на підставі наказу від 09 липня 1997 року № 450к позивач переведена лікарем анестезіологом анестезіологічної групи (запис № 8).

05 лютого 1999 року на підставі наказу від 04 лютого 1999 року у зв`язку з відкриттям на базі Старобешівської центральної районної лікарні відділення інтенсивної терапії, реанімації і анестезіології ОСОБА_1 переведена лікарем анестезіологом відділення інтенсивної терапії, реанімації і анестезіології (запис № 9).

06 серпня 2003 року на підставі наказу від 06 серпня 2003 року № 136-м позивач призначена завідуючою відділення інтенсивної терапії, реанімації і анестезіології (запис № 10).

01 серпня 2007 року на підставі наказу від 01 серпня 2007 року № 690-к ОСОБА_1 переведена лікарем анестезіологом анестезіологічного відділення (запис № 11).

01 жовтня 2014 року на підставі наказу від 01 жовтня 2014 року № 76-к позивач звільнена за переведенням до Великоновосілківської центральної районної лікарні відповідно до п. 5 ст. 36 Кодексу законів про працю України.

Згідно з довідкою Старобешівської центральної районної лікарні від 04 жовтня 2014 року № 154 стаж роботи ОСОБА_1 з 01 березня 1996 року по 01 жовтня 2014 року вважається пільговим.

Докази, які б свідчили, що довідка від 04 жовтня 2014 року № 154 була предметом розгляду пенсійного органу, суду не надані.

Будь-які інші докази щодо предмета доказування учасники справи не надали.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Ст. 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми призначення, перерахунку і виплати пенсії визначає Закон України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058).

Згідно з п. 16 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону № 1058 до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Положення Закону України 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788) застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років.

Підстави пенсійного забезпечення за вислугу років визначені ст. 51 Закону № 1788, згідно з якою пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Відповідно до ст. 52 Закону № 1788 право на пенсію за вислугу років мають, зокрема, працівники освіти, охорони здоров`я, а також соціального забезпечення, які в будинках-інтернатах для престарілих та інвалідів і спеціальних службах безпосередньо зайняті обслуговуванням пенсіонерів та інвалідів, відповідно до п. «е» ст. 55.

Згідно з п. «е» ч. 1 ст. 55 Закону № 1788 право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років.

Перелік закладів та установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року № 909 (далі - Перелік № 909).

До розділу 2. Охорона здоров`я Переліку № 909 включені лікарняні заклади, у яких особи перебували на посаді лікаря та середнього медичного персоналу (незалежно від найменування посади).

Пільги по обчисленню стажу за роботу в деяких медичних закладах визначає ст. 60 Закону № 1788, відповідно до якої робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Відповідно до наказу Міністерства охорони здоров`я СРСР від 11 червня 1986 року № 841 «Про подальше вдосконалення анестезіолого-реанімаційної допомоги населенню», яким затверджено Положення про відділення (групу) анестезіології-реанімації лікувально-профілактичного закладу, у реанімаційній службі закладів охорони здоров`я існували: відділення (групи) анестезіології - реанімації, відділення реанімації та інтенсивної терапії, палати для реанімації та інтенсивної терапії.

На підставі наказу Міністерства охорони здоров`я України від 08 жовтня 1997 року № 303 «Про регламентацію діяльності анестезіологічної служби України» проведена реорганізація анестезіологічної служби у складі лікувально-профілактичних закладів охорони здоров`я. Замість відділень (груп) анестезіології реанімації та відділень реанімації і інтенсивної терапії були створені анестезіологічні відділення або відділення анестезіології, анестезіологічні відділення з ліжками (палатами) для інтенсивної терапії, анестезіологічні групи, відділення інтенсивної терапії, вузькоспеціалізовані відділення інтенсивної терапії.

Згідно з роз`ясненням Міністерства охорони здоров`я України і Міністерства праці та соціальної політики України, викладеним у листах від 10 вересня 2002 року № 10.03.67/100, від 28 травня 2002 року № 10.02.2011/450 та від 21 червня 2002 року № 02-886з-08, період роботи працівників у відділеннях (групах) анестезіології та інтенсивної терапії зараховуються до стажу у подвійному розмірі, як це визначено ст. 60 Закону № 1788.

Крім того, відповідно до листа Міністерства охорони здоров`я України від 08 грудня 2006 року № 10.01.09/2209 «Щодо віднесення окремих структурних підрозділів охорони здоров`я до відділень реанімації, робота в яких відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі», адресованого Пенсійному фонду України, у реанімаційній службі закладів охорони здоров`я існували такі відділення: відділення (групи) анестезіології реанімації створювалися в лікарнях, які мали до 80% ліжок хірургічного профілю. В закладках, де кількість хірургічних ліжок менша і таке відділення не може бути створено за встановленими нормативами (пологові будинки з числом ліжок хірургічного профілю 75 і т.д.), організовувалися палати для реанімації і інтенсивної терапії з введенням посад лікарів анестезіологів реаніматологів та медичних сестер анестезіологів (наказ МОЗ СРСР від 19 серпня 1969 року № 605 «Про поліпшення анестезіолого-реанімаційної служби в державі») та відділення реанімації і інтенсивної терапії.

Порядок підтвердження стажу роботи регламентований ст. 62 Закону № 1788.

Ст. 62 Закону № 1788 установлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Такий порядок затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637).

Згідно з п. 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п. 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Порядок № 637 окремо визначає особливості підтвердження трудового стажу окремих категорій працівників.

За приписами п. 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Аналіз наведених вище правових норм дозволяє дійти таких висновків: основним документом, що підтверджує стаж, є трудова книжка; лише у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, може постати необхідність у використанні додаткових даних для підтвердження стажу.

Порядок звернення за призначенням пенсії регламентований ст. 44 Закону № 1058.

Згідно з ч. 1 ст. 44 Закону № 1058 заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 44 Закону № 1058 органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року № 13-1), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі - Порядок № 22-1).

Документи, які додаються до заяви про призначення пенсії за віком, визначені п. 2.1. Порядку № 22-1.

Так, згідно з пп. 2 п. 2.1. Порядку № 22-1 до заяви про призначення пенсії, крім іншого, додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку (далі - відділ персоніфікованого обліку), надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення.

П. 4.1. Порядку № 22-1 визначено, що орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 3).

Згідно з п. 4.7. Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Висновки суду по суті позовних вимог.

Спірні правовідносини виникли у зв`язку з тим, що під час призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» ч. 1 ст. 55 Закону № 1788 Великоновосілківське ОУ ПФУ не врахувало до трудового стажу в подвійному розмірі згідно зі ст. 60 цього Закону періоди роботи з 01 березня 1996 року по 30 червня 1997 року, з 06 лютого 1999 року по 31 грудня 2003 року.

Суд встановив, що в період з 01 березня 1996 року по 30 червня 1997 року ОСОБА_1 працювала у Старобешівській центральній районній лікарні лікарем анестезіологом-реаніматологом; з 05 лютого 1999 року по 05 серпня 2003 року - лікарем анестезіологом відділення інтенсивної терапії, реанімації і анестезіології, з 06 серпня 2003 року по 31 липня 2007 року - завідуючою відділення інтенсивної терапії, реанімації і анестезіології; з 01 серпня 2007 року по 01 жовтня 2014 року - лікарем анестезіологом анестезіологічного відділення (записи №№ 7-11 в трудовій книжці).

Отже ОСОБА_1 має право на зарахування періодів роботи з 01 березня 1996 року по 30 червня 1997 року та з 06 лютого 1999 року по 31 грудня 2003 року до трудового стажу в подвійному розмірі відповідно до ст. 60 Закону № 1788, оскільки ці періоди роботи підтверджені належним чином оформленими записами в трудовій книжці, яка є основним документом про стаж.

Вирішуючи питання щодо можливості врахування відомостей, наведених у довідках, виданих закладом охорони здоров`я, що знаходиться на тимчасово окупованій території, суд виходить з такого.

Старобешівський район Донецької області включений до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 1085-р (в редакції розпорядження Кабінету Міністрів України від 07 лютого 2018 року № 79-р).

Постановами Верховної Ради України від 17 березня 2015 року № 252-VІІ та № 254-ІІV Старобешівський район визнано тимчасово окупованою територією.

У 1971 році Міжнародний суд Організації Об`єднаних Націй у документі «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначив, що держави-члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини розвиває цей принцип у своїй практиці. Наприклад, у справах «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45), «Кіпр проти Туреччини 2» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016).

Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного, - вважає Європейський суд з прав людини, - Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать.

При цьому, у виняткових випадках, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.

Враховуючи викладене, суд вважає можливим застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів, виданих закладами, що знаходяться на території проведення антитерористичної операції, як доказів, оскільки не прийняття їх призведе до порушень та обмежень прав позивача на соціальний захист та гарантоване їй право на пенсійне забезпечення.

Такі висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, наведеною у постановах від 22 жовтня 2018 року у справі № 235/2357/17, від 28 лютого 2019 року у справі № 554/3179/17, від 14 листопада 2019 року у справі № 227/4503/16 тощо.

Отже, пенсійний орган мав врахувати відомості, викладені в довідці Старобешівської центральної районної лікарні від 04 жовтня 2014 року № 154, незважаючи на те, що вона видана закладом, який знаходиться на тимчасово окупованій території.

Відповідач доводить, що ця довідка відсутня в матеріалах пенсійної справи ОСОБА_1 .

Разом з цим суд вважає за необхідне зауважити, що твердження пенсійного органу, про те, що заявниця була обізнана про необхідність подання уточнюючої довідки про спеціальний стаж роботи, спростовується наявними у справі письмовими доказами, зокрема розпискою-повідомленням.

З приводу доводів відповідача про те, що документи, видані на тимчасово окупованій території, потребують додаткової перевірки, суд зауважує, що характер роботи позивача у спірний період підтверджений належним чином оформленими записами у трудовій книжці, подання додаткових документів для його підтвердження позивач не потребує.

Відсутність у відповідача можливості здійснити перевірку відомостей в закладі охорони здоров`я або архівній установі, яке знаходиться на тимчасово окупованій території, не може бути підставою для відмови особі у реалізації наявного у неї права на пенсійне забезпечення. Соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.

Тобто в розрізі даної справи та за умови підтвердження трудового стажу, як громадянка України, позивач наділена правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних підстав.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 27 лютого 2019 року у справі № 423/3544/16-а, від 11 липня 2019 року у справі № 242/1484/17, від 26 березня 2020 року у справі № 414/1864/16-а.

Також суд вважає за необхідне відзначити непослідовність позиції пенсійного органу у спірних правовідносинах.

Так, відмовляючи у зарахуванні до трудового стажу в подвійному розмірі одних періодів роботи ОСОБА_1 в Старобешівській центральній районній лікарні у зв`язку з відсутністю уточнюючих довідок, пенсійний орган зараховує в подвійному розмірі інші періоди роботи у цьому ж лікувальному закладі.

Форма РС-право свідчить, що 05 лютого 1999 року, а також періоди роботи з 01 січня 2004 року по 31 липня 2007 року, з 01 серпня 2007 року по 31 серпня 2014 року в Старобешівській центральній районній лікарні пенсійний орган зарахував ОСОБА_1 до трудового стажу в подвійному розмірі, незважаючи на відсутність уточнюючих довідок.

Підсумовуючи викладене, суд зазначає, що з огляду на встановлені фактичні обставини та зміст правових норм, які регулюють спірні правовідносини, допущена Великоновосілківським ОУ ПФУ бездіяльність, яка полягає у неврахуванні під час призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років з 31 серпня 2020 року до трудового стажу в подвійному розмірі періодів з 01 березня 1996 року по 30 червня 1997 року, з 06 лютого 1999 року по 31 грудня 2003 року, підлягає визнанню протиправною.

Порушене право позивача підлягає поновленню шляхом зобов`язання Великоновосілківського ОУ ПФУ здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії за вислугу років з 31 серпня 2020 року з врахуванням до трудового стажу в подвійному розмірі періодів роботи з 01 березня 1996 року по 30 червня 1997 року та з 06 лютого 1999 року по 31 грудня 2003 року.

Таке правозастосування відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним в постановах від 24 січня 2019 року у справі № 265/4648/14-а та від 11 жовтня 2019 року у справі № 329/553/17, оскільки позивачу призначена пенсія за вислугу років відповідно до п. «е» ст. 55 Закону № 1788.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 840,80 грн (квитанція від 16 листопада 2020 року № 21183).

Докази здійснення інших судових витрат позивач не надала.

Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, судові витрати позивача по сплаті судового збору підлягають присудженню на її користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. ст. 2, 12, 241, 242, 243, 244, 245, 246, 250, 251, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Великоновосілківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (ідентифікаційний код: 42171290, місцезнаходження: Донецька обл., Великоновосілківський р-н, смт Велика Новосілка, вул. Центральна, буд. 103) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною бездіяльність Великоновосілківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, яка полягає у неврахуванні під час призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років з 31 серпня 2020 року до трудового стажу в подвійному розмірі періодів роботи з 01 березня 1996 року по 30 червня 1997 року, з 06 лютого 1999 року по 31 грудня 2003 року.

3. Зобов`язати Великоновосілківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії за вислугу років з 31 серпня 2020 року з врахуванням до трудового стажу в подвійному розмірі періодів роботи з 01 березня 1996 року по 30 червня 1997 року, з 06 лютого 1999 року по 31 грудня 2003 року.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Великоновосілківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

5. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

6. Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

7. Повне судове рішення складено 10 вересня 2021 року.

Суддя Т.О. Кравченко