Справа № 320/11465/20
Суддя: Дудін С.О.
Дата ухвалення: 2021-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 вересня 2021 року справа №320/11465/20
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дудіна С.О., розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу з питань перерахунку пенсій №21 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії.

Суть спору: до Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Відділу з питань перерахунку пенсій №21 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, у якому просить суд:

- визнати протиправною відмову Відділу з питань перерахунку пенсій №21 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області в призначенні ОСОБА_1 пенсії як ліквідатору аварії на ЧАЕС відповідно до норм Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи";

- зобов`язати Відділ з питань перерахунку пенсій №21 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області призначити, здійснити перерахунок і виплату пенсії за віком ОСОБА_1 як ліквідатору аварії на ЧАЕС відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", починаючи з 01.07.2019.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначив, що з 24.02.2019 він перебував на обліку в Сквирському відділенні Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області та отримував пенсію як ліквідатор наслідків аварії на ЧАЕС ІІ категорії згідно статті 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон № 796). Однак, з 01.07.2019 виплату пенсії було припинено у зв`язку з виявленням розбіжностей в наданих позивачем документах та ненаданням доказів перебування позивача в зоні відчуження в с. Варовичі Поліського району.

Позивач вважає неправомірною таку позицію відповідача, оскільки його участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та перебування у зоні відчуження в кількості днів, достатніх для призначення пенсії на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку, підтверджується належними документами.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 17.11.2020 відкрито провадження в адміністративній справі; вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідач проти позову заперечував та пояснив, що з 24.02.2019 позивачу було призначено пенсію за віком як ліквідатору наслідків аварії на ЧАЕС ІІ категорії відповідно до статті 55 Закону №796. Водночас, з матеріалів пенсійної справи вбачається, що згідно довідки Хмелерадгоспу «Хабне» від 08.09.1993 №728 позивач в період з 02.10.1986 по 29.10.1986 працював в с. Варовичі Поліського району Київської області, яке відноситься до зони відчуження. Разом з тим, довідками комунальної установи «Трудовий архів Переяслав-Хмельницького району» від 13.02.2019 №04-04/93,94,95 підтверджено факт роботи позивача в с. Буда Варовичи Поліського району Київської області, яке відноситься до зони безумовного (обов`язкового) відселення. Враховуючи виявлені розбіжності, позивачеві було відмовлено у призначенні пенсії та припинено виплату пенсії з липня 2019 року.

Відповідно до частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.

З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

в с т а н о в и в:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, про що свідчить паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Сквирським РВ ГУ МВС України в Київській області 30.07.1996.

20.12.1993 Київською обласною державною адміністрацією було видано позивачу посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (категорії 2) серії НОМЕР_2 .

З матеріалів справи вбачається, що на підставі заяви ОСОБА_1 від 22.05.2019 йому з 24.02.2019 було призначено пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796.

15.07.2019 Відділом з питань перерахунку пенсій №21 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області було прийнято рішення №79/103-22, яким було відмовлено у призначенні та подальшій виплаті позивачеві пенсії.

Так, у вказаному рішенні зазначено, що з 24.02.2019 ОСОБА_1 було призначено пенсію за віком як ліквідатору наслідків аварії на ЧАЕС ІІ категорії відповідно до статті 55 Закону №796.

Водночас, з матеріалів пенсійної справи вбачається, що згідно довідки Хмелерадгоспу «Хабне» від 08.09.1993 №728 позивач в період з 02.10.1986 по 29.10.1986 працював в с. Варовичі Поліського району Київської області, яке відноситься до зони відчуження. Разом з тим, довідками комунальної установи «Трудовий архів Переяслав-Хмельницького району» від 13.02.2019 №04-04/93,94,95 підтверджено факт роботи позивача в с. Буда Варовичи Поліського району Київської області, яке відноситься до зони безумовного (обов`язкового) відселення.

Враховуючи виявлені розбіжності, позивачеві відмовлено у призначенні пенсії та припинено виплату пенсії з липня 2019 року, вказано про переплату пенсії у сумі 10321,28 грн. та повідомлено, що позивач матиме право на зменшення пенсійного віку виходу на пенсію відповідно до статті 55 Закону №796:

- на 10 років за умови підтвердження роботи в зоні відчуження з моменту аварії в с. Варовичі Поліського району;

- на 9 років за умови проживання чи постійної роботи в зоні безумовного (обов`язкового) відселення в с. Буда Варовичі Поліського району.

Заявою від 15.05.2020 позивач звернувся до відповідача та повідомив, що працівники Сквирського відділенні Головного управління ПФУ у Київській області неправомірно прив`язали основне місце роботи позивача (радгосп Хабне відділок с. Буда Варовичі Поліського району Київської області) до місця здійснення робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (с. Варовичі Поліського району Київської області). При цьому позивач зауважив, що зменшення віку виходу на пенсії залежить не від основного місця роботи, а від кількості днів, відпрацьованих в зоні відчуження. На підставі цього позивач просив розглянути його заяву та здійснити нарахування і виплату пенсії як ліквідатору наслідків аварії на ЧАЕС.

У відповідь на вказане звернення Сквирський відділ обслуговування громадян (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області листом від 24.06.220 №3650-5727/С-02/8-1000/20 повідомив позивачу, що з 24.02.2019 йому було призначено пенсію за віком як ліквідатору наслідків аварії на ЧАЕС ІІ категорії відповідно до статті 55 Закону №796.

Водночас, з матеріалів пенсійної справи вбачається, що згідно довідки Хмелерадгоспу «Хабне» від 08.09.1993 №728 позивач в період з 02.10.1986 по 29.10.1986 працював в с. Варовичі Поліського району Київської області, яке відноситься до зони відчуження. Разом з тим, довідками комунальної установи «Трудовий архів Переяслав-Хмельницького району» від 13.02.2019 №04-04/93,94,95 підтверджено факт роботи позивача в с. Буда Варовичи Поліського району Київської області, яке відноситься до зони безумовного (обов`язкового) відселення.

Враховуючи виявлені розбіжності, позивачеві відмовлено у призначенні пенсії та припинено виплату пенсії з липня 2019 року. Відповідач зауважив, що для підтвердження права на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796 позивачеві необхідно надати будь-які первинні документи, які б підтверджували перебування в зоні відчуження, а саме: в с. Варовичі Поліського району.

15.09.2020 позивач повторно звернувся до Сквирського відділення Головного управління ПФУ у Київській області із заявою про призначення та виплату пенсії, у якій повідомив, що у період з 02.10.1986 по 29.10.1986 він перебував у відрядженні в с. Варовичі Поліського району Київської області, де виконував роботи з евакуації електроустаткування та електрообладнання, а в листопаді 1986 працював вже в с. Буда Варовичи Поліського району Київської області, внаслідок чого розбіжності в поданих документах відсутні.

У відповідь на вказану заяву Сквирський відділ обслуговування громадян (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області направив на адресу позивача лист-відмову від 07.10.220 №1000-0225-8/81835, зміст якого є повністю ідентичний змісту листа від 24.06.220 №3650-5727/С-02/8-1000/20.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду з позовом у цій справі, з приводу чого суд зазначає таке.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними.

Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Частиною першою статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом Української РСР «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» або їм надається право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом.

Відповідно до статті 55 Закону № 796 особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу, зокрема, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС:

- які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів - вік зменшується на 10 років;

- які працювали у 1987 році у зоні відчуження не менше 14 календарних днів - вік зменшується на 8 років;

- які працювали з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року у зоні відчуження від 1 до 5 календарних днів, у 1987 році - від 10 до 14 календарних днів, у 1988 році - не менше 30 календарних днів, на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві - не менше 14 календарних днів у 1986 році, - вік зменшується на 5 років.

Пенсійний вік за бажанням особи може бути знижено тільки за однією підставою, передбаченою цією статтею, якщо не обумовлено інше. При цьому відповідне зниження пенсійного віку, передбачене цією статтею, застосовується також до завершення періоду збільшення віку виходу на пенсію до 1 січня 2022 року.

Призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» і цього Закону.

Відповідно до частини першої статті 45 Закону № 1058 пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Оскільки позивач народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсія за віком зі зниженням пенсійного віку на 10 років, як ліквідатору наслідків аварії на ЧАЕС, відповідно до положень статті 55 Закону № 796, у разі підтвердження права на таке зниження, може бути призначена при досягненні ним 50 років, тобто з 24.02.2019, що і було зроблено при первинному зверненні позивача до відповідача.

Частиною першою статті 44 Закону № 1058 обумовлено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Підпунктом 5 пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління ПФУ від 25 листопада 2005 року № 22-1, передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи, які засвідчують особливий статус особи, зокрема, посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року № 122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи (за наявності)) та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).

Згідно зі статтею 9 Закону № 796 (в редакції Закону, яка була чинна на момент видачі позивачу посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (категорії 2) серії НОМЕР_2 від 20.12.1993) особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є, зокрема, учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС

- громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків.

При цьому учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, згідно зі статтею 10 Закону №796 (в редакції станом на 20.12.1993), вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців *, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 2 частини першої статті 14 Закону № 796 передбачено, що для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи як учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження:

- з моменту аварії до 1 липня 1986 року - незалежно від кількості робочих днів;

- з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів;

- у 1987 році - не менше 14 календарних днів, а також потерпілі від Чорнобильської катастрофи;

- евакуйовані у 1986 році із зони відчуження;

- особи, які постійно проживали у зоні безумовного (обов`язкового) відселення з моменту аварії до прийняття постанови про відселення, - категорія 2.

Згідно з положеннями статті 15 Закону № 796 підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у

зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами.

Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - місцевими Радами народних депутатів на цих територіях.

На момент видачі позивачеві посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (категорії 2) серії НОМЕР_2 від 20.12.1993 правила видачі посвідчень учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи були врегульовані Порядком видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 1992 р. N501 (далі Порядок №501, в редакції станом на 20.12.1993).

Відповідно до пункту 2 Порядку №501 посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Згідно з пунктом 5 Порядку №501 учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з 1 липня до 31 грудня 1986 р. від 1 до 5 календарних днів, у 1987 році - від 1 до 14, у 1988 - 1990 роках - не менше 30 календарних днів, віднесеним до категорії 3, видаються посвідчення зеленого кольору, серія А.

Пунктом 10 Порядку №501 визначено, що видача посвідчень провадиться:

- народним депутатам України, керівним і відповідальним працівникам Секретаріату Верховної Ради України, Адміністрації Президента України, Верховного Суду України, Генеральної Прокуратури, Вищого Арбітражного Суду, Кабінету Міністрів, а також керівникам центральних органів державної виконавчої влади, представникам Президента України в областях і містах Києві та Севастополі, працівникам підприємств і організацій, розташованих в зоні відчуження - Міністерством у справах захисту населення від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС;

- іншим потерпілим і учасникам ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС - Радою Міністрів Республіки Крим, обласним, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій за місцем проживання.

Учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС посвідчення видаються на підставі одного з таких документів:

- пункт «в» - довідка про підвищену оплату праці в зоні відчуження (із

зазначенням кількості днів і населеного пункту).

Посвідчення є документом суворого обліку та звітності (п.11 Порядку №501).

З аналізу наведених норм права слідує, що єдиним документом, що підтверджує статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи, учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС, статус особи, яка постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю 4 категорії та надає право користування пільгами, встановленими Законом № 796, є відповідне посвідчення.

Різного роду довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 21.11.2019 у справі № 572/47/17 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 85804084) та від 15.01.2021 у справі № 520/7846/17 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 94171730).

Відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Частиною шостою статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Таким чином, саме посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС надає право користування пільгами, встановленими Законом № 796, у тому числі, призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку.

Як було вказано раніше, 20.12.1993 Київською обласною державною адміністрацією було видано позивачу посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (категорії 2) серії НОМЕР_2 .

Суд наголошує на тому, що матеріали справи не містять доказів визнання недійсним цього посвідчення як на момент звернення позивача із заявою про призначення пенсії, так і на момент розгляду даної справи.

Більш того, у листі від 26.02.2020 №458/02 Департамент соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації зазначив, що вищевказане посвідчення було видано позивачеві на підставі довідки Хмелерадгоспу «Хабне» від 08.09.1993 №728 про підвищену заробітну плату за роботу в зоні відчуження с. Варовичі Поліського району в період з 02.10.1986 по 29.10.1986.

Зазначене посвідчення перереєстровано Тимчасовою комісією з питань проведення перевірки правильності видачі посвідчень «Учасник ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС» (протокол від 09.04.1998 №34).

До вказаного листа була додана копія довідки Хмелерадгоспу «Хабне» від 08.09.1993 №728 про підвищену заробітну плату за роботу позивача в зоні відчуження в с. Варовичі Поліського району в період з 02.10.1986 по 29.10.1986.

При цьому суд вважає непереконливими посилання відповідача на те, що інформація, відображена у вказаній довідці, суперечить (не відповідає) інформації, викладеній в довідках комунальної установи «Трудовий архів Переяслав-Хмельницького району» від 13.02.2019 №04-04/93,94,95.

Так, суд звертає увагу на те, що у вказаних довідках комунальна установа «Трудовий архів Переяслав-Хмельницького району» лише повідомила про наявну документацію щодо роботи позивача в Хмелерадгоспі «Хабне», відділку с. Буда Варовичі Поліського району в листопаді 1986 року. Наведені довідки не спростовують та не конкурують з інформацією, викладеній в довідці Хмелерадгоспу «Хабне» від 08.09.1993 №728 про роботу позивача в зовсім інший період з 02.10.1986 по 29.10.1986, та про виплату йому у зв`язку з цим підвищеної заробітної плати за роботу в зоні відчуження в с. Варовичі Поліського району.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів Української СРС від 23.07.1993 № 106 «Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» та «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції станом на 20.12.1993) с. Варовичі Поліського району віднесено до зони відчуження.

Отже, подані позивачем документи не викликають та не викликали сумнівів щодо його роботи в зоні відчуження у період з 02.10.1986 по 29.10.1986, тобто протягом періоду, достатнього для виникнення права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону № 796 за умови досягнення ним 50 років.

З матеріалів справи вбачається, що позивач на момент звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії досяг віку, необхідного для такого призначення - 50 років (дата досягнення віку ІНФОРМАЦІЯ_2 ), у зв`язку з чим призначення йому пенсії з 24.02.2019 було правомірним, а прийняте у подальшому Відділом з питань перерахунку пенсій №21 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області рішення №79/103-22 від 15.07.2019 є протиправним.

Суд зазначає, що у позовній заяві позивач просить суд визнати протиправною відмову Відділу з питань перерахунку пенсій №21 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області в призначенні ОСОБА_1 пенсії як ліквідатору аварії на ЧАЕС відповідно до норм Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Однак, суд зауважує, що дії суб`єкта владних повноважень - активна поведінка, яка може мати вплив на права, свободи та інтереси фізичних та юридичних осіб, в той час коли протиправна бездіяльність суб`єкта владних повноважень - це пасивна поведінка суб`єкта владних повноважень, зовнішня форма поведінки (діяння) цього органу, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Відтак, за наявності рішення суб`єкта владних повноважень, яке визнається судом протиправним, оскаржувана бездіяльність поглинається скасуванням прийнятого рішення, оскільки суб`єктом владних повноважень проявлено активну поведінку - прийнято рішення про відмову позивачу у призначенні та подальшій виплаті пенсії. Отже, права позивача на пенсійне забезпечення були порушені саме рішенням Відділу з питань перерахунку пенсій №21 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області №79/103-22 від 15.07.2019.

Відповідно до статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Таким чином, суд наділений правом вийти за межі позовних вимог під час ухвалення рішення у справі та з метою ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З метою ефективного захисту прав позивача суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення Відділу з питань перерахунку пенсій №21 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області №79/103-22 від 15.07.2019 про відмову у призначенні та подальшій виплаті з 01.07.2019 пенсії за віком ОСОБА_1 як ліквідатору наслідків аварії на ЧАЕС відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

При цьому, порушені права позивача підлягають захисту також шляхом зобов`язання відповідача вчинити дії, направлені на відновлення становища, яке існувало до моменту вчинення порушення (прийняття спірного рішення про відмову). За таких обставин, суд вважає за необхідне зобов`язати Відділ з питань перерахунку пенсій №21 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області вчинити дії, направлені на виплату ОСОБА_1 як ліквідатору наслідків аварії на ЧАЕС пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", починаючи з 01.07.2019.

Отже, позов підлягає задоволенню повністю.

Керуючись статтями 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:
1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Відділу з питань перерахунку пенсій №21 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області №79/103-22 від 15.07.2019 про відмову у призначенні та подальшій виплаті з 01.07.2019 пенсії за віком ОСОБА_1 як ліквідатору наслідків аварії на ЧАЕС відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

3. Зобов`язати Відділ з питань перерахунку пенсій №21 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області вчинити дії, направлені на виплату ОСОБА_1 як ліквідатору наслідків аварії на ЧАЕС пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", починаючи з 01.07.2019.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Дудін С.О.