Справа № 620/4590/21
Суддя: Карпушова Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2021-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/4590/21 Суддя (судді) першої інстанції: Падій В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Кобаля М.І., Степанюка А.Г., секретар судового засідання Романович І.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві, без фіксації судового процесу, в порядку ч. 4 ст. 229 КАС України, апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 30 червня 2021 р. у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Чернігівській області про визнання протиправною бездіяльності та відмови, зобов`язання винити певні дії, скасування постанови

В С Т А Н О В И В :

24.04.2021 Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Управління Держпраці у Чернігівській області, яким просив:

- визнати протиправною бездіяльність Управління Держпраці в Чернігівській області щодо не приведення постанови від 25.01.2019 № 25-25-010/0904/25 у відповідність до Закону України від 12.12.2019 №378-ІХ "Про внесення змін до Кодексу законів про працю України";

- визнати протиправною відмову Управління Держпраці в Чернігівській області від 13.04.2021 №10-04/3470 щодо не приведення постанови від 25.01.2019 № 25-25-010/0904/25 у відповідність до Закону України від 12.12.2019 №378-ІХ "Про внесення змін до Кодексу законів про працю України", яка оформлена у листі від 13.04.2021 №10-04/3470;

- зобов`язати Управління Держпраці в Чернігівській області привести постанову від 25.01.2019 № 25-25-010/0904/25 у відповідність до Закону України від 12.12.2019 №378-ІХ "Про внесення змін до Кодексу законів про працю України", змінивши штраф в розмірі 781830,00 грн на попередження;

- скасувати постанову від 25.01.2019 № 25-25-010/0904/25 Управління Держпраці в Чернігівській області в частині накладення на Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 штрафу в розмірі 781 830,00 грн, у зв`язку з прийняттям Закону України від 12.12.2019 №378-ІХ "Про внесення змін до Кодексу законів про працю України", застосувавши до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - попередження.

29.06.2021 позивачем подано заяву про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі постанови від 25.01.2019 №25-25-010/0904/25 Управління Держпраці в Чернігівській області про накладення на ФОП ОСОБА_1 штрафу в розмірі 781830,00 грн у виконавчому провадженні №58763772, яке на даний час перебуває на виконанні у Сновському районному відділі Державної виконавчої служби Північно-Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), до набрання законної сили судовим рішенням у справі №620/4590/21 щодо вирішення позовних вимог по суті.

В обґрунтування заяви зазначено, що правомірність спірної постанови буде встановлена судовим рішенням, а у разі його виконання, такі дії можуть істотно ускладнити ефективний захист та поновлення порушених прав позивача, за захистом яких він звернувся.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 30 червня 2021 р. у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.

Суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведені та документально не підтверджені обставини, які б вказували на очевидну небезпеку заподіянню шкоди правам, свободам та інтересам позивача, які б унеможливили захист його прав, свобод та інтересів без вжиття відповідних заходів до ухвалення рішення у справі, а посилання позивача на безпідставність і нормативну не обґрунтованість оскаржуваного рішення судом буде досліджено під час розгляду справи по суті, а тому вжиття заходів забезпечення позову є передчасними. Крім того зазначено, що в матеріалах справи відсутні докази та підтвердження того, що невжиття заходів до забезпечення позову якимось чином може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Позивач, не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, якою відмовлено в задоволені клопотання про застосування заходів забезпечення позову, подав апеляційну скаргу.

Доводи апеляційної скарги аналогічні доводам заяви про забезпечення позову.

Відповідачем відзиву на апеляційну скаргу подано.

Сторони у судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином.

Згідно з ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Справу розглянуто у відкритому судовому засіданні в м. Києві, без фіксації судового процесу, в порядку ч. 4 ст. 229 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановила наступне.

Відповідно до ч.1, 2 та 4 статті 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

З огляду на частини 1, 2 та 4 статті 151 КАС України, позов може бути забезпечено:1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Відповідно до ч.3 ст.152 КАС України, у заяві можуть бути зазначені кілька заходів забезпечення позову, що мають бути вжиті судом, із обґрунтуванням доцільності вжиття кожного з цих заходів.

Колегія суддів зазначає, що забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

Пленум Верховного Суду України у постанові № 9 від 22.12.2006 р. "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" визначає, що особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов`язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

Згідно з абз. 2 п. 17 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 N 2 "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ" в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Враховуючи вищевикладене, забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій, рішень суб`єкта владних повноважень, що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

Однак, станом на час розгляду вказаної заяви про забезпечення позову, позивач не надав суду першої інстанції доказів очевидної протиправності дій суб`єкта владних повноважень та не доводить, що невжиття заходів забезпечення позову може значно ускладнити або взагалі унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог, також не надав жодного доказу того, що у разі виконання постанови це призведене до повного банкрутства апелянта.

Крім того, колегія суддів вважає зауважити, що суд не вправі вживати заходи забезпечення позову як зупинення дій постанови, оскільки це є фактично рівнозначним задоволення позовних вимог.

Також колегія суддів зазначає, що суд апеляційної інстанції відповідно до ст.316 КАС України перевіряє правильність встановлення судом обставин у справі та правильність висновків суду першої інстанції на день прийняття ним судового рішення у справі.

Таким чином, всі доводи апелянта не підтверджені належними, достатніми та допустимими доказами, тому не заслуговують уваги.

Враховуючи матеріали справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість заяви про забезпечення позову, оскільки позивачем не доведені та документально не підтверджені обставини, які б вказували на очевидну небезпеку заподіянню шкоди правам, свободам та інтересам позивача, які б унеможливили захист його прав, свобод та інтересів без вжиття відповідних заходів до ухвалення рішення у справі.

Крім того, станом на час розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду про відмову у забезпеченні позову, Чернігівським окружним адміністративним судом вже прийнято рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, яким визнано правомірність спірної постанови.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 316 КАС України, обумовлює для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.

Повний текст постанови виготовлено 09.09.2021 р.

Керуючись ст. 308, 310, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 30 червня 2021 р. - залишити без задоволення.

Ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 30 червня 2021 р. у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Чернігівській області про визнання протиправною бездіяльності та відмови, зобов`язання винити певні дії, скасування постанови - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

М.І. Кобаль

А.Г. Степанюк