Справа № 380/7641/21
Суддя: Сподарик Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2021-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2021 року

справа №380/7641/21
провадження № П/380/7749/21

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Сподарик Н.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Західного оперативно-територіального об`єднання національної гвардії України про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні,-

В С Т А Н О В И В :
На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ІПН НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 Західного оперативно-територіального об`єднання національної гвардії України (76026, м. Львів, вул. Стрийська, 146; 5), з вимогою:

- стягнути з Військової частини НОМЕР_1 Західного оперативно-територіального об`єднання національної гвардії України на користь ОСОБА_1 361506,80 ( триста шістдесят одна тисяча п`ятсот шість гривень 80 коп.) гривень середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні.

Ухвалою суду від 14.05.21 позовну заяву залишено без руху, надано позивачу десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви. На виконання вимог ухвали суду позивач усунув вказані недоліки.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що наказом начальника Західного територіального управління Національної гвардії України від 01.08.2019 №32 по особовому складу звільнено у запас відповідно до п.п. «а», п.2 ч.5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». На момент виключення зі списків особового складу, повний розрахунок грошового забезпечення з ним не проведено своєчасно. Компенсація вартості за неотримане речове майно позивачу виплачена 25.03.2021, компенсація за невикористані дні соціальної відпустки, передбаченої для учасників бойових дій виплачена 26.04.2021, що підтверджується виписками АТ КБ «Приват Банк» від 24.06.2021. Позивач вважає, що період з 01.08.2018 по 26.04.2021 існувала затримка у розрахунку у зв`язку із звільненням зі служби та вважає, що має право на отримання компенсації за затримку розрахунку при звільненні відповідно до ст. 117 КЗпП України за період з 01.08.2018 по 26.04.2021. Позивач просить позов задоволити.

Ухвалою суду від 31.05.2021 відкрито провадження в адміністративній справі за цим позовом та вирішено розглянути таку справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та проведення судового засідання. Копію ухвали про відкриття провадження у справі надіслано учасникам справи, відповідачу запропоновано у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання цієї ухвали подати суду відзив на позовну заяву, в якому вказати про визнання/заперечення позовних вимог.

На заперечення проти позовних вимог відповідачем подано 08.07.2021 за вх. №48789 відзив на позовну заяву. Обґрунтовуючи правомірність своїх дій відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог з тих підстав, що військова служба віднесена законодавцем до публічної служби, проте військовослужбовець, який проходить військову службу не перебуває у трудових правовідносинах із військовою частиною. Такі правовідносини виникають у зв`язку із проходженням такої служби та врегульовані Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу». Відповідач не повинен нести відповідальність за статтею 117 КЗпП України внаслідок відсутності у нього статусу власника (роботодавця) або уповноваженої ним органу. Крім цього, зазначає, що той факт, що законодавством, яке регулює військову сферу не передбачає можливості стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку, не дає підстав застосовувати для врегулюванням спірного питання трудовим законодавством.

Крім того, відповідачем разом із відзивом на позовну заяву подано клопотання про залишення позовної заяви без розгляду. Стверджує, що позивачем пропущено місячний строк звернення до суду, оскільки, позивач звернувся до суду позовною заявою 06.05.2021 а компенсація за неотримане речове майно виплачена 26.03.2021.

Ухвалою суду від 15.07.2021 позовну заяву залишено без руху, надано позивачу п`ятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для подання заяви (клопотання) про поновлення строку звернення до суду із доказами поважності причин його пропуску.

05.08.2021 за вх. №56956 від представника позивача надійшла заява на усунення недоліків позовної заяви. Зазначив, що строк звернення не пропущено, оскільки з огляду на зміст ст. 117 КЗпП України роботодавець, зобов`язаний самостійно виплатити працівникові його середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні. Для виплати середнього заробітку необхідна обов`язкова умова остаточний розрахунок при звільненні. Таким чином, перебіг строку звернення до суду з вимогою про стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні розпочинається з дня вчинення роботодавцем кінцевого розрахунку з працівником. Оскільки остаточний розрахунок з ОСОБА_1 проведено 26.04.2021, тому саме з цієї дати необхідно обраховувати місячний строк для звернення до суду. З огляду на зазначене просить суду позовні вимоги задоволити.

Ухвалою суду від 02.09.2021 продовжено розгляд справи №380/7641/21.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та пояснення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 Західного оперативно-територіального об`єднання національної гвардії України по стройовій частині від 01.08.2019 №165 старшого прапорщика ОСОБА_1 виключено зі списків особливого складу військової частини та знято з усіх видів забезпечення з 01.08.2019.

На момент виключення зі списків особового складу ОСОБА_1 не було виплачено грошової компенсації вартості за неотримане речове майно відповідно до вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 №178.

Згідно довідки №243 про вартість речового майна, що належить до видачі ОСОБА_1 , сума компенсації становить 28326,44 грн.

Відповідна компенсація була виплачена 25.03.2021 у розмірі 23645,28 грн., що підтверджується випискою АТ КБ «ПриватБанк» від 26.04.2021.

Крім цього, на момент виключення позивача зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 Західного оперативно-територіального об`єднання національної гвардії України, відповідачем не було проведено розрахунків щодо виплати грошової компенсації за невикористані дні соціальної відпустки, передбаченої для учасників бойових дій Законами України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Вказана компенсація була виплачена 26.04.2021 у розмірі 27278,92 грн., що підтверджується випискою АТ КБ «ПриватБанк» від 26.04.2021.

Оскільки остаточний розрахунок з позивачем проведений не в день виключення із списків, позивач звернувся з даним позовом до суду про визнання протиправною бездіяльності відповідача та про стягнення із військової частини середнього грошового забезпечення за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

При вирішення справи. суд виходить з наступного.

В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

За приписами статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму.

Згідно зі статтею 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Предметом спору в справі є стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунків при звільненні з позивачем.

Питання відповідальності за затримку розрахунку при звільненні осіб рядового і начальницького складу (зокрема затримку виплати як грошового забезпечення, так і затримку виплати коштів за період вимушеного прогулу на виконання рішення суду, одноразової грошової допомоги при звільненні, компенсації за невикористану відпустку, які не є складовими заробітної плати (грошового забезпечення)) не врегульовані нормами спеціального законодавства, що регулює порядок, умови, склад і розмір виплати грошового забезпечення. Водночас такі питання врегульовано приписами загального трудового законодавства - КЗпП України.

Аналіз наведених норм трудового законодавства дає підстави для висновку про те, що умовами застосування статті 117 КЗпП України є невиплата належних звільненому працівникові сум у відповідні строки, вина власника або уповноваженого ним органу у невиплаті зазначених сум. У разі дотримання наведених умов підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Оскільки, позивачу, вартість речового майна, що належить позивачу до видачі та компенсацію за невикористані календарні дні відпустки не виплачено в день його звільнення 01.08.2019, вказане свідчить про те, що при звільненні відповідач не провів повного розрахунку. Тому відповідно до статті 117 КЗпП України позивач має право на виплату середнього заробітку за весь період затримки такого розрахунку.

Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 13 травня 2020 року Справа № 810/451/17 Провадження № 11-1210апп19 зазначила, що умовами застосування частини першої статті 117 КЗпП України є невиплата належних звільненому працівникові сум у відповідні строки, вина власника або уповноваженого ним органу у невиплаті зазначених сум та відсутність спору про розмір таких сум. При дотриманні наведених умов підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При цьому, за правовою позицією, висловленою Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 26 лютого 2020 року у справі № 821/1083/17 під "належними звільненому працівникові сумами" необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право станом на дату звільнення згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем (заробітна плата, компенсація за невикористані дні відпустки, вихідна допомога тощо).

Таким чином, непроведення з вини Військової частини НОМЕР_1 Західного оперативно-територіального об`єднання національної гвардії України ОСОБА_1 грошової компенсації за неотримане речове майно та компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки у день звільнення є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, тобто виплати середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

За змістом частини першої статті 117 КЗпП України обов`язок роботодавця перед колишнім працівником щодо своєчасного розрахунку при звільненні припиняється проведенням фактичного розрахунку, тобто реальним виконанням цього обов`язку, і саме з цією обставиною пов`язаний період, протягом якого у роботодавця є обов`язок сплатити передбачену статтею 117 КЗпП України компенсацію.

Судом встановлено, що позивачу сума компенсації вартості речового майна, що належить до видачі ОСОБА_1 у сумі 28326,44 грн. була виплачена 25.03.2021 у розмірі 23645,28 грн., що підтверджується випискою АТ КБ «ПриватБанк» від 26.04.2021, а компенсація за невикористані дні соціальної відпустки була виплачена 26.04.2021 у розмірі 27278,92 грн., що підтверджується випискою АТ КБ «ПриватБанк» від 26.04.2021.

Таким чином, Військова частина НОМЕР_1 провела фактичний розрахунок з позивачем щодо виплати індексації грошового забезпечення поза межами строку, встановленого статтею 116 КЗпП.

Ураховуючи, що непроведення з вини власника, або уповноваженого ним органу, розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, у позивача наявне право на отримання відшкодування за затримку виплати індексації грошового забезпечення на підставі статті 117 КЗпП України.

Аналогічний висновок знаходить своє підтвердження у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.02.2020 у справі № 821/1083/17.

Водночас судом враховується період затримки розрахунку при звільнені - з 01.08.2019 (день виключення із списків ), та 26.04.2021 (день здійснення остаточного розрахунку виплату компенсації за невикористані календарні дні соціальної відпустки)

Отже, оскільки при звільненні з позивачем не проведено повного розрахунку та не здійснено виплату всіх належних сум, стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки виплати одноразової грошової допомоги належить за період з 01.08.2019 по 26.04.2021 за затримку терміном на 634 дні.

Відповідно до пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок № 100) обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки.

Працівникові, який пропрацював на підприємстві, в установі, організації менше року, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактичний час роботи, тобто з першого числа місяця після оформлення на роботу до першого числа місяця, в якому надається відпустка або виплачується компенсація за невикористану відпустку.

У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Відповідно до п. 5 Порядку № 100 нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться, виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Згідно з пунктом 8 Порядку № 100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення або в разі його відсутності в цей день - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі статті 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а в разі непроведення його до розгляду справи - по день ухвалення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не позбавляє його відповідальності.

При задоволенні позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку працівник мав право, частки, порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи.

При розгляді даної справи суд враховує правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 24.10.2011 року у справі № 6-39цс11 та у Пленумі Верховного Суду України у Постанові від 24 грудня 1999 року № 13, а також постанову Верховного Суду від 04.04.2018 року у справі № 524/1714/16-а (К/9901/8793/18), висновки Верховного Суду України від 27.04.2016 року по справі №6-113цс16 щодо застосування принципу співмірності, з урахуванням таких обставин, як розмір недоплаченої суми, істотність цієї частки порівняно із середнім заробітком працівника, обставини за яких було встановлено наявність заборгованості, дії відповідача щодо її виплати тощо.

Аналогічна позиція викладені у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 30 жовтня 2019 року по справі № 806/2473/18, від 24 липня 2019 року по справі № 805/3167/18-а, у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 03 квітня 2019 року у справі № 662/1626/17, від 17 січня 2019 року по справі № 2-1579/11.

Згідно довідки картки особового рахунку на виплату грошового забезпечення ОСОБА_1 , виданої військовою частиною НОМЕР_1 , розмір грошового забезпечення позивача за два місяці до звільнення становив: у червні 2019 11689,00 грн та у липні 2019 11689,00 грн., звідси середньоденна заробітна плата позивача становить 383,24 грн. (за останні 2 місяці 23378/ 61 календарний день (за останні два повні місяці червень та липень 2019 року).

Період за час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку становить:

- з 01.08.2019 по 25.03.2021 (грошова компенсація за речове майно) 500 днів.

- з 01.08.2019 по 26.04.2021 (компенсація за невикористані дні додаткової відпустки; допомога на оздоровлення) 522 днів;

Отже, обчислений відповідно до встановлених статтею 117 КЗпП України правил, середній заробіток за час затримки виплати належних при звільненні з роботи сум складає:

- 500*383,24=191620,00 грн;

- 522*383,24=200051,28 грн;

При цьому суд ураховує, що виплачені суми заборгованості по компенсації за невикористані дні додаткової відпустки та грошової компенсації за неотримане речове майно становлять: 27278,92, 29 грн, 28326,44, тобто частка такої заборгованості у сумах, які нараховані відповідно до ст.117 КЗпП України, становлять: 0,14 (28326,44/191620,00); 0,136 (27278,92/200051,28), відповідно.

З огляду на очевидну неспівмірність сум середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні зі встановленим розміром заборгованості, характером цієї заборгованості, діями позивача та відповідача, суд вважає справедливим, пропорційним і таким, що відповідатиме обставинам цієї справи, які мають юридичне значення та наведеним вище критеріям, визначення розміру відповідальності відповідача за прострочення ним належних при звільненні позивача виплат суму 54033,77 грн (191620,00*0,14)+(200051,28*0,136) (за час затримки розрахунку при звільненні позивача).

Таким чином, середній заробіток, який підлягає виплаті позивачу у зв`язку з затримкою розрахунку при звільненні становить 54033,77 грн. Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позову.

З огляду на висновки суду про часткове задоволення позову та встановлені КАС України правила розподілу судових витрат понесені позивачем витрати на сплату судового збору стягуються за рахунок бюджетних асигнувань відповідача пропорційно до задоволених вимог.

Керуючись ст.ст.14, 72-77, 139, 241-247, 250-251, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ІПН НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 Західного оперативно-територіального об`єднання національної гвардії України (76026, м. Львів, вул. Стрийська, 146; 5) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії, - задоволити частково.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Західного оперативно-територіального об`єднання національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені за період з 01.08.2019 по 26.04.2021 у сумі 54033,77 грн.

Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 Західного оперативно-територіального об`єднання національної гвардії України за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 542 (п`ятсот сорок дві) гривні 25 копійок.

В задоволенні решти частини позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Сподарик Н.І.