Справа № 160/9115/21
Суддя: Серьогіна Олена Василівна
Дата ухвалення: 2021-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 вересня 2021 року Справа № 160/9115/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Серьогіної О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні в м. Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, Національної поліції України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-
07.06.2021 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, в якому просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України щодо відмови в зарахуванні до загального стажу пільгового періоду проходження служби з 10.06.2002 року по 27.07.2011 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей";
- зобов`язати Департамент стратегічних розслідувань Національної поліції України зарахувати до загального стажу пільгового періоду проходження служби з 10.06.2002 року по 27.07.2011 року, який становить 26 років 05 місяців 8 днів;
Позивачем в обґрунтування позовних вимог зазначено, що 10.11.2020 року він звернувся до Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України з заявою про підготовку та подання до органів Пенсійного фонду України документів для призначення пенсії за вислугу років звільненого зі служби, який має право на пенсію згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Однак, листом № С-1242 від 10.12.2020 року Департамент стратегічних розслідувань Національної поліції України з посиланням пункту «а» ст. 12 розділу ІІ Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», повідомив позивачу, що на момент звільнення позивача зі служби в поліції - станом на 03.07.2020 року вислуга років у календарному обчисленні - 21 рік 10 місяців 19 днів, у зв`язку із чим підстав для оформлення розрахунку вислуги років для призначення пенсії, підготовки додаткових пенсійних документів та подання їх до уповноваженого структурного підрозділу немає. Проте позивач вважає, що відповідно до п.3 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» йому до вислуги років для призначення пенсії потрібно зарахувати вислугу років на пільгових умовах 04 роки 06 місяців 20 днів. Таким чином, на думку позивача, його вислуга на день звільнення повинна складати 26 років 05 місяців 8 днів. З огляду на викладене, просить суд задовольнити позовні вимоги.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.06.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін з 14.07.2021 року.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи.
12.07.2021 року від Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України на адресу суду надійшов письмовий відзив на позов, в якому він заперечує проти задоволення вказаного позову в повному обсязі, вважає його безпідставним та необґрунтованим, посилаючись на відсутність у позивача права на призначення пенсії за вислугу років з урахуванням пільгової вислуги років, оскільки останній не має встановленої пунктом «а» частини першої «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 р. № 2262-ХІІ календарної вислуги років, що складає 24 календарних років та 6 місяців і більше. На підставі викладеного, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.07.2021 року залучено до участі у справі №160/9115/21 у якості співвідповідача Національну поліцію України, розпочато спочатку розгляд адміністративної справи №160/9115/21 та призначено розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами з 12.08.2021 року.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.07.2021 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, Національної поліції України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії залишено без руху, позивачу надано п`ятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позову без руху усунути недоліки позовної заяви шляхом надання до канцелярії суду обґрунтованого клопотання про поновлення строку звернення до суду, а також докази поважності причин пропуску відповідного строку.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.07.2021 року продовжено строк для усунення недоліків позовної заяви ОСОБА_1 у справі №160/9115/21 до десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позову без руху, тобто до 02 серпня 2021 року.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.07.2021 року продовжено Національній поліції України процесуальний строк для надання відзиву, встановлений судом в ухвалі про залучення Національної поліції України співвідповідачем у справі № 160/9115/21, на 5 днів, тобто до 09.08.2021 року та поновлено Національній поліції України строк подання відзиву та письмових доказів у справі № 160/9115/21, як такий, що пропущений з поважних причин.
12.08.2021 року на адресу суду від Національної поліції України надійшов письмовий відзив на позов, в якому зазначено, що оскільки згідно відомостей, що містяться у наказі Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України від 26.06.2020 року № 181о/с, позивачу не встановлено вислугу років для призначення пенсії відповідно до пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 р. № 2262-ХІІ, фактично на даний час безпосередньо Національною поліцією України права позивача не порушувались, у зв`язку з чим вимоги до Національної поліції України є передчасними. На підставі викладеного, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.08.2021 року уточнену позовну заяву ОСОБА_1 , подану до суду 05.08.2021 року, у справі № 160/9115/21 - повернуто заявнику без розгляду.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.08.2021 року уточнену позовну заяву ОСОБА_1 , подану до суду 27.08.2021 року, у справі № 160/9115/21 повернуто заявнику без розгляду.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.09.2021 року продовжено розгляд адміністративної справи 160/9115/21 за по суті за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Згідно з ч. ч. 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в Національній поліції України, з якої звільнений наказом Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України від 26.06.2020 року № 181 о/с «По особовому складу» відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням), з 03 липня 2020 року.
Відповідно до вказаного наказу стаж служби в поліції позивача для виплати надбавки за вислугою років та одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції складає 21 рік 10 місяців 19 днів; вислуга років на пільгових умовах - 04 роки 06 місяців 20 днів.
Після звільнення зі служби в Національній поліції України, 10.11.2020 року ОСОБА_1 звернувся до Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України з заявою про підготовку та подання до органів Пенсійного фонду України документів для призначення пенсії за вислугу років звільненого зі служби, який має право на пенсію згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Не погоджуючись із відмовою Департаменту, вважаючи, що його права порушені, позивач звернувся за захистом своїх прав до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом визначає Закон №2262-XII.
Відповідно до пункту «б» частини 1 статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, особи начальницького складу податкової міліції, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту.
Відповідно до п. "а" ст. 12 Закону №2262-XII пенсія за вислугу років призначається: а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у п. "б"-"д", "ж" ст. 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у ч. 3 ст. 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби, зокрема, з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки та 6 місяців і більше. До календарної вислуги років зараховується також період, зазначений у ч. 2 ст. 17 цього Закону.
Статтею 17-1 Закону №2262-XII визначено, що порядок обчислення вислуги років встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсії визначається постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року №393, яка визначає, які саме види служби зараховуються до вислуги років, та які саме види служби і в яких коефіцієнтах зараховуються на пільгових умовах.
Водночас Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у постанові від 03.03.2021 року у справі 805/3923/18-а відступив від правових висновків, викладених, зокрема, у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі №725/1959/17, від 27 березня 2018 року у справі №295/6301/17 і з метою приведення судової практики до єдиного тлумачення та застосування норм Закону №2262-XII у частині призначення пенсії за вислугу років, зробив висновок про те, що основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу є Закон №2262-XII. Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Постановою №393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.
Вказана позиція була також підтримана у постанові Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 14 квітня 2021 року у справі №480/4241/18.
У вищезазначеній постанові Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду сформувала наступні правові висновки: «В цілях Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» календарна вислуга - це вислуга, яка складається з повної кількості календарних днів відповідного періоду (календарний рік - 365 календарних днів, календарний місяць - 30 календарних днів). Для призначення пенсій за вислугу років за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» календарна вислуга років може бути зарахована на пільгових умовах відповідно до Порядку №393».
Як вбачається з матеріалів справи, вислуга років позивача, з урахуванням вислуги років на пільгових умовах, становить більше 24 календарних років і 6 місяців (26 років 05 місяців 8 днів, з яких: 21 рік 10 місяців 19 днів - вислуга в календарному обчисленні, 04 роки 06 місяців 20 днів - вислуга років на пільгових умовах).
Судом встановлено, що розрахунки вислуги років позивача при звільненні його зі служби в поліції на підставі даних, що містяться в його особовій справі, здійснювався Департаментом стратегічних розслідувань Національної поліції України, оскільки саме у розпорядженні ДСР НПУ на момент звільнення позивача знаходилась його особова справа, і саме ДСР НПУ невірно розрахував стаж служби в поліції, який є тотожним календарній вислузі років позивача на день звільнення у розмірі 21 рік 10 місяців 19 днів.
Позивач у позовній заяві просить суд визнати протиправною бездіяльність Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, проте, під бездіяльністю розуміється пасивна поведінка суб`єкта владних повноважень, яка може мати вплив на права, свободи чи інтереси фізичних або юридичних осіб, в тому числі не прийняття рішення у випадках, коли таке рішення повинно бути прийнято відповідно до вимог закону. Сама по собі бездіяльність - це триваюча пасивна поведінка суб`єкта, яка виражається у формі невчинення дії (дій), яку він зобов`язаний був і міг вчинити.
В свою чергу дії - це юридичні факти, які пов`язані з волею суб`єктів правовідносини; це поведінка людей; зовнішнє вираження волі людини. Відмінна риса даного виду юридичних фактів полягають у тому, що норми права пов`язують з ними юридичні наслідки саме в силу вольового характеру юридичних дій.
Юридичні дії - це вчинки особи, акти державних органів, інших суб`єктів, що відбуваються за волевиявленням суб`єкта правовідносин.
Як вже було зазначено, листом від 10.12.2020 року № С-1242 Департаментом позивачу було відмовлено в підготовці та направленні документів для призначення пенсії, оскільки не зараховано до загального стажу пільгового періоду проходження служби з 10.06.2002 року по 27.07.2011 року, який становить 26 років 05 місяців 8 днів.
Аналізуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що саме діями відповідача-1, а не бездіяльністю порушуються права позивача, оскільки відповідачем (дією) відмовлено, шляхом формування листа від 10.12.2020 року № С-1242, у задоволенні його заяви.
Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про визнання протиправними дій Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України щодо відмови в зарахуванні до загального стажу пільгового періоду проходження служби з 10.06.2002 року по 27.07.2011 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей";
Таким чином, Департамент стратегічних розслідувань Національної поліції України необхідно зобов`язати зарахувати позивачу до загального стажу пільгового періоду проходження служби з 10.06.2002 року по 27.07.2011 року, який становить 26 років 05 місяців 8 днів.
Щодо направлення документів до відповідного органу Пенсійного фонду України суд зазначає наступне.
Пунктом 12 Порядку № 3-1 визначено, що уповноважений структурний підрозділ у 10-денний термін з дня одержання заяви про призначення пенсії оформляє всі необхідні документи і своє подання про призначення пенсії, ознайомлює з ним особу, якій оформлюється пенсія, і направляє до органу, що призначає пенсії за місцем проживання особи.
Згідно з пунктом 14 Порядку № 3-1 орган, що призначає пенсії, розглядає питання про призначення пенсії або про відновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.
Уповноважений структурний підрозділ, який зазначено в пункті 1 Порядку № 3-1, в Департаменті не створено, водночас наказом Національної поліції України від 14.05.2019 року № 455 «Про визначення в Національній поліції України уповноваженого структурного підрозділу з підготовки та подання до органів Пенсійного фонду України документів для призначення (перерахунку) пенсій» Сектор з питань пенсійного забезпечення Національної поліції України визначено уповноваженим структурним підрозділом центрального органу управління поліції з підготовки та подання до органів, які призначають пенсії, необхідних для призначення пенсій документів щодо осіб, які мають право на пенсію згідно із законодавством України, у тому числі у міжрегіональних територіальних органах Національної поліції України, а Департамент, утворений постановою Кабінету Міністрів України від 13.10.2015 року № 830, є міжрегіональним територіальним органом Національної поліції України.
Отже, Департамент стратегічних розслідувань Національної поліції України відповідно до зазначеного вище законодавства, не уповноважений подавати документи до органу пенсійного фонду, а лише готує розрахунки вислуги років та інші документи, які подає до спеціального уповноваженого органу - Сектору з питань пенсійного забезпечення Національної поліції України, що відповідно до вище зазначених норм, протиправно здійснено не було.
Відтак, вимоги позивача щодо зобов`язання Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України оформити та направити документи до відповідного органу Пенсійного фонду України, для призначення пенсії за вислугою років задоволенню не підлягають.
Щодо клопотання представника Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про залишення позовної заяви без розгляду, суд зазначає про таке.
Відповідно до статті 122 частин 1, 2, 3 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до частини п`ятої статті 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Суд не погоджується з доводами представника Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України в частині того, що даний спір стосується саме проходження служби в поліції.
ОСОБА_1 звернувся до суду, вважаючи, що йому протиправно не зарахували до загального стажу пільговий періоду проходження служби з 10.06.2002 року по 27.07.2011 року, що позбавило його можливості скористатися правом на призначення пенсії за вислугу років, тому даний спір не стосується проходження служби в поліції.
Враховуючи, що позивач оскаржує бездіяльність відповідача, а не наказ Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України від 26.06.2020 року № 181 о/с "По особовому складу", суд доходить висновку, що про порушення своїх прав позивач дізнався отримавши лист відповідача № С-1242 від 10.12.2020 року.
Отже, останнім днем строку звернення до суду з цим позовом є 10.06.2021 року.
До суду позивач звернувся 04.06.2021 року, що підтверджується відміткою на конверті.
Враховуючи вищевикладене, позовну заяву ОСОБА_1 подано в межах шестимісячного строку звернення до суду відповідно до ч.2 ст. 122 КАС України, а тому клопотання представника Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про залишення позовної заяви без розгляду є безпідставним та задоволенню не підлягає.
Відповідно до частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування у спорі покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.
З урахуванням наведеного, виходячи з вимог вищенаведеного чинного законодавства України та обставин, встановлених в ході розгляду справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд керується вимогами частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якими при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Судом встановлено, що позивач сплатив судовий збір за подання даного адміністративного позову до суду у загальній сумі 908,00 грн.
Отже, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, сплачений позивачем судовий збір за подачу позовної заяви до суду підлягає стягненню пропорційно до задоволених вимог з Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України за рахунок бюджетних асигнувань в сумі 681,00 грн.
Згідно частиною 5 статті 250 КАС України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст.ст. 72-90, 139, 242-246, 250, 255, 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Адміністративний позов задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України щодо відмови в зарахуванні до загального стажу пільгового періоду проходження служби з 10.06.2002 року по 27.07.2011 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей".
Визнати протиправною бездіяльність Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, яка виразилася у не підготовці документів до спеціального уповноваженого органу - Сектору з питань пенсійного забезпечення Національної поліції України для оформлення та направлення документів до відповідного органу Пенсійного фонду України, для призначення пенсії за вислугою років ОСОБА_1 у відповідності до вимог п. "а" ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Серьогіна