Справа № 278/1828/21
Суддя: Дубовік О. М.
Дата ухвалення: 2021-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 278/1828/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2021 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді Дубовік О. М., за участю секретаря судового засідання Франчука В. С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправними дії та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття справи,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вище вказаним адміністративним позовом у якому просить визнати протиправними дії поліцейського 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції Недашківського Л. П. щодо винесення відносно нього постанови серії ЕАН № 4333406 від 10.06.2021 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді 510,00 грн по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, винесену поліцейським 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції Недашківським Л. П. та закрити справу за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

В обґрунтування позовних вимог вказав, що він 10.06.2021 року на автомобілі «Suzuki Grand Vitara», д.н.з. НОМЕР_1 , рухався по автодорозі Р18 з с. Станишівка Житомирського району в с. Зарічани Житомирського району. При загоранні зеленого сигналу світлофора на перетині автодоріг Р18 та М21 він розпочав рух в сторону с. Зарічани Житомирського району та виїхав на автодорогу М21, де відразу був зупинений поліцейськими, оскільки ОСОБА_1 не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті на перехресті ліворуч, чим порушив п. 9.2 б ПДР України. Під час розгляду справи поліцейським 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції Недашківським Л. П. було винесено постанову щодо накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у сумі 510,00 грн за скоєння правопорушення передбаченого ч. 2 ст.122 КУпАП.

Позивач з винесеною постановою не погоджується, вважає, що на даному відрізку дороги вмикати покажчик повороту немає необхідності, оскільки на ділянці дороги встановлено відповідній дорожній знак.

Ухвалою суду від 14.07.2021 року відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, призначено розгляд справи без виклику сторін.

Представником відповідача надано відзив на позовну заяву (а.с. 24-27), у якому вона просить відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 за безпідставністю виходячи з наступного. Позивач порушив вимоги п.п. 9.2 б Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - Правила), відповідно до якого водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку, в тому числі перед перестроюванням, поворотом або розворотом. З доводами позивача про те, що на даній ділянці дороги не потрібно включати світлові покажчики повороту, оскільки він рухався по дорозі, яка за конструкцією та дорожнім знаком 5.18 дає можливість водію здійснити рух лише ліворуч, а тому він і не був зобов`язаний його вмикати не погоджується, оскільки позивачем не здійснювався проїзд по прямій лінії. Тобто, продовжуючи рух по вказаній дорозі позивач фактично виїхав на перехрестя де здійснив поворот ліворуч, його маневр передбачав зміну напрямку руху, про який згідно з Правилами дорожнього руху необхідно попереджати світловими покажчиками відповідного напрямку. Позивач, проїжджаючи дане перехрестя, мав декілька варіантів для подальшого руху, тому здійснюючи маневри та повертаючи в потрібну сторону; позивач зобов`язаний показати свій напрям іншим учасникам дорожнього руху світловим покажчиком повороту відповідного напрямку. Таким чином, на ділянці дороги, де позивач не ввімкнув покажчик повороту відповідного напрямку руху (ліворуч), застосовуються правила проїзду перехрестя, а у разі зміни напрямку руху на перехресті, відповідно до п. 9.2 «б» ПДР України, водій повинен подавати сигнал світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, повороту або розвороту.

Посилання позивача на те, що на даній ділянці дороги непотрібно включати світлові показчики повороту, оскільки він рухався по дорозі, яка за конструкцією та дорожнім знаком 5.18 дає можливість водію здійснити рух лише, ліворуч, а тому він і не був зобов`язаний його вмикати, вважають помилковим, зважаючи на те, що наявні дорожні знаки, розмітка свідчать про зміну напрямку дороги на зазначеному перехресті. Також, на ділянці дороги відсутні дорожній знак 1.23.2 «Прилягання другорядної дороги» (прилягання з лівого боку), який би свідчив саме про прилягання з лівого боку до головної дороги другорядної дороги, а не про наявність перехрестя.

До відзиву долучено диск з відеофіксацією події (а.с.30).

Згідно з ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, в разі неявки в судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (в тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Положенням ч. 1 ст. 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч .2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

За змістом постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН № 4333406 від 10.06.2021 року, винесеної поліцейським роти № 2 батальйону управління патрульної поліції в Житомирській області ДПП сержантом поліції Недашківським Л. В., 10.06.2021 року о 17:54 год в м. Житомир по вул. Жуйка, 28 ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Suzuki Grand Vitara», д.н.з. НОМЕР_1 , не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті на перехресті ліворуч, чим порушив п. 9.2 б ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 2 ст.1 22 КУпАП, внаслідок чого на водія було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510,00 грн (а.с. 10).

Статтею 19 Конституції України визначено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ст. 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними.

Статтею 55 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Стаття 62 Конституції України визначає, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Згідно зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 2 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та не чинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Згідно ч. 1ст. 8 Закону України «Про національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно зі статтею 31 Закону України «Про дорожній рух» поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності зі статтею 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно з ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 9.2.б Правил дорожнього руху водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

В силу положень ч. 1 ст. 71 КАС України позивач повинен довести ті обставини, на які він покликається як на підставу своїх вимог.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про порушення правил дорожнього руху відповідальність за які передбачена ч.2 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно ч. 2, 4 ст. 283 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

В даному випадку дії поліцейського відповідали вимогам чинного законодавства та він обґрунтовано притягнув ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2ст. 122 КУпАП, провина якого підтверджена постановою у справі про адміністративне правопорушення та диском відеозапису, який наявний в матеріалах справи.

Так, з наданого диску з відеозаписом події вчиненого правопорушення вбачається, що водій автотранспортного засобу «Suzuki Grand Vitara», д.н.з. НОМЕР_1 , при повороті ліворуч в сторону с. Зарічани Житомирського району, не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті на перехресті ліворуч. Отже, ОСОБА_1 порушено вимоги п.9.2.б Правил дорожнього руху, який передбачає, що водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом. Також, з вищезазначеного диску вбачається, що ОСОБА_1 було повідомлена про час та місце розгляду справи, були роз`яснені його права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, а також строки сплати штрафу та порядок примусового виконання постанови про стягнення штрафу.

Таким чином, дане правопорушення було встановлено поліцейським роти № 2 батальйону управління патрульної поліції в Житомирській області ДПП сержантом поліції Недашківським Л. В. під час виконання своїх службових обов`язків, несення служби по нагляду за рухом транспортних засобів, про що відповідач розглянув дану справу та виніс відповідну постанову про накладення адміністративного стягнення, яка відповідає вимогам ст.283 КУпАП. Адміністративне стягнення накладене на позивача в розмірі згідно санкції даної статті КУпАП та відповідає характеру вчиненого правопорушення та всім обставинам справи, застосоване таке з метою виховання особи, в дусі додержання законів України, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень.

Твердження позивача викладені ним в адміністративному позові, суд розцінює як версію захисту з метою уникнення відповідальності, що спростовуються дослідженими судом доказами в їх сукупності.

Відповідно до п. 1.3. ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги Правил дорожнього руху, а відповідно до п.1.9. - особи, які порушують їх, несуть відповідальність згідно із законодавством.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що дії відповідача є правомірними, та свідчать про законність прийнятого ним рішення винесення постанови про накладення адміністративного стягнення на позивача, за вчинене ним адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, аст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1, 7, 245, 247, 251, 280, 283, 286 КУпАП, ст. ст. 9, 72-77, 94, 139, 241-246, 250, 251, 293, 295 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправними дії та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття справи - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через Житомирський районний суд Житомирської області шляхом подачі апеляційної скарги до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 13.09.2021 року.

Суддя О. М. Дубовік