Справа № 500/2930/21
Суддя: Подлісна Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/2930/21

31 серпня 2021 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Подлісної І.М. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції третьої особи ОСОБА_2 про скасування постанов від 27.12.2018 року №51571219 та від 16.04.2021 року №65270375, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третьої особи ОСОБА_2 про скасування постанов від 27.12.2018 року №51571219 та від 16.04.2021 року №65270375.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що постановою державного виконавця Тернопільського районного відділу Державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) від 16.04.2021 про відкриття виконавчого провадження №65270375, вирішено відкрити виконавче провадження щодо стягнення із ОСОБА_1 в користь Тернопільського районного відділу Державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) виконавчого збору в розмірі 103880,65 грн. 00 коп., зокрема на підставі Постанови №51571219 від 27.12.2018.

Вищевказана Постанова від 16.04.2021 про відкриття виконавчого провадження №65270375 винесена на підставі Постанови №51571219 від 27.12.2018.

З огляду на пропущення строку на пред`явлення даної постанови, відкриття 16 квітня 2021 року виконавчого провадження №65270375, є очевидно незаконним, а постанова державного виконавця Тернопільського районного відділу Державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) від 16.04.2021 про відкриття виконавчого провадження №65270375 підлягає до скасування. Тому і позивач звернулася до суду із даним позовом.

Ухвалою від 31.05.2021 судом прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) судом вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Відповідачу надано п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду із відповідними письмовими доказами 02.02.2021. У відзиві відповідач не погоджується з позовними вимогами та доводами, викладеними в адміністративному позові, та в обґрунтування своїх заперечень зазначає наступне.

Позивач для скасування постанови Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області про стягнення виконавчого збору посилається на норми матеріального права, а саме ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», а саме ст. 27 Закону №1404-VIII (редакції чинній до 28.08.2018) виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувану за виконавчим документом».

Відповідач зазначив, що дана норма матеріального права як на момент винесення постанови про стягнення виконавчого збору від 27.12.2018 так і на момент відкриття виконавчого провадження постановою від 26.04.2021 на її підставі, втратила свою чинність.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», який є чинним, виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету У країни. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувану за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Позивач вважає, що обов`язковими умовами стягнення виконавчого збору є: 1)фактичне виконання судового рішення; 2)вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішень. Відтак, за своїм змістом виконавчий збір є своєрідною винагородою державному виконавцю за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови що такі заходи призвели до виконання рішення».

Посилання скаржника на те, що обов`язковими умовами для стягнення виконавчого збору, відповідно до приписів Закону України «Про виконавче провадження», є фактичне виконання судового рішення та вжиття виконавцем заходів примусового виконання рішень є необґрунтованими, оскільки виходячи із вищенаведених положень діючого законодавства, стягнення з боржника виконавчого збору в постанові про відкриття виконавчого провадження є обов`язком державного виконавця».

Отже, державним виконавцем, постанову про стягнення виконавчого збору № 51571219 від 27.12.2018, винесено, а в подальшому виведено в окреме виконавче провадження, на виконання та з дотриманням вимог Закону України «Про виконавче провадження», Інструкції з організації примусового виконання рішення.

Відтак Тернопільський районний відділ державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) заперечує проти вимог заявлених у позові та просить відхилити їх в повному обсязі.

Ухвалою суду від 26.07.2021 ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання та призначено судове засідання на 12.08.2021 о 11:45 год.

Ухвалою суду від 12.08.2021, постановленою в судовому засіданні, без виходу до нарадчої кімнати, згідно ч.7, 8 ст.243 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) залишено позовну заяву без руху, зобов`язано представника позивача доплатити судовий збір в розмірі 908,00 грн. та відкладено розгляд справи на 31.08.2021 о 10:00 год.

31 серпня 2021 року представником позивача долучено до позовної заяви оригінал квитанції № 3403 від 31.08.2021 на суму 908,00 грн.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити з мотивів викладених в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти позову, просив відмовити в його задоволенні, з мотивів викладених у відзиві на позовну заяву.

Представник третьої особи в судовому засіданні не заперечив проти задоволення позову.

Також, слід зазначити, що сторони в судовому засіданні не заперечили проти переходу до розгляду справи в порядку письмового провадження, на підтвердження цього подали відповідні заяви.

У відповідності до ч.9 ст. 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Суд, розглянувши адміністративну справу, вивчивши зміст відзиву на позов, дослідивши і оцінивши зібрані по справі докази, в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

Судом встановлено, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23.12.2010, котре набрало законної сили, у справі №2-184/10 за цивільним позовом Відкритого акціонерного товариства комерційний банк «Надра» в особі Філії ВАТ КБ «Надра» Тернопільське регіональне управління до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про солідарне стягнення заборгованості, вирішено позов задовольнити частково. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ВАТ КБ «Надра» в особі Філії ВАТ КБ «Надра» Тернопільське регіональне управління заборгованість в сумі 130399,25 доларів США, що еквівалентно становить 1 036 856,59грн., 1700 грн. судового збору; 250 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Постановою головного державного виконавця Єрохін О.В. Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області про відкриття виконавчого провадження від 11.07.2016, вирішено відкрити виконавче провадження №51571219 з примусового виконання виконавчого листа №2-184/10, виданого Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області 22.06.2016. по справі №2-184/10.

Постановою Головного державного виконавця Єрохіна О.В. Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області від 18.07.2016 про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження, вирішено приєднати виконавче провадження №51571219 з примусового виконання виконавчого листа №2-184/10, виданого Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області 22.06.2016, до зведеного виконавчого провадження №38565073, котре знаходиться у провадженні Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області.

Так, постановою відповідача при примусовому виконанні виконавчого листа №2-184/10 від 22.06.2016 (ВП №51571219), вирішено прийняти до провадження вказане вище виконавче провадження.

Вищезазначеною постановою від 27.12.2018 у виконавчому провадженні №51571219 про стягнення виконавчого збору, вирішено стягнути з ОСОБА_1 в користь Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області виконавчий збір в розмірі 103880,65 грн.

Так, ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04.12.2020, котра набрала законної сили, по справі №2-184/10, вирішено заяву ОСОБА_2 про заміну сторони виконавчого провадження задовольнити. Замінити стягувача із Відкритого акціонерного товариства комерційного банку «Надра» в особі Філії ВАТ КБ «Надра» Тернопільське регіональне управління на його правонаступника ОСОБА_2 у виконавчому за виконавчим листом, виданими Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області №2-184/10 за цивільним позовом Відкритого акціонерного товариства комерційного банку «Надра» в особі Філії ВАТ КБ «Надра» Тернопільське регіональне управління про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 .

Постановою державного виконавця Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Угрин Зоряною Романівною від 22.04.2021, при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-184/10 від 22.06.2016, вирішено вказаний вище виконавчий лист повернути стягувачу, тобто ОСОБА_2 , зокрема в порядку п.1 ч.І ст.37 Закону України «Про виконавче провадження». Також було вирішено відкрити виконавче провадження щодо стягнення із ОСОБА_1 Тернопільського районного відділу Державної виконавчої Західного міжрегіонального управління юстиції Міністерства м.Івано-Франківськ) виконавчого збору в розмірі 103880,65 грн. 00 коп., зокрема на підставі постанови №51571219 від 27.12.2018.

Щодо незаконності прийняття Постанови №51571219 від 27.12.2018, то суд зазначає наступне.

Державним виконавцем Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Конопадою Мар`яною Іванівною 27.12.2018 не вчинялись дії з примусового виконання рішення суду про стягнення з боржника на користь стягувача (після його заміни) присуджених сум за виконавчим листом №2-184/10, виданого Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області 22.06.2016 по справі №2-184/10 а, а тому у нього не було підстав для стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі, визначеному у спірній постанові.

Позивач наголосив, що у даному випадку фактичного виконання рішення не відбулось, а відтак державним виконавцем безпідставно прийнято постанову про стягнення виконавчого збору у ВП №51571219 в розмірі 103880,65 грн.

Суд наголошує, що для стягнення виконавчого збору необхідна наявність двох умов, а саме: вчинення державним виконавцем дій, направлених на примусове виконання рішення, та фактичне стягнення заборгованості. Позивач вказав, що оскільки примусового виконання рішення фактично не відбулось, сума з боржника стягнута не була, а тому відсутні правові підстави для стягнення з боржника виконавчого збору, і, як наслідок, для винесення постанови про арешт коштів боржника. Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, викладеній у постанові від 18 квітня 2018 року у справі №761/11524/15-ц.

Стягнення виконавчого збору врегульовується ст. 27 ЗУ «Про виконавче провадження». Як видно з матеріалів справи, виконавче провадження №51571219 відкрито 11.07.2016. Відповідно до редакції даного Закону на час виникнення спірних правовідносин, а саме частин першої та другої статті 27 Закону № 1404-VIII (у редакції чинній до 28.08.2018) виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Відтак виконавчий збір мав стягуватися державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувану за виконавчим документом.

Так, в силу положень пункту 1 частини першої статті 37 Закону № 1404-VIII виконавчий документ був повернений стягувачу, з підстав того, що стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа, про що була винесена відповідна Постанова державного виконавця від 22.06.2016.

Але суд звертає увагу на те, що постановою державного виконавця Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Угрин Зоряною Романівною від 22.04.2021, при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-184/10 від 22.06.2016, вирішено вказаний вище виконавчий лист повернути стягувану, тобто ОСОБА_2 .

З 28 серпня 2018 року частину другу статті 27 Закону №1404-VIII змінено, (Законом України №2475-VIII від 03 липня 2018 року) та визначено, що виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Тобто, з урахуванням редакцій Закону №1404-VIII, які були чинними у період існування заборгованості Позивача, база обрахунку виконавчого збору змінювалась.

Так, у період до 28 серпня 2018 року розмір виконавчого збору становив - 10 відсотків фактично стягнутої суми, тоді як, у період після 28 серпня 2018 року розмір виконавчого збору складав - 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню.

Стягувач ОСОБА_2 , відповідно до пункту 1 частини першої статі 37 Закону №1404-VIII, подала письмову заяву про повернення виконавчого документа.

Спірна постанова про стягнення виконавчого збору винесена державним виконавцем 27 грудня 2018 року після повернення виконавчого листа № 2-184/10 від 22.06.2016 стягувачу.

Постановою державного виконавця Тернопільського районного відділу Державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) від 16.04.2021 про відкриття виконавчого провадження №65270375, вирішено відкрити виконавче провадження щодо стягнення із ОСОБА_1 в користь Тернопільського районного відділу Державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) виконавчого збору в розмірі 103880,65 грн. 00 коп., зокрема на підставі Постанови №51571219 від 27.12.2018.

Вищевказана Постанова від 16.04.2021 про відкриття виконавчого провадження №65270375 винесена на підставі Постанови №51571219 від 27.12.2018. Відтак строк пред`явлення Постанови №51571219 від 27.12.2018 до виконання про стягнення виконавчого збору становить три місяці, який був пропущений.

З огляду на пропущення строку на пред`явлення даної Постанови, відкриття 16 квітня 2021 року виконавчого провадження №65270375, є очевидно незаконним, а Постанова державного виконавця Тернопільського районного відділу Державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) від 16.04.2021 про відкриття виконавчого провадження №65270375 підлягає до скасування.

Визначаючись щодо спірних правовідносин, що виникли між сторонами, суд виходив з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною другою статті 25 Закону України від 21 квітня 1991 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 606-XIV; був чинний на дату відкриття виконавчого провадження (11.07.2016) на підставі виконавчого листа Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22.06.2016 № 2-184/10; тут - в останній редакції вказаного Закону) державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п`ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

За текстом частин першої, третьої статті 27 Закону Закон № 606-XIV у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

У разі отримання документального підтвердження про повне виконання рішення боржником до початку його примусового виконання державний виконавець закінчує виконавче провадження в порядку, встановленому цим Законом. Виконавчий збір та витрати, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій, у такому разі з боржника не стягуються.

Відповідно до частини першої статті 28 Закону № 606-XIV у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення, за яким боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавчий збір стягується в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі ста двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі виконання рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки та виконання боржником рішення після закінчення строку для самостійного його виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом.

За частиною третьою статті 28 Закону № 606-XIV постанова про стягнення виконавчого збору виноситься під час першого надходження виконавчого документа державному виконавцю. Під час наступних пред`явлень до виконання виконавчого документа державному виконавцеві виконавчий збір стягується в частині, що не була стягнута під час попереднього виконання.

Відповідно до частин шостої, восьмої статті 28 Закону № 606-XIV у разі завершення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 47, пунктами 2 і 8 частини першої статті 49 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня після завершення (закінчення) такого виконавчого провадження відкриває виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору.

Постанова про стягнення виконавчого збору надсилається боржнику не пізніше наступного робочого дня після її винесення і може бути оскаржена до суду в десятиденний строк.

Відповідно до пункту 6 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404-VIII рішення, які виконувалися органами державної виконавчої служби до набрання чинності цим Законом, продовжують виконуватися цими органами до настання підстав для завершення виконавчого провадження.

За пунктом 7 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404-VIII виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Відповідно до статті 10 Закону № 1404-VIII заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Закону № 1404-VІІІ (у редакції, викладеній згідно із Законом від 03.07.2018 № 2475-VIII) виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Згідно з частиною п`ятою статті 27 Закону № 1404-VIII виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень"; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Частиною дев`ятою вказаної статті передбачено також, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 37 Закону № 1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

Згідно з частиною третьої статті 40 Закону № 1404-VІІІ у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до спірних постанов, виконавчий збір (у розмірі 10 відсотків) державний виконавець розрахував на основі суми, що підлягала примусовому стягненню відповідно до виконавчого листа Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22.06.2016 № 2-184/10, але, як зазначено вище, фактичного стягнена так і не була, навіть частково.

Отож у цій справі спір виник у зв`язку з тим, що державний виконавець виніс постанову про стягнення виконавчого збору за виконання виконавчого документа, за яким сума, що підлягала стягненню, фактично не стягувалася взагалі.

Закон № 1404-VIII є спеціальним законом, що регулює порядок вчинення виконавчих дій. Натомість детально дії виконавців під час вчинення виконавчих дій регламентуються Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 (далі - Інструкція), розробленою відповідно до законів № 1403-VIII і № 1404-VIII, яка визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону № 1404-VIII підлягають примусовому виконанню.

Положення цієї Інструкції суд розглядає як такі, що прийняті відповідно до вимог вказаних законів, та такі, що не можуть їм суперечити, у тому числі встановлювати нові вимоги, які прямо не передбачені законами, на виконання яких ця Інструкція затверджена.

Норми частини третьої статті 40 Закону № 1404-VIII зобов`язують державного виконавця у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстави, передбаченої, зокрема, пунктом 1 частини першої статті 37 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа винести постанову про стягнення виконавчого збору, яка виконується в порядку, встановленому цим Законом.

Вказані положення частини третьої статті 40 Закону № 1404-VIII кореспондуються з нормою абзацу четвертого пункту 8 розділу III Інструкції.

Натомість частина друга статті 27 Закону № 1404-VIII передбачає, що виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

При цьому пункт 21 розділу ІІІ Інструкції встановлює, що у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону № 1404-VІІІ, результати виконання, розмір авансового внеску, який підлягає поверненню стягувачу, а також наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа, передбачені частиною першою статті 40 вказаного Закону.

При закінченні виконавчого провадження, поверненні виконавчого документа стягувачу виконавець залишає у матеріалах виконавчого провадження копію виконавчого документа, а на виконавчому документі ставить відповідну відмітку, у якій зазначаються підстава закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа з посиланням на відповідну норму Закону, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця.

Відмітка на виконавчому документі засвідчується підписом виконавця та скріплюється печаткою.

Виходячи зі змісту наведеної вище норми Інструкції у постанові про повернення виконавчого документа стягувачу виконавець вказує результати виконання (суму, яку фактично стягнуто), а на виконавчому документі робить відповідну відмітку щодо залишку нестягнутої суми та суми стягнутого виконавчого збору. Відтак законодавець, передбачивши зазначені дії виконавця, встановив, що виконавчий збір стягується лише з фактично стягнутої на користь стягувача суми за виконавчим листом.

Крім цього, пунктом 20 розділу ІІІ Інструкції встановлено, що повернення виконавчого документа стягувачу здійснюється за наявності підстав та в порядку, визначеному в статті 37 Закону № 1404-VIII. У постанові про повернення виконавчого документа стягувачу обов`язково роз`яснюється порядок повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Підсумовуючи написане, суд зазначає, що при стягненні виконавчого збору відповідно до частини третьої статті 40 Закону № 1404-VIII без реального стягнення суми боргу з боржника у разі повернення виконавчого документа стягувачу за його заявою створюються умови для стягнення з боржника подвійної суми виконавчого збору або ж стягнення його без реального виконання рішення суду.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 11.03.2020 у справі № 2540/3203/18. А також в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 11 серпня 2021 року справа № 300/3260/20.

Відповідно до статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, відповідають дійсним обставинам та матеріалам справи, ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, належним чином не заперечені відповідачем, а тому підлягають до задоволення в повному обсязі.

Відповідно до вимог статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (частина перша статті 139 КАС України).

Оскільки, позов підлягає до задоволення, то до відшкодування позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає сплачена сума судового збору у розмірі 908,00 грн. згідно квитанції №17884 від 24.05.2021, і на суму 908,00 грн. у відповідності до квитанції №3403 від 31.08.2021.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову від 27.12.2018 головного Державного виконавця Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Конопадої Мар`яни Іванівни ВП№51571219 про стягнення із ОСОБА_1 в користь Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області виконавчий збір в розмірі 103880,65 грн. 00 коп.

Визнати протиправною і скасувати постанову від 16.04.2021 державного виконавця Тернопільського районного відділу Державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Угрин Зоряни Романівни про відкриття виконавчого провадження №65270375.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції сплачений судовий збір в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок, відповідно до квитанції № 17884 від 24.05.2021 та в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок згідно з квитанцією № 3403 від 31.08.2021.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 02 вересня 2021 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_1 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач:

- Тернопільський районний відділ державної виконавчої служби Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місцезнаходження/місце проживання: вул. Київська, 3а,м. Тернопіль,46016 код ЄДРПОУ/РНОКПП 34905338);

третя особа:

- ОСОБА_2 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_1 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_2 ) .

Головуючий суддя Подлісна І.М.