Справа № 815/4872/17
Суддя: Юхтенко Л.Р.
Дата ухвалення: 2021-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/4872/17
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Юхтенко Л.Р.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України (місцезнаходження: 65012, м. Одеса, пров. Штабний, 1) за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача Військова частина НОМЕР_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) про визнання протиправним та скасування наказу від 11.08.2017 року № 78 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності",-

ВСТАНОВИВ:

До суду 22 вересня 2017 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України (місцезнаходження: 65012, м. Одеса, пров.Штабний, 1) про визнання протиправним та скасування наказу від 11.08.2017 року№ 78 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності" з дати його видання.

В ході розгляду справи до участі у справі залучено третю особу, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача Військова частина НОМЕР_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 )

Ухвалою від 10 травня 2018 року суддею Юхтенко Л.Р. прийнято до свого провадження зазначену справу, розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження, та розгляд справи розпочато спочатку.

До суду 30 січня 2020 року від позивача надійшла позовна заява (з уточненням підстав позову в даній адміністративній справі №815/4872/17).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до п. 1 оскаржуваного наказу від 11.08.2017 року №78 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», на ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення «звільнення з військової служби за службовою невідповідністю».

Так, позивач зазначив, що відповідачем в оскаржуваному наказі необґрунтовано та безпідставно стверджується, що позивачем порушено ст. 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, не зазначено, які обов`язки, що визначено ст. 11 Статуту внутрішньої служби збройних Сил України, не виконано позивачем, не зазначено таких складових дисциплінарного проступку, як дії (бездіяльність) позивача, порушення або неналежне виконання покладених на позивача службових обов`язків; вина позивача; наявність причинного зв`язку між діями і порушенням або неналежним виконанням покладених на позивача службових обов`язків.

Також, позивач зазначив, що відповідачем в оскаржуваному наказі необґрунтовано і безпідставно стверджується, що позивачем порушено ст. ст. 12, 37,49 Статуту внутрішньої служби збройних Сил України, ст.ст. 2, 4 , 5 Дисциплінарного Статуту, не зазначено які обов`язки не виконані позивачем, з 02 липня 2016 року виконання службових обов`язків за посадою на позивача не покладено оскільки позивача увільнено з посади та зараховано у розпорядження командувача військово-Морський збройних Сил України згідно з п. 1 наказу № 93 від 02 липня 2016 року.

Окрім того, позивач звернув увагу, що станом на 11 серпня 2017 року, як дату видання оскаржуваного наказу, службове становище позивача не було визначено, оскільки з жовтня 2016 року закінчився двомісячний термін перебування у розпорядженні, що установлений п. 117 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України.

Таким чином, позивач вважає, що без посади та без службових обов`язків як похідними від посади він не міг виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою відповідно до ст. 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та позивач систематично повідомляв про те, що з ним сталося.

Також, позивач зазначив, що в констатуючій частині оскаржуваного наказу протиправно зазначено про досудове розслідування кримінального провадження №000202 від 19.05.2017 року Військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону як підставу притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

На думку позивача, в оскаржуваному наказі та службовому розслідуванні відсутні всі обставини неприбуття до військової частини НОМЕР_1 , зокрема, про відсутність грошового та матеріального забезпечення з жовтня 2016 року, про незабезпеченість житлом за місцем дислокації військової частини НОМЕР_1 , про невизначене місцезнаходження у військовій частині НОМЕР_1 , про відсутність службового приміщення у військовій частині НОМЕР_1 для перебування на протязі робочого дня, про неможливість харчування у військовій частині НОМЕР_1 для відпочинку після закінчення робочого дня, про відсутність будь-яких обов`язків у військовій частині НОМЕР_1 після двох місяців перебування у розпорядженні командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України, що має принципове значення для встановлення поважних причин, що засвідчують відсутність правопорушення та невинуватість позивача.

Враховуючи вищевикладене, позивач вважає, що не вчиняв дисциплінарного проступку, а неприбуття до військової частини НОМЕР_1 відбулося з поважних причин, незалежних від позивача.

До суду 11 жовтня 2019 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач проти задоволення позову заперечував, зазначивши, що на підставі акту службового розслідування №993 від 17.06.2017 року командиром військової частини НОМЕР_1 надано до командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України клопотання про притягнення капітана 3 рангу ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, на підставі якого прийнято наказ №78 від 11 серпня 2017 року, яким накладено дисциплінарне стягнення «звільнення з військової служби за службовою невідповідністю».

Окрім того, відповідач зазначив, що на теперішній час на підставі наказу № 418 від 16.09.2017 року та наказу №226 від 29.09.2017 року позивача звільнено зі Збройних Сил України та виключено зі списків особового складу військової частини, а тому на теперішній час наказ №78 від 11 серпня 2017 року є таким, що втратив чинність, у зв`язку з чим він не може бути оскаржений чи скасований.

До суду 11 лютого 2020 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (з уточненням підстав позову в даній адміністративній справі №815/4872/17), відповідно до якого відповідач заперечував проти заявлених позовних вимог та просив відмовити у їх задоволенні, зазначивши, що позивач з 06.06.2017 року до власного увільнення з посади, жодного разу не виявив бажання повідомити та надати пояснення своєму безпосередньому начальнику, щодо неможливості прибуття на робоче місце, більш того, позивач припинив прибувати до військової частини та виходити на зв`язок. Також відповідач звернув увагу, що військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни.

Крім того, відповідач заначив, що 19.11.2016 року у зв`язку з тим, що капітан 3 рангу ОСОБА_2 припинив отримувати грошове забезпечення та з метою його соціального захисту, командувачем ВМС ЗС України було видано наказ № 164, яким позивача повторно призначено на посаду, яку він займав. Разом з цим, ОСОБА_2 відмовився приймати посаду, встановлену йому наказом, а тому відповідним наказом пункт у наказі № 164, що стосувався позивача, скасовано.

У свою чергу позивачем подано відповідь на відзив (вхід. № ЕП/2480/20 від 16.03.2020 року), відповідно до якої позивач наполягав на задоволенні заявлених позовних вимог, посилаючись на те, що у відзив недостовірно зазначено, що позивач відмовився від прийняття посади за наказом № 164, відповідачем порушений порядок накладення дисциплінарного стягнення, що визначений ст.ст. 83-95 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, а саме: командир військової частини НОМЕР_1 був зацікавленою посадовою особою, оскільки були умисно створені передумови неприбуття позивача до військової частини. На думку позивача, службовим розслідуванням його вину не доведено. Також позивач зазначив, що відповідачем порушено строки накладення дисциплінарного стягнення. Так, відповідно до ч. 1 ст. 87 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові стало відомо про правопорушення, а у разі проведення службового розслідування протягом місяця від дня його закінчення. Службове розслідування закінчене 18.06.2017 року, а дисциплінарне стягнення накладено 11.08.2017 року.

Також, до суду 15 жовтня 2019 року (вхід. № 37506/19) від третьої особи надійшли письмові пояснення, відповідно до яких третя особа зазначила, що службовим розслідуванням було доведено вину капітана 3 рангу ОСОБА_1 та факт відсутності без поважних причин на місці служби з 06.06.2017 року, що полягала у невиконанні сумлінно та чесно військового обов`язку, а також у невиконанні вимог статутів Збройних Сил України, що мало прояв у повторній довготривалій відсутності на службі протягом 2017 року.

Також, третя особа зазначила, що 08 липня 2016 року на підставі наказу командувача Військово-морських сил збройних сил України №93 від 02.07.2016 року командиром військової частини НОМЕР_1 видано наказ № 164, де в п. 9 зазначено, що ОСОБА_1 , який перебуває у розпорядженні командувача Військово- Морських сил Збройних Сил України на термін перебування у розпорядженні командувача Військово- Морських сил Збройних Сил України ОСОБА_1 залишено на всіх видах забезпечення та у списках військової частини НОМЕР_1 та на виконання вищезазначених наказів 21 липня 2016 року видано наказ №137 «Про визначення функціональних обов`язків капітану 3 рангу ОСОБА_1 », де було зазначено функціональні обов`язки військової служби позивачу на час перебування у розпорядженні командувача військово-Морських Сил України та зазначений наказ був предметом судового оскарження, однак апеляційну скаргу позивача було залишено без задоволення.

Таким чином, третя особа зазначила, що позивач, перебуваючи у розпорядженні командувача Військово-морських Сил Збройних Сил України, залишаючись на всіх видах забезпечення та у списках військової частини НОМЕР_1 , при цьому контракт з ним розірвано не було, повинен виконувати обов`язки військової служби та в межах, визначених командиром зазначеної частини, а відтак і повинен прибувати на службу до військової частини.

У період з 06.06.2017 року по 28.09.2017 року позивач повторно протягом року був відсутній на службі без поважних причин, у зв`язку з чим було призначено службове розслідування та на підставі акту службового розслідування наказом № 78 від 11.08.2017 року на ОСОБА_1 було накладено дисциплінарне стягнення «звільнення з військової служби за службовою невідповідністю».

Ухвалою від 12 червня 2018 року зупинено провадження у адміністративній справі №815/4872/17 до набрання законної сили рішенням у справі №815/4134/17 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу №48 від 26.05.2017р. «Про результати службового розслідування».

Ухвалою, занесеною до протоколу підготовчого засідання 27 вересня 2019 року поновлено провадження у справі зі стадії, на якій воно було зупинено, у зв`язку з тим, що відпали підстави для зупинення - рішення у справі №815/4134/17 набрало законної сили.

Ухвалою від 24 жовтня 2019 року продовжено строк підготовчого провадження по справі на 30 днів.

Ухвалою від 24 жовтня 2019 року зупинено провадження у адміністративній справі №815/4872/17 за позовом ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України (місцезнаходження: 65012, м. Одеса, пров. Штабний, 1) за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача Військова частина НОМЕР_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) про визнання протиправним та скасування наказу від 11.08.2017 року,- до одержання додаткових доказів по справі. Призначено наступне підготовче засідання на 20 листопада 2019 року о 14 годині 00 хвилин.

Ухвалою, значеною до протоколу підготовчого засідання 20 листопада 2019 року поновлено провадження у справі зі стадії, на якій воно було зупинено.

Ухвалою від 22 січня 2020 року у задоволенні клопотання позивача про зупинення у справі за позовною заявою ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України (місцезнаходження: 65012, м. Одеса, пров. Штабний, 1) за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача Військова частина НОМЕР_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) про визнання протиправним та скасування наказу від 11.08.2017 року, - відмовлено.

Ухвалою від 25 лютого 2020 року задоволено клопотання позивача про продовження строку на підготовку відповіді на відзив.

Ухвалою від 11 березня 2020 року продовжено розгляд справи №815/4872/17 у закритому судовому засіданні в частині огляду Інструкції, затвердженої наказом Міністерства оброни України від 28.11.2016 року №646 ДСК.

Також, ухвалою від 11 березня 2020 року задоволено клопотання позивача про продовження строку на підготовку відповіді на відзив, - задовольнити. Продовжено позивачу строк на підготовку відповіді на відзив на 5 днів. Призначено наступне підготовче засідання на 16 березня 2020 року о 10 години 00 хвилин.

Ухвалою від 08 квітня 2020 року зупинено провадження у адміністративній справі №815/4872/17 за позовом ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України (місцезнаходження: 65012, м. Одеса, пров. Штабний, 1) за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача Військова частина НОМЕР_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) про визнання протиправним та скасування наказу від 11.08.2017 року, - до завершення обмежувальних протиепідемічних заходів.

Ухвалою,занесеною до протоколу підготовчого засідання 18 лютого 2021 року поновлено провадження у справі зі стадії, на якій воно було зупинено.

Ухвалою від 18 лютого 2021 року у задоволенні клопотання позивача про зупинення провадження у справі №815/4872/17, - відмовлено.

Ухвалою, занесеною до протоколу підготовчого засідання 18 лютого 2021 року закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 30 березня 2021 року 15:00

Ухвалою від 16 квітня 2021 року зупинено провадження у адміністративній справі №815/4872/17 за позовом ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України (місцезнаходження: 65012, м. Одеса, пров. Штабний, 1) за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача Військова частина НОМЕР_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) про визнання протиправним та скасування наказу від 11.08.2017 року,- до поліпшення протиепідемічної ситуації в м. Одесі.

Ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання 10 серпня 2021 року поновлено провадження у справі зі стадії, на якій воно було зупинено та відкладено розгляд справи на 31 серпня 2021 року.

Позивач на відкрите судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином та завчасно, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.

Представники відповідача та третьої особи на відкрите судове засідання не з`явились, повідомлені належним чином та завчасно, про що свідчать звіти від поштового сервера.

Відповідно до ч. 5 ст. 205 КАС України, у разі неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду, якщо неявка перешкоджає розгляду справи. Якщо відповідач наполягає на розгляді справи по суті, справа розглядається на підставі наявних у ній доказів.

Виходячи із змісту спірних правовідносин, враховуючи, що під час підготовчого провадження позивачем надані докази по справі, суд доходить висновку, що неявка позивача не перешкоджає подальшому розгляду та вирішенню справи.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З цих підстав, суд постановив ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання від 31 серпня 2021 року, про продовження розгляду справи у письмовому провадженні на підставі наявних матеріалів.

Вивчивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги, докази, якими вони підтверджуються, відзив на позовну заяву та матеріали пенсійної справи, суд встановив таке.

Матеріалами справи підтверджено, що 08 липня ня 2016 року на підставі наказу командувача Військово-морських сил Збройних сил України №93 від 02.07.2016 року командиром військової частини НОМЕР_1 видано наказ № 164, де в п. 9 зазначено, що ОСОБА_1 , який перебуває у розпорядженні командувача Військово- Морських сил Збройних Сил України на термін перебування у розпорядженні командувача Військово- Морських сил Збройних Сил України ОСОБА_1 залишити на всіх видах забезпечення та у списках військової частини НОМЕР_1 (т.3, а.с. 118).

Командиром військової частини НОМЕР_1 , 21 липня 2016 року видано наказ № 137 «Про визначення функціональних обов`язків капітану 3 рангу ОСОБА_1 », де було визначено функціональні обов`язки військової служби позивачу на час перебування у розпорядженні командувача військово-Морських Сил України (т.3, а.с. 119-121).

Суд встановив, що зазначений наказ був предметом оскарження по справі №815/4146/17 та постановою Одеського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2017 року по зазначеній справі у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу від 21.07.2016 року №137 відмовлено та постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25.10.2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Відповідно до наказу № 164 від 19.11.2016 року Командувача військово-СМорських сил Збройних Сил України, капітана 3 рангу ОСОБА_1 призначено заступником командира батальйону управління по роботі з особовим складом 37 окремого полку зв`язку військово-морських сил Збройних Сил України, ВОС -3410003 (т.3, а.с.122) та згідно наказу №285 від 23.11.2016 року капітану 3 рангу ОСОБА_1 надано три доби для прийому справ та посади з 23 по 25 листопада 2016 року.

Відповідно до наказу №17 від 13.02.2017 року п.1 наказу №93 від 02.07.2016 року викладено у новій редакції, а пункт 10 параграфу 3 наказу командувача військово-морських сил збройних Сил України від 19.11.2016 року №164 скасовано та відповідно до нової редакції п. 1 наказу №93 від 02.07.2016 року визначено, що капітан 3 рангу ОСОБА_1 вважається таким, що перебуває у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 .

Суд встановив, що у період з 03.01.2017 року по 21.04.2017 року ОСОБА_1 був відсутній на місці служби без важних причин, у зв`язку з чим у військовій частині НОМЕР_1 проводилось службове розслідування, за результатами якого правопорушника було притягнуто до дисциплінарної відповідальності та відповідно до наказу №48 від 25.05.2017 року «Про результати службового розслідування» накладено дисциплінарне стягнення «Попередження про неповну службову невідповідність» .

Також, суд встановив, що зазначений наказ скасовано постановою Одеського окружного адміністративного суду від 16 травня 2018 року по справі № 815/4134/17 та постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2019 року скасовано Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 травня 2018 року та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу відмовлено.

На підставі акту службового розслідування № 993 від 17.06.2017 року, відповідно до якого встановлено, що капітан 3 рангу ОСОБА_1 протягом року повторно відсутній на військовій службі за 2017 рік зроблено висновок про те, що ОСОБА_1 ухиляється від військової служби та не бажає виконувати військовий обов`язок, передбачений чинним законодавством, порушує ст..ст. 11, 30. 49 Статуту внутрішньої служби збройних Сил України, ст. 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України та має склад злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та запропоновано направити клопотання про притягнення до дисциплінарної відповідальності (т.1, а.с. 50-52).

Відповідно до наказу командування військово-морських сил Збройних Сил України №78 від 11.08.2017 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», у звязку з тим, що каптана 3 рангу з 06.06.2017 року і до тепер до військової частини НОМЕР_1 не прибуває та на зв`язок не виходить, його місце перебування невідомо, що набуло систематичного характеру, протягом 2017 року другий випадок відсутності на військовій службі та стало наслідком особистої недисциплінованості та його низьких морально-психологічних якостей, а тому за порушення вимог ст.ст. 11,12, 37, 49 Статуту Внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст.2,4, 5 Дисциплінарного статуту збройних Сил України, невихід на службу без поважних причин з 06.06.2017 року і дотепер, на капітана 3 рангу ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення «звільнення з військової служби за службовою невідповідністю» (а.с. 48-49).

Також, відповідно до наказу №140 від 16.06.2017 року капітану 3 рангу ОСОБА_1 призупинено виплату грошового забезпечення з 06.06.2017 року та згідно наказу №225 від 28.09.2017 року поновлено виплату грошового забезпечення з 28 вересня 2017 року (т.3, а.с. 126-127).

Не погоджуючись із зазначеним наказом№78 від 11.08.2017 року, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Проаналізувавши положення чинного законодавства, обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не належать задоволенню повністю, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV затверджено Статуту внутрішньої служби збройних Сил України, який визначає загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах.

Статутом керуються всі військові частини, кораблі, управління, штаби, організації, установи і військові навчальні заклади Збройних Сил України (далі - військові частини).

Обов`язки посадових осіб, не зазначені в цьому Статуті, визначаються відповідними порадниками та положеннями.

Статтею 11 цього Статуту визначено, що необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки:

свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок;

бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим;

беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини;

постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України;

знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно;

дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України;

поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини;

бути пильним, суворо зберігати державну таємницю;

вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання;

виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни;

додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV затверджено Дисциплінарний Статуту Збройних Сил України, який визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.

Відповідно до ст. ст. 1-2 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.

Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Згідно з ст.4 Статуту, військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця:

додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів;

бути пильним, зберігати державну таємницю;

додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство;

виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету;

поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків;

не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Так, суд встановив, що підставою для видання оскаржуваного наказу стали висновки службового розслідування, призначеного з метою з`ясування причин та умов, що сприяли відсутності на військовій службі капітана 3 рангу ОСОБА_1 протягом трьох місяців.

Під час проведення службового розслідування враховано, що ОСОБА_1 на момент службового розслідування перебуває у розпорядженні командира Військової частини НОМЕР_1 відповідно до наказу Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України від 13.02.2017 року №164.

У період з 06.06.2017 року під час ранкового шикування виявлено відсутність капітана 3 рангу ОСОБА_1 , який протягом робочого дня на службу не з`явився, про що зроблено письмову доповідь на ім`я військового прокурора Одеського гарнізону.

14 червня 2017 року повторно надана письмові доповідь на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 про відсутність на військовій службі капітана 3 рангу ОСОБА_1 .

Станом на 15 червня 2017 року капітан 3 рангу ОСОБА_3 так не з`явився на військовій службі.

З приводу обставин відсутності на службі ОСОБА_1 відмовився надати пояснення та зазначити причини і умови, за яких відбулось не прибуття до військової частини.

Разом з цим, 08 червня 2017 року під час судового процесу за позовом капітана 3 рангу Дисяка до військової частини НОМЕР_1 у справі № 815/6013/16 повідомлено каптана 3 рангу ОСОБА_1 про те, йому необхідно повернутись до військової частини з метою виконання обов`язків військової служби та пояснити причини своєї відсутності на військовій службі, оскільки в діях капітана 3 рангу ОСОБА_1 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.

Однак, вказане капітан 3 рангу ОСОБА_1 не врахував, та відмовився від підписання наказу № 80 від 12 червня 2017 року «Про призначення службового розслідування» та надання пояснень, про що складено відповідну довідку.

Зазначені обставини стали підставою для характеризування капітана 3 рангу ОСОБА_1 таким, що постійно знаходить безліч причин аби ухилитись від виконання своїх прямих службових обов`язків. ОСОБА_1 як офіцер зарекомендував себе з негативного боку, із виконанням посадових обов`язків в повній мірі не справлявся, у перебуванні на службі не зацікавлений, є недисциплінованим, схильним до суперечок, кримінальних правопорушень тощо.

На підставі наведеного органом розслідування зроблено висновок про те, що вказаний випадок став можливим внаслідок особистої недисциплінованості, порушення вимог ст. 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, яка вимагає від усіх військовослужбовців сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, дорожити честю і гідністю військовослужбовця ЗС України та статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, яка зобов`язує військовослужбовця додержуватись Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, бути пильним, зберігати державну і військову таємницю; зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, поводитись з гідністю і честю, не допускати самому і стримувати інших від негативних вчинків.

Разом з цим, у висновку зазначено, що в діях капітана 3 рангу ОСОБА_1 наявні ознаки складу злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, тобто самовільне залишення військової частини в особливий період.

У зв`язку із чим, запропоновано про явні ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, в діях капітана 3 рангу ОСОБА_1 повторно повідомити Військову прокуратуру Одеського гарнізону Південного регіону України, начальника Південного територіального управління Військової служби правопорядку та надати копії матеріалів службового розслідування.

За порушення вимог ст.ст. 11, 130,49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 року №548-ХІV, та ст.ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 року №551-ХІV, капітана 3 рангу ОСОБА_1 притягнути до дисциплінарної відповідальності у відповідності до вимог чинного законодавства.

Оцінюючи надані сторонами докази, суд виходить із застосування таких норм права.

Так, відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 року №2232-XII, військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту, посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Згідно із ч. 4 ст. 2 Закону України від 25.03.1992 року №2232-XII, порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст.ст. 11, 12 Закону України "Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України" від 24.03.1999 року №548-XIV, необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України, покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

Про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові.

Згідно із ст. 16 Статуту від 24.03.1999 року №548-XIV, кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків віддання явно злочинного наказу, і ставитися до нього з повагою.

Начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником.

Згідно із ст. 37 Статуту від 24.03.1999 року №548-XIV, військовослужбовець після отримання наказу відповідає: "Слухаюсь" і далі виконує його. Для того, щоб переконатися, чи правильно підлеглий зрозумів відданий наказ, командир (начальник) може зажадати від нього стисло передати зміст наказу. Підлеглий має право звернутися до командира (начальника) з проханням уточнити наказ.

Військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін.

Про виконання або невиконання наказу військовослужбовець зобов`язаний доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому командирові (начальникові), а також вказати причини невиконання наказу або його несвоєчасного (неповного) виконання. Якщо військовослужбовець розуміє, що він неспроможний виконати наказ своєчасно та у повному обсязі, він про це зобов`язаний доповісти вищезазначеним особам негайно.

Приписами ст. 49 Статуту від 24.03.1999 року №548-XIV передбачено, що військовослужбовці повинні постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язані завжди пам`ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні Сили України в цілому.

Усі військовослужбовці повинні під час зустрічі (обгону) вітати один одного, додержуючись правил, визначених Стройовим статутом Збройних Сил України. Військове вітання - це вияв взаємної поваги і згуртованості військовослужбовців.

Згідно із ст. 26 Статуту від 24.03.1999 року №548-XIV, військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

При цьому слід зазначити, що згідно із ст.ст. 1, 2, 4 Закону України "Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України" від 24.03.1999 року №551-XIV, військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Відповідно до ст. 5 Дисциплінарного статуту від 24.03.1999 року №551-XIV за стан дисципліни у військовому з`єднанні, частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення.

Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків.

Кожний військовослужбовець зобов`язаний сприяти командирові у відновленні та постійному підтриманні порядку й дисципліни.

Згідно із ст.ст. 84, 85 Дисциплінарного статуту від 24.03.1999 року №551-XIV прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

У кожному випадку вчинення корупційного правопорушення або невиконання військовими посадовими особами вимог Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції" з метою виявлення причин та умов, що сприяли його вчиненню, службове розслідування призначається командиром самостійно або проводиться за його рішенням за поданням спеціально уповноваженого суб`єкта у сфері протидії корупції.

Службове розслідування призначається письмовим наказом командира, який вирішив притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром, доручено офіцерові чи прапорщикові (мічманові), а у разі вчинення правопорушення солдатом (матросом) чи сержантом (старшиною) - також сержантові (старшині).

Вказані положення закону кореспондуються із приписами Інструкції про порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 15.03.2004 року №82 (який діяв на момент виникнення спірних правовідносин).

Разом з цим, відповідно до п.п. 1.2 п. 1 Інструкції від 15.03.2004 року №82 (яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) службове розслідування проводиться у разі: невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, що загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення або заподіяло матеріальну чи моральну шкоду; невиконання або недбалого ставлення до виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини; неправомірного застосування військовослужбовцем фізичної сили, зброї або інших засобів ураження до інших військовослужбовців чи цивільного населення; порушення правил несення вартової (вахтової) або внутрішньої служби, що могло спричинити тяжкі наслідки; недозволеного розголошення змісту або втрати службових документів.

Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових осіб.

Згідно із п.п. 1.3, 1.4 п. 1 Інструкції від 15.03.2004 року №82 (яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин), рішення про проведення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення.

Інші посадові особи у разі необхідності клопочуть за підпорядкованістю про призначення службового розслідування.

Посадові особи у разі виявлення правопорушення зобов`язані негайно повідомити про це командира (начальника), до компетенції якого входить призначення розслідування.

Відповідно до п.п. 1.5, 1.6 п. 1 Інструкції від 15.03.2004 року №82 (яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин), службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який вирішив притягнути військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. У наказі зазначаються підстави для призначення розслідування, особа (якщо вона встановлена), стосовно якої воно має бути проведено, термін проведення та посадові особи, яким доручено його провадження.

Службове розслідування може бути проведено особисто командиром (начальником) чи доручено іншій посадовій особі.

Службове розслідування має бути завершено протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено посадовою особою, якою він призначений, або старшим начальником, але не більше як на один місяць.

У термін службового розслідування не включається час перебування військовослужбовця, стосовно якого проводиться розслідування, у відпустці або на лікуванні.

За правилами п.п. 2.1, 2.2, 2.3 п. 2 Інструкції від 15.03.2004 року №82 (яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин), особам, які проводять службове розслідування, надається право: отримувати від військовослужбовців та працівників усні чи письмові пояснення, необхідні документи, довідки, консультативні та експертні висновки; ознайомлюватися і вивчати, в тому числі з виїздом на місце події, відповідні документи, у разі потреби знімати з них копії та долучати до матеріалів службового розслідування; отримувати інформацію, пов`язану із службовим розслідуванням, від юридичних і фізичних осіб з дотриманням вимог чинного законодавства на підставі запиту посадової особи, яка призначила службове розслідування, чи інших уповноважених осіб відповідно до вимог законодавства України.

Особа, стосовно якої проводиться службове розслідування, має право давати усні та письмові пояснення, робити заяви, подавати документи і порушувати клопотання про витребування та залучення нових документів, опитування відповідних осіб, проведення додаткових ревізій.

У разі відмови надати пояснення військовослужбовцем, стосовно якого проводиться службове розслідування, посадовою особою, що його проводить, складається відповідна довідка. Зміст такої довідки засвідчується підписами двох свідків цього факту.

При цьому згідно із п. 3 Інструкції від 15.03.2004 року №82 (яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин), розслідуванням повинно бути встановлено: наявність чи відсутність події, з приводу якої було призначено розслідування, та її обставини (час, місце) і наслідки; осіб, з вини яких трапилася подія, та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли шкідливим наслідкам або створювали загрозу для їх спричинення; наявність причинного зв`язку між подією, з приводу якої було призначено службове розслідування, та неправомірними діями військовослужбовця; конкретні неправомірні дії військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; вимоги чинного законодавства чи інших нормативно-правових актів та керівних документів, які було порушено; ступінь вини кожної з осіб, причетних до правопорушення; форму вини (навмисно чи з необережності) та мотиви протиправної поведінки військовослужбовця і його ставлення до скоєного; умови та причини, що сприяли правопорушенню; чи вчинено правопорушення під час виконання військовослужбовцем службових обов`язків.

Згідно з приписів п.п. 4.1, 4.2, 4.3 п. 4 Інструкції від 15.03.2004 року №82 (яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин), за результатами службового розслідування складається акт, що підписується особами, якими воно проводилося після чого подається на розгляд посадовій особі, яка призначила розслідування.

Відповідно до п.п. 5.1, 5.2 п. 5 Інструкції від 15.03.2004 року №82 (яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) посадова особа, яка призначала службове розслідування, розглядає у 10-денний термін акт та всі інші матеріали службового розслідування і приймає відповідне рішення.

Про прийняте рішення повідомляється військовослужбовцю, стосовно якого проводиться службове розслідування.

Аналіз наведених правових норм показав, що проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців регулюється законами, відповідними положеннями про проходження військової служби та іншими нормативно-правовими актами.

При цьому військовий обов`язок ґрунтується, у тому числі, на необхідності виконання завдань оборони України, непорушного додержання військовослужбовцями Конституції України та законів України, відданому служінні Українському народові, сумлінному і чесному виконанні військового обов`язку, беззастережному виконанні наказів командирів (начальників), підтриманні порядку і дисципліни, попередженні військовослужбовцем про обставини, що стосуються виконання ним службових обов`язків, свого безпосереднього начальника, обов`язковому виконанні службових обов`язків, що визначають обсяг виконання завдань, доручених за посадою.

Водночас, недотримання військовослужбовцем законів, статутів, інших правових актів, що визначають порядок проходження військової служби, є наслідком застосування відповідальності, у тому числі, у вигляді накладення дисциплінарних стягнень.

Встановлення обставин, що призвели до відповідних правопорушень, здійснюється за результатом службового розслідування, метою якого є повне дослідження підстав, що призвели до правопорушення, ступеню вини з урахуванням попередньої поведінки порушника, уточнення умов, що сприяли вчиненню правопорушення, тощо.

Так, наказом від 02.07.2016 року №93 (по особовому складу) позивача звільнено з посади заступника командира батальйону управління по роботі з особливим складом 37 окремого полку зв`язку Військово-Морських Сил Збройних Сил України та відповідно до вимог п. 116 Положення про проходження громадянином України військової служби у Збройних Сил України визнано таким, що перебуває у розпорядженні Командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України.

Також, наказом визначено, що на термін перебування у розпорядженні Командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України Дисяк Д.В. залишається на всіх видах забезпечення та у списках 37 окремого полку зв`язку Військово-Морських Сил Збройних Сил України та виконує обов`язки військової служби в межах визначених командиром 37 окремого полку зв`язку Військово-Морських Сил Збройних Сил України.

Отже, на час перебування позивача в розпорядженні Командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України Дисяк Д.В. зобов`язаний виконувати обов`язки військової служби, визначені командиром 37 окремого полку зв`язку Військово-Морських Сил Збройних Сил України.

Також, на виконання наказу Командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України №93 від 02.07.2016 року (по особовому складу) Командир військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) 21.07.2016 року видав наказ №137 "Про визначення функціональних обов`язків капітану 3 рангу ОСОБА_1 "

Згідно з Додатку до вказаного наказу (функціональні обов`язки капітана 3 рангу ОСОБА_1 , на час перебування у розпорядженні командувача ВМС ЗС України) капітан 3 рангу ОСОБА_1 зобов`язаний: неухильно виконувати накази та розпорядження командира полку та заступника командира полку по роботі з особовим складом - начальника відділення; щоденно до 16:30 відпрацьовувати особистий план роботи на наступний день та надавати його на затвердження заступнику командира полку по роботі з особовим складом - начальнику відділення; щоденно в післяобідній час протягом 20 хвилин інформувати військовослужбовців полку про суспільно-політичну обстановку в Україні, воєнну політику держави та завдання Збройних Сил України; щоп`ятниці проводити та надавати на ім`я заступника командира полку по роботі з особовим складом - начальника відділення аналіз суспільно-політичної, соціально-економічної та релігійної обстановки в районі дислокації військової частини; проводити воєнно-ідеологічну підготовку з особовим складом взводу - матеріально технічного забезпечення; періодично перевіряти правильність ведення особових справ особового складу строкової служби; за вказівкою проводити та обробляти результати військово-соціальних досліджень; розробляти план проведення вихідних, святкових та неробочих днів полку та щонеділі проводити годину культурно-освітньої роботи з особовим складом строкової служби полку; контролювати своєчасність доставки і видачі особовому складу періодичних видань, поштових відправлень; вести облік злочинів, правопорушень,, надзвичайних подій та дисциплінарних провинностей, вчинених особовим складом полку; проводити щомісяця звірку з ПТУ ВСП та готувати аналітичні довідки щодо стану військової дисципліни; щоденно в кінці робочого дня доповідати заступнику командира полку по роботі з особовим складом - начальнику відділення про проведені заходи.

Вказаний наказ оголошений капітану 3 рангу ОСОБА_1 22.07.2016 року, що підтверджується його підписом на аркуші доведення змісту зазначеного рішення.

Таким чином, суд доходить висновку, що на позивача були покладені чіткі функціональні обов`язки, які він мав виконувати, виходячи з вищенаведених приписів норм права.

А тому посилання позивача на те, на дату 11 серпня 2017 року, його службове становище не було визначено, оскільки з жовтня 2016 року закінчився двомісячний термін перебування у розпорядженні, що установлений п. 117 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, та позивач без посади та без службових обов`язків не міг виконувати службові обов`язки, відхиляються судом, оскільки такі доводи спростовані вищенаведеними встановленими судом обставинами.

Суд зазначає, що виконання вказаних функціональних обов`язків вимагало від капітана 3 рангу ОСОБА_2 прибуття на військову службу.

Однак, матеріалами справи підтверджено, що капітан 3 рангу ОСОБА_2 з 06.06.2017 року і до прийняття оскаржуваного наказу до військової частини НОМЕР_1 не прибував.

Позивачем не надані докази на спростування цих обставин.

Відповідно до ч. 9 ст. 6 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 року №2232-XII, порядок проходження військової служби військовослужбовцями, які не обіймають військових посад, установлюється положеннями про проходження військової служби.

Згідно із абз.абз. 20, 21, 23, 24 п. 116 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого указом Президента України від 10.12.2008 року №1153/2008, військовослужбовці звільняються з посад та зараховуються в розпорядження посадових осіб наказами командирів (начальників), які мають право призначення на ці посади.

Військовослужбовці, які зараховані в розпорядження відповідно до підпунктів 1 - 12 1 цього пункту, продовжують проходити військову службу згідно з цим Положенням, виконуючи обов`язки військової служби в межах, визначених посадовою особою, у розпорядженні якої вони перебувають.

Військовослужбовець, якого звільнено з посади, вважається таким, що перебуває у розпорядженні відповідного командира (начальника) військової частини, у списках якої він перебуває, з дня, що настає за днем звільнення, та до дня, з якого він приступив до виконання обов`язків за новою військовою посадою, на яку його призначено (до дня зарахування у розпорядження посадової особи, яка має право призначення на посаду).

Матеріальне та грошове забезпечення військовослужбовців, зарахованих у розпорядження відповідних командирів (начальників), здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

При цьому, як показали обставини справи, командиром 37 окремого полку зв`язку Військово-Морських Сил Збройних Сил України не приймалось інших розпоряджень, що стосуються змін у підпорядкуванні ОСОБА_1 .

Стосовно доводів позивача, що в оскаржуваному наказі та службовому розслідуванні відсутні всі обставини неприбуття до військової частини НОМЕР_1 , зокрема, про відсутність грошового та матеріального забезпечення з жовтня 2016 року, про незабезпеченість житлом за місцем дислокації військової частини НОМЕР_1 , про невизначене місцезнаходження у військовій частині НОМЕР_1 , про відсутність службового приміщення у військовій частині НОМЕР_1 для перебування на протязі робочого дня, про неможливість харчування у військовій частині НОМЕР_1 для відпочинку після закінчення робочого дня, про відсутність будь-яких обов`язків у військовій частині НОМЕР_1 після двох місяців перебування у розпорядженні командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України, що має принципове значення для встановлення поважних причин, що засвідчують відсутність правопорушення та невинуватість позивача, суд зазначає таке.

Так, з матеріалів справи суд встановив, що у спірний період виплата позивачу грошового забезпечення зупинена на час не з`явлення на службу та поновлена на підставі наказу командира військової частини у зв`язку із поверненням позивача до військової частини, що відповідає положенням п. 34.4 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам військовослужбовцям, затвердженого наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 року №260, а тому судом відхиляються доводи щодо відсутності матеріального забезпечення.

Крім того, суд зазначає, що наведені позивачем причини невиходу на службу не є поважними, оскільки це були свідомі дії позивача, безпосередньо залежали від його волевиявлення, наведені позивачем причини не є об`єктивно непереборними, які виникли незалежно від волі позивача.

Будь-яких інших поважних причин неприбуття на військову службу позивачем протягом розгляду справи та під час проведення службового розслідування не наведено.

Таким чином, враховуючи те, що ОСОБА_1 не дотримано вимог щодо проходження військової служби оформлене відповідними доповідями командира батальйону, та не прибуття на службу у період з червня 2017 року по вересень 2017 року було повторно протягом року, що не заперечується самим позивачем, суд доходить висновку, що відповідачем правомірно прийнято наказ від 11.08.2017 року №78 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», яким на ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення «звільнення з військової служби за службовою невідповідністю».

Стосовно посилання позивача на порушення відповідачем строку накладення дисциплінарного стягнення, встановленого ч. 1 ст. 87 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 87 Статуту, дисциплінарне стягнення не може бути накладене після шести місяців з дня вчинення правопорушення. До зазначеного строку не зараховується час перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці, а також час відсутності на службі без поважних причин.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач був відсутній на службі без поважних причин, а тому суд доходить висновку, що відповідачем не порушено вимоги ст. 87 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що наказ про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності прийнятий з урахуванням всіх обставин, що вплинули на правопорушення, із повним дотриманням вимог законодавства, що регулюють спірні правовідносини, поважність причин неприбуття на службу не доведена позивачем ні під час службового розслідування, ні під час судового розгляду, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

З огляду на те, що такі судові витрати відповідачем не понесені, та позивач звільнений від сплати судового збору, жодні судові витрати не належать розподілу та відшкодуванню за рахунок Державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6, 12, 72, 77,90, 139, 246, 255,295,297 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України (місцезнаходження: 65012, м. Одеса, пров. Штабний, 1) за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача Військова частина НОМЕР_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) про визнання протиправним та скасування наказу від 11.08.2017 року № 78 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності",- відмовити в повному обсязі.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст. ст. 295,297 КАС України, з урахуванням п.п.15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України, п. 3 Розділу IV Прикінцеві положення КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя Л.Р. Юхтенко

.