Справа № 380/2879/21
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2021 рокуЛьвівСправа № 380/2879/21 пров. № А/857/12588/21
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача: Гінди О.М.,

суддів: Ніколіна В.В., Пліша М.А.,

за участю секретаря судових засідань - Михальської М.Р.,

розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу Львівської обласної прокуратури на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 травня 2021 року (головуючий суддя: Кравців О.Р., місце ухвалення - м. Львів) у справі за адміністративним позовом керівника Червоноградської окружної прокуратури до Великомостівської міської ради Сокальського району Львівської області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії, -

встановив:

керівник Червоноградської окружної прокуратури, 13.05.2021 звернувся до суду з позовом, в якому просив: - визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не утворення у складі виконавчих органів ради служби у справах дітей; - зобов`язати відповідача виконати у повному обсязі визначені законодавством повноваження, спрямовані на утворення у складі виконавчих органів ради служби у справах дітей.

Обґрунтовує позов тим, що у порушення вимог законодавства у сфері охорони дитинства щодо захисту прав дітей, у складі відповідних виконавчих органів Великомостівської міської ради не утворено службу у справах дітей. На цей час функції щодо дотримання прав та законних інтересів дітей, які знаходяться на території Великомостівської міської ради, виконує служба у справах дітей Сокальської районної державної адміністрації. Враховуючи вимоги законодавства України, органи місцевого самоврядування зобов`язані здійснювати повноваження з питань захисту прав дітей, які є мешканцями громади та утворити для цього у складі відповідних виконавчих органів службу у справах дітей. Бездіяльність відповідача полягає у не створенні відповідного органу - служби у справах дітей, яка повинна забезпечувати реалізацію державної політики щодо захисту прав дитини на території вказаної ради, що є порушенням вимог Закону України «Про охорону дитинства» та Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», та ставить під загрозу забезпечення прав вразливих категорій дітей, зокрема щодо здійснення їх обліку, визначення місця проживання, встановлення та припинення опіки та піклування, призначення опікуна, піклувальника тощо.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 17 травня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Із цим рішенням суду першої інстанції не погодилася Львівська обласна прокуратура та оскаржила його в апеляційному порядку. Вважає необґрунтованим, таким, що прийняте з порушенням норм матеріального права, а тому просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким повністю задовольнити позовні вимоги.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, апелянт покликається на аналогічні підстави викладені в позовній заяві.

Позивач, 23.07.2020 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Представник апелянта Пиць Н.В., у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримала, пояснення надала аналогічні викладеним в апеляційній скарзі. Просить апеляційну скаргу задовольнити, а судове рішення скасувати та задовольнити позовні вимоги.

Представники відповідача Данильчук О.О. та Рачинська А.І., у судовому засіданні, апеляційну скаргу не визнали, просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, представника скаржника та представників відповідачів перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що Червоноградською окружною прокуратурою Львівської області у межах наданих повноважень, відповідно до ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», вивчено інформацію Великомостівської міської ради та служби у справах дітей Сокальської РДА, викладену у відповіді голови Великомостівської міської ради від 21.12.2020 № 2105/02-09 та листі Служби у справах дітей Сокальської районної державної адміністрації від 29.01.2021 № 74/01-11, щодо додержання вимог законодавства у сфері охорони дитинства щодо захисту прав дітей, та встановлено, що до Великомостівської об`єднаної територіальної громади, яка створена 14.12.2017, входить 6 населених пунктів Сокальського району, на території яких проживає 2891 дитина, у тому числі 57 дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, 18 дітей, які опинилися у складних життєвих обставинах. Крім цього, на території Великомостівської міської ради діє Благодійна організація Благодійний фонд «Соціально-реабілітаційний центр опіки дітей «Дитячі Стежинки», в якому перебуває 22 дитини; функціонує 1 дитячий будинок сімейного типу, переміщений із Луганської області, в якому виховується 6 дітей; функціонує 1 прийомна сім`я, в якій перебувають 3 дитини, позбавлені батьківського піклування та являються дітьми з інвалідністю, а також проживає 7 усиновлених дітей.

На даний час функції щодо дотримання прав та законних інтересів дітей, які знаходяться на території Великомостівської міської ради, виконує служба у справах дітей Сокальської районної державної адміністрації.

Проте, на думку позивача, у порушення вимог законодавства у сфері охорони дитинства щодо захисту прав дітей, у складі відповідних виконавчих органів Великомостівської міської ради не утворено службу у справах дітей.

Вважаючи протиправною бездіяльність Великомостівської міської ради щодо не утворення служби у справах дітей у складі відповідних виконавчих органів, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що утворення у складі виконавчих органів Великомостівської міської ради служби у справах дітей є виключно дискреційним повноваженням Великомостівської міської ради.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Статтею 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 № 280/97-ВР (далі Закон № 280/97-ВР), визначено питання, вирішення яких віднесено до компетенції виконавчих органів місцевого самоврядування.

Так, зокрема, відповідно до п. п. 2-1, 3, 4, 5 п. «б» ч. 1 ст. 34 Закону № 280/97-ВР, до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належат належать повноваження щодо: вирішення відповідно до законодавства питань надання соціальних послуг особам та сім`ям з дітьми, які перебувають у складних життєвих обставинах та потребують сторонньої допомоги; забезпечення утримання та виховання дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах; вирішення відповідно до законодавства питань про надання пільг і допомоги, пов`язаних з охороною материнства і дитинства; вирішення у встановленому законодавством порядку питань опіки і піклування;

Відповідно до Закону № 280/97-ВР виконавчі органи сільських, селищних, міських рад крім повноважень, передбачених цим Законом, здійснюють й інші надані їм законом повноваження.

Статтею 1 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 № 2402-ІІІ передбачено, що забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити. Охорона дитинства - система державних та громадських заходів, спрямованих на забезпечення повноцінного життя, всебічного виховання і розвитку дитини та захисту її прав.

Згідно зі статтями 5, 8 Закону України «Про охорону дитинства» місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до їх компетенції, визначеної законом, забезпечують: проведення державної політики у сфері охорони дитинства, розроблення і здійснення галузевих та регіональних програм поліпшення становища дітей, підтримки сімей з дітьми, вирішення інших питань у цій сфері; розвиток мережі навчальних закладів, закладів охорони здоров`я, соціального захисту, а також позашкільних навчальних закладів, діяльність яких спрямована на організацію дозвілля, відпочинку і оздоровлення дітей, зміцнення їх матеріально-технічної бази; вирішення питань щодо забезпечення прав дітей, встановлення опіки і піклування, створення інших, передбачених законодавством, умов для виховання дітей, які внаслідок смерті батьків, позбавлення батьків батьківських прав, хвороби батьків чи з інших причин залишилися без батьківського піклування, а також для захисту особистих і майнових прав та інтересів дітей; організацію безкоштовного харчування дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, дітей з особливими освітніми потребами, які навчаються у спеціальних і інклюзивних класах, та учнів 1-4 класів загальноосвітніх навчальних закладів із сімей, які отримують допомогу відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям»; можуть забезпечувати пільговий проїзд учнів, вихованців, студентів до місця навчання і додому у порядку та розмірах, визначених органами місцевого самоврядування, та передбачати на це відповідні видатки з місцевих бюджетів; вирішення питань про надання пільг та державної допомоги дітям та сім`ям з дітьми відповідно до законодавства; контроль за дотриманням в ігрових залах, комп`ютерних клубах, відеотеках, дискотеках, інших розважальних закладах та громадських місцях правопорядку та етичних норм стосовно дітей; вжиття інших заходів щодо охорони дитинства, віднесених до їх компетенції законодавством України.

Аналіз наведених правових норм надає підстави суду апеляційної інстанції для висновку, що обов`язок органів державної влади та місцевого самоврядування полягає у створенні в межах визначених законом повноважень умов для комфортного та безпечного життя дитини, отримання освіти, соціального захисту, всебічного розвитку тощо, у тому числі шляхом створення у своїй структурі відповідних органів, які безпосередньо здійснюють вказані повноваження. При цьому особливий захист гарантується дітям-сиротам та дітям, позбавленим батьківського піклування.

Цей висновок узгоджується з правовою позицією, що міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 18 жовтня 2018 року у справі № 822/3692/17, від 15 жовтня 2019 року у справі № 810/3894/17, від 5 листопада 2019 року у справі № 804/4585/18, від 11 серпня 2020 року у справі № 810/2903/18, від 28 січня 2021 року у справі № 380/3398/20.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про добровільне об`єднання територіальних громад» від 05.02.2015 № 157-VIIІ (далі - Закону № 157-VIIІ), суб`єктами добровільного об`єднання територіальних громад є суміжні територіальні громади сіл, селищ, міст. Об`єднана територіальна громада, адміністративним центром якої визначено місто, є міською територіальною громадою, центром якої визначено селище, - селищною, центром якої визначено село, - сільською.

Згідно ч. 4 ст. 4 Закону № 157-VIIІ, найменування об`єднаної територіальної громади, як правило, є похідним від найменування населеного пункту (села, селища, міста), визначеного її адміністративним центром.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що у зв`язку з розширенням повноважень сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад щодо провадження діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, постановами КМУ від 15.11.2017 № 877 та від 11.04.2018 № 301 внесені зміни до Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини (постанова КМУ від 24.09.2008 № 866), згідно із якими сільські, селищні, міські ради об`єднаних територіальних громад мають самостійно здійснювати діяльність, пов`язану із захистом прав дитини, зокрема передано об`єднаним територіальним громадам повноваження стосовно влаштування під опіку дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування.

З урахуванням наведеного, об`єднані територіальні громади можуть самостійно здійснювати діяльність, пов`язану із захистом прав дитини.

Наказом Міністерства соціальної політики України від 14.06.2018 № 890 затверджено Методичні рекомендації щодо організації та забезпечення діяльності об`єднаної територіальної громади у сфері соціального захисту населення та захисту прав дітей, згідно з п.1.1. яких передбачено, що з метою забезпечення виконання повноважень у сфері соціального захисту населення та захисту прав дітей у виконавчому органі сільської, селищної, міської ради об`єднаної територіальної громади рекомендовано за рішенням сесії відповідної громади, зокрема, утворити (ввести до штатного розпису) службу у справах дітей як юридичну особу, підпорядковану голові сільської, селищної, міської ради.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що наведені Методичні рекомендації носять виключно рекомендаційний характер щодо утворення служби у справах дітей як юридичну особу.

Постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2018 № 800 затверджено Порядок взаємодії органів державної влади, органів місцевого самоврядування, закладів та установ під час забезпечення соціального захисту дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, у тому числі таких, що можуть загрожувати їх життю та здоров`ю, та внесені зміни до Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини (постанова Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 № 866), якими визначено органами опіки та піклування, зокрема, виконавчі органи міських, сільських, селищних рад, у тому числі об`єднаних територіальних громад, які провадять діяльність із соціального захисту дітей.

Відповідно до п. 3 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини органами опіки та піклування, зокрема, виконавчі органи міських, сільських, селищних рад, у тому числі об`єднаних територіальних громад, які провадять діяльність із соціального захисту дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, у тому числі забезпечення їх права на виховання у сім`ї, надання статусу дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій і збройних конфліктів, влаштування дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, встановлення опіки та піклування над дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, із захисту особистих, майнових і житлових прав дітей.

Згідно п. п. 13, 14 цього Порядку облік дітей, які залишились без батьківського піклування, здійснює служба у справах дітей за місцем проживання батьків дитини або одного з них, з яким проживала дитина до настання обставин, за яких вона залишилася без піклування батьків, незалежно від місця виявлення дитини, а дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, - служба у справах дітей за місцем походження дитини. Відомості про дитину, яка залишилась без батьківського піклування, збираються службою у справах дітей протягом 10 днів після надходження повідомлення про таку дитину. Служба у справах дітей на підставі зібраних відомостей про дитину приймає рішення, яке оформлюється наказом про взяття її на первинний облік дітей, які залишились без батьківського піклування, дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування (далі - первинний облік), і вносить дані про таку дитину до книги первинного обліку. Дитина вважається такою, що взята на первинний облік, з дати прийняття такого рішення. Після взяття дитини на первинний облік служба у справах дітей складає та затверджує індивідуальний план соціального захисту дитини, залишеної без батьківського піклування, дитини-сироти, дитини, позбавленої батьківського піклування.

Абзацом 3 частини 3 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 № 866, передбачена норма іншого змісту, а саме: Безпосереднє ведення справ і координація діяльності стосовно захисту прав дітей, зокрема дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, дітей, які постраждали внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів, покладаються на служби у справах дітей районних, районних у м. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад, сільських, селищних рад об`єднаних територіальних громад.

При цьому, зміст наведеної норми стосується виключно функцій служб у справах дітей, які вже утворені та здійснюють своє функціонування, тобто жодним чином не зобов`язує органи місцевого самоврядування створити таку службу у складі відповідних виконавчих органів.

Отже, утворення у складі виконавчих органів ради саме служби у справах дітей, є виключно дискреційним повноваженням Великомостівської міської ради.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що на виконання вимог законодавства у сфері захисту прав дітей, соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, відповідачем вчинено наступні дії.

Так, судом апеляційної інстанції встановлено що рішенням виконавчого комітету Великомостівської міської ради № 10 від 13.02.2020 «Про створення опікунської ради при виконавчому комітеті Великомостівської міської ради» створено опікунську раду, затверджено положення про опікунську раду при виконавчому комітеті Великомостівської міської ради та затверджено склад опікунської ради.

Відповідно до затвердженого положення (а. с. 134-137), опікунська рада при виконавчому комітеті Великомостівської міської ради утворюється при органі опіки та піклування, яким є виконавчий комітет Великомостівської міської ради.

Разом з тим, завданнями опікунської ради є: захист прав інтересів неповнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права т виконувати обов`язки та які потребують опіки; розгляд звернень щодо неналежного виконання батьками обов`язків по вихованню або щодо зловживання батьків своїх прав; розгляд спорів, пов`язаних з вихованням неповнолітніх дітей; розгляд скарг на дії опікунів, піклувальників; вирішення питання, щодо забезпечення житлом дітей, позбавлених батьківського піклування, які закінчили навчально-виховні заклади і мають закріплене виконавчим комітетом житлом; вжиття заходів щодо захисту особистих та майнових прав неповнолітніх дітей;

Крім цього, рішенням IV сесії VIII скликання № 65 від 11.01.2018 створено комунальну установу «Центр надання соціальних послуг Великомостівської міської ради Сокальського району Львівської області».

Згідно статуту «Центр надання соціальних послуг Великомостівської міської ради Сокальського району Львівської області» (а. с. 138-145), основними завданнями Центру є: виявлення дітей, що перебувають у складних життєвих обставинах (діти-сироти, діти позбавленні батьківського піклування) формування електронної бази даних таких громадян, визначення, (оцінювання) їх індивідуальних потреб у наданні соціальних послуг; установлення зав`язків з підприємствами, установами, організаціями всіх форм власності, фізичними особами, родичами громадян, яких обслуговує Центр; визначення індивідуальних потреб дітей, у соціальних послугах та соціальній підтримці, здійснення соціального супроводу дітей, сімей (осіб), які потрапили у складні життєві обставини і потребують сторонньої допомоги, в тому числі допомоги в оформленні документів для призначення усіх видів соціальної підтри допомоги, в тому числі допомоги в оформленні документів для призначення усіх видів соціальної підтримки та послуг у сфері соціального захисту населення; організація надання соціальних та реабілітаційних послуг дітям, сім`ям, які опинилися в складних життєвих обставинах і потребують сторонньої допомоги, проведення роботи щодо попередження соціального сирітства (з метою повернення дітей до біологічних сімей із закладів державного утримання; пошук кандидатів у прийомні батьки, надання дитині та особам, які піклуються про неї, супроводження прийомних сімей, дитячих будинків сімейного типу, опікунів, піклувальників; робота з надання благодійної гуманітарної допомоги для дітей з багатодітних сімей, малозабезпечених сімей, прийомних сімей, ведення обліку бездомних осіб, розроблення галузевих та регіональних програм поліпшення становища сімей і дітей, вирішення інших питань у сфері охорони дитинства; надання необхідної допомоги у запобіганні та виявленні випадків жорстокого поводження з дітьми; тимчасове влаштування дітей, які залишилися без піклування батьків; проведення заходів щодо влаштування дітей-сиріт, позбавлених батьківського піклування у сімейні форми виховання та ряд інших завдань, передбачених статутом комунальної установи.

Також, суд апеляційної інстанції зазначає, що згідно листа від 29.01.2021 № 74/01-11 служби у справах дітей Сокальської районної державної адміністрації Львівської області (а. с. 48), на момент подання позову до суду, дотримання прав та законних інтересів дітей, які знаходяться на території Великомостівської міської ради, виконує - служба у справах дітей Сокальської районної державної адміністрації Львівської області.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що у задоволенні позову необхідно відмовити, оскільки за встановлених обставин, відповідачем створено органи, які здійснюють функції щодо дотримання прав та законних інтересів дітей, які знаходяться на території Великомостівської міської ради. Крім цього, в контексті наведених вимог законодавства, якими врегульовані спірні правовідносини, такі жодним чином не зобов`язують органи місцевого самоврядування створити саме службу у справах дітей у складі відповідного виконавчого органу.

Таким чином, апеляційна скарга Львівської обласної прокуратури не спростовує правильність доводів, яким мотивовано судове рішення, зводиться по суті до переоцінки проаналізованих судом доказів та не дає підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими.

Згідно приписів ст. 139 КАС України підстав для стягнення судових витрат не має.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права, тому відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, рішення суду без змін.

Керуючись ст. ст. 310, 316, 321, 322, 325, 328, КАС України, суд -

постановив:

апеляційну скаргу Львівської обласної прокуратури залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 травня 2021 року у справі № 380/2879/21 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. М. Гінда
судді В. В. Ніколін
М. А. Пліш
Повне судове рішення складено 13.09.2021.