Справа № 200/11129/20-а
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2021-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2021 року справа №200/11129/20-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Гаврищук Т.Г., Сіваченко І.В. секретар судового засідання Сізонова Є.С., за участю представників позивача Кравченко О.С., Біловол В.С., розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 02 лютого 2021 року (повний текст складено 12 лютого 2021 року в м. Слов`янськ) у справі № 200/11129/20-а (суддя І інстанції Череповський Є.В.) за позовом Головного управління ДПС у Донецькій області до фізичної особи ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу в розмірі 200425,01 грн. та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень від 17.02.2020 року № 0-0517, № 0-0517, № 0-0517, податкової вимоги від 24.09.2020 року № 3427-13, рішення від 24.09.2020 року № 969/05-99-13-11 про опис майна у податкову заставу, -

У С Т А Н О В И В:

27.11.2020 року Головне управління ДПС у Донецькій області (далі позивач) звернулось з позовом до фізичної особи ОСОБА_1 (далі - відповідач) про стягнення податкового боргу в розмірі 200425,01 грн.

В обґрунтування заявлених вимог Позивач зазначив наступне.

Відповідач не сплатив у визначений законодавством строк податковий борг, який виник внаслідок не cплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості (код бюджетної класифікації , ) в сумі 200425,01 грн. З посиланням на статті 59, 87 Податкового кодексу України Позивач просив стягнути з Відповідача суму податкового боргу у розмірі 200425,01 грн.

17 грудня 2020 року відповідачем подана зустрічна позовна заява, згідно якої заявник просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення від 17.02.2020 року № 0-0517, № 0-0517, № 0-0517, податкову вимогу від 24.09.2020 року № 3427-13, рішення від 24.09.2020 року № 969/05-99-13-11 про опис майна у податкову заставу. Вказаний зустрічний позов обґрунтований тим, що належні позивачу об`єкти нерухомості є будівлями/спорудами, призначеними для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльносі, а тому відповідно до підпункту ж підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України (далі - ПК України), не є об`єктами оподаткування.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 02 лютого 2021 року у справі № 200/11129/20-а у задоволенні адміністративного позову Головного управління ДПС у Донецькій області до фізичної особи ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу в розмірі 200425,01 грн. відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень від 17.02.2020 року № 0-0517, № 0-0517, № 0-0517, податкової вимоги від 24.09.2020 року № 3427-13, рішення від 24.09.2020 року № 969/05-99-13-11 про опис майна у податкову заставу задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Донецькій області форми Ф №0-0517 від 17.02.2020 року, яким ОСОБА_1 нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості (код платежу 18010300) в сумі 14 909,29 грн. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Донецькій області форми Ф №0-0517 від 17.02.2020 року, яким ОСОБА_1 нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості (код платежу 18010300) в сумі 35 276,87 грн. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Донецькій області форми Ф №0-0517 від 17.02.2020 року, яким ОСОБА_1 нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості (код платежу 18010300) в сумі 150 288,93 грн. Визнано протиправною та скасовано податкову вимогу ГУ ДПС у Донецькій області №3427-13 від 24.09.2020 року, якою ОСОБА_1 зобов`язано сплатити податковий борг в сумі 200425,01 грн. Визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ДПС у Донецькій області №969/05-99-13-11 від 24.09.2020 року про опис майна ОСОБА_1 у податкову заставу.

Позивач - Головне управління ДПС у Донецькій області не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Головного управління ДПС у Донецькій області та відмовити у задоволенні зусторічного позову. В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що згідно з пунктом "ж" підпункту 266.2,2. пункту 266.2 статті 266 ПК України не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Правовою підставою для застосування до особи пільги зі сплати податку на нерухоме майно у вигляді звільнення від його сплати є правовий статус власника будівлі суб`єкта саме і правовий статус будівлі, але суд не надав належної оцінки доводам Головного управління з цього приводу.

Грошові зобов`язання, визначені в податкових повідомленнях-рішеннях, які не були оскаржені в установленому законом порядку, є узгодженим податковим боргом. Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення про опис майна у податкову заставу, яке приймається керівником контролюючого органу (його заступником або уповноваженою особою). Рішення про опис майна у податкову заставу надається платнику податків, що має податковий борг.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідачем висловлено згоду з висновками місцевого суду та прохання залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін. В судовому засіданні представники позивача підтримали доводи апеляційної скарги. Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, пояснення представників позивача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла наступного.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що позивач - Головне управління ДПС у Донецькій області діє на підставі положення про Державну фіскальну службу України та керується Податковим кодексом України.

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

17.02.2020 ГУ ДПС у Донецькій області винесено податкові повідомлення-рішення №№0-057, 0-0517, 0-0517, відповідно до яких ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості (код платежу 18010300) за податковий період - 2019 рік у розмірі 35276,87 грн., 14909,29 грн., 150288,93 грн. відповідно.

24 вересня 2020 року ГУ ДПС у Донецькій області винесено вимогу № 3427-13 про сплату податкового боргу станом на 23 вересня 2020 року, якою ОСОБА_1 зобов`язано сплатити суму боргу 200425,01 грн.

Крім того, 24 вересня 2020 року винесено рішення № 969/05-99-13-11 про опис майна ОСОБА_1 у податкову заставу.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів зазначає таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 67 Конституції України встановлений обов`язок кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що податковий борг це сума грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податку або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Пунктом 14.1.137 статті 14 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що орган стягнення - державний орган, уповноважений здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу в межах повноважень, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Пунктом 110.1 статті 110 Податкового кодексу України (далі - ПКУ) встановлено, що платники податків, податкові агенти та/або їх посадові особи несуть відповідальність у разі вчинення порушень, визначених законами з питань оподаткування та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, зокрема: фінансову відповідальність (пп. 111.1.1 п. 111.1 ст. 111 ПКУ).

Приписами Податкового кодексу України встановлені обов`язки платників податків, такі як, виконання законних вимог контролюючих органів щодо усунення виявлених порушень законів.

Згідно підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до підпункту 20.1.19 пункту 20.1 статті 20 ПК України, контролюючі органи мають право застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи; стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов`язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України; стягувати суми недоїмки із сплати єдиного внеску; стягувати суми простроченої заборгованості суб`єктів господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитами (позиками), залученими державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державні (місцеві) гарантії, а також за кредитами із бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом та іншими законами України.

Пунктом 38.1. ст.38. Податкового кодексу України встановлено, що виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Згідно пункту 87.11 статті 87 ПК України, орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи.

Відповідно до пункту 59.1 статті 59 ПК України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Як передбачено пунктом 58.3 статті 59 ПК України, податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її законному представникові або надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого її місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг.

У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Згідно п. 87.1, 87.2 ст. 87 Податкового кодексу України, джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

Відповідно до п. 87.11 ст. 87 Податкового кодексу України, орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Головне управління ДПС у Донецькій області звернулось до суду з даним адміністративним позовом та просило суд стягнути з фізичної особи ОСОБА_1 податковий борг в розмірі 200425,01 грн.

ОСОБА_1 не погоджується зі спірними податковими повідомленнями-рішеннями, податковою вимогою та рішенням про опис майна в податкову заставу, в зв`язку з чим звернувся до суду з зустрічним позовом, згідно якого заявник просить суд визнати протиправними та скасувати зазначені податкові повідомлення-рішення, податкову вимогу та рішення про опис майна в податкову заставу.

Справляння податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, врегульовано приписами статті 266 Податкового кодексу України (далі - ПК України).

Згідно із підпунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК Україи, платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Відповідно до підпункту 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України, об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Підпунктами 266.3.1 та 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПК України передбачено, що базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Отже, за загальним правилом, об`єкти житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх частки, які перебувають у власності фізичних осіб, є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Згідно із статтею 10 ПК України, податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є місцевим податком.

Відповідно до підпункту 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 ПК України, ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Підпунктом 266.6.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України передбачено, що базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Водночас у підпункті 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України наведені об`єкти, які не є об`єктом оподаткування за вказаної нормою закону.

Так, відповідно до підпункту ж підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 цього Кодексу, не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого і введеного в дію Наказом Держстандарту України від 17.08.2000 №507, клас Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства (1271) включає: будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси та ін. Цей клас не включає: споруди зоологічних та ботанічних садів.

Таким чином, перелік будівель сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства, визначений наведеною нормою, не є вичерпним та містить лише одне виключення.

Аналізуючи норми підпункту ж підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України, слід дійти висновку, що законодавець визначив умовою звільнення таких об`єктів від оподаткування цільове призначення їх використання та встановив вичерпний перелік підстав, коли податкова пільга не надається, а саме: у випадках, коли нерухомість здається власниками в оренду, лізинг, позичку.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01.10.2019 у справі №0340/1905/18.

Суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_1 є власником об`єктів нерухомого майна, а саме: 1) будівлі курчатника загальною площею 1786.4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 3; 2) будівлі, виробнича дільниця "Леніно", загальною площею 4226,8 кв.м. за адресою: Донецька обл., м. Лиман, виробнича дільниця "Леніно", реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 3, до складу якої входить: пташник №4, А, зерносклад, Б, пташник №5, В, споруда, насосна, водонапірна вежа, Г, вбиральня, Д, пташник. Е; 3) будівлі, виробнича дільниця "Кіровськ", загальною площею 18007,3 кв.м. за адресою: Донецька обл., Лиманський р-н, смт. Кіровськ, "Кіровськ" виробнича дільниця, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0, до складу якої входить: контора, А-1, 218.2 кв.м; кормоцех, Б, 199.7 кв.м.; льох, Г, 10.3 кв.м.: пташник № 1, Д, 1468.3 кв.м.; пташник № 2, Е, 1702,3 кв.м.; пташник № 3, Ж, 1727,1 кв.м.; курчатник, К, 1578,7 кв.м.: вбиральня, Л.; сушильний цех, М, 62.0 кв.м.; ветеринарний санпропускник, Н, 198.6 кв.м.; яйцесклад. О, 154.8 кв.м.; водонапорна вежа, П; пташник, Р, 1728.0 кв.м.; пташник, С, 1728.0 кв.м.; пташник, У, 2268.0 кв.м.; зерносклад, Т, 2035.1 кв.м.; зерносклад, Ф, 2035.1 кв.м.; проходна, X, 31.2 кв.м.; автовісова, Ц; вбиральня, Ч; яйцесклад, Э, 861.9 кв.м. Зазначені об`єкти нерухомого майна призначені для використання у сільськогосподарській діяльності, ГУ ДПС у Донецькій області не надано доказів передачі позивачем належних йому на праві власності об`єктів нерухомості в оренду, лізинг чи позичку, що виключає право останнього на застосування податкової пільги. ГУ ДПС у Донецькій області як суб`єкт владних повноважень не довів належними засобами доказування правомірність та обґрунтованість прийнятих стосовно ОСОБА_1 рішень та вимоги, а тому позовні вимоги ГУ ДПС у Донецькій області задоволенню не підлягають. Зустрічні позовні вимоги, з урахуванням встановлених судом обставин справи, підлягають задоволенню.

З висновком суду першої інстанції не погоджується колегія суддів з огляду на наступне.

Правовий аналіз підпункту ж підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України, що її застосування передбачає наявність двох умов, перша з яких - власник об`єкта нерухомості (будівлі, споруди) є сільськогосподарським товаровиробником, а друга - об`єкт нерухомості (будівля, споруда) призначений для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.

Судом першої інстанції установили, що вищезазначені об`єкти нерухомості, які належать позивачу на праві власності і щодо яких контролюючим органом донараховані податкові зобов`язання, є будівлям, призначеними для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.

Між тим, питання чи є позивач, як фізична особа, сільськогосподарським товаровиробником, на якого поширюється пільга, передбачена підпунктом "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України, судом першої інстанції не досліджувалось.

За визначенням підпункту 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України сільськогосподарський товаровиробник для цілей глави 1 розділу XIV цього Кодексу - юридична особа незалежно від організаційно-правової форми або фізична особа - підприємець, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.

Застереження в підпункті 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України щодо цілей глави 1 розділу ХIV Податкового кодексу України не означає, що у інших випадках, передбачених цим Кодексом, термін "сільськогосподарський товаровиробник" має інше змістовне навантаження.

Колегією суддів встановлено, що згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, декларації платника єдиного податку за 1 квартал 2019 року (п.9 декларації), основними видами діяльності позивача є; 46.19 - діяльність посередників у торгівлі широкого асортименту (основний); 77.39 - надання в оренду інших машин, устаткування, товарів н.в.і.у.; 55.10 - діяльність готелів і подібних засобів тимчасового розміщування; 68.20 - надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; 10.22 - консультування з питань комерційної діяльності й керування.

Вищезазначене свідчить, що позивач не належить до сільськогосподарських товаровиробників, а тому до нього не може бути застосована пільга зі сплати податку на нерухоме майно, що передбачена підпунктом "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України.

Єдиною підставою для задоволення зустрічного позову про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень від 17.02.2020 року № 0-0517, № 0-0517, № 0-0517, податкової вимоги від 24.09.2020 року № 3427-13, рішення від 24.09.2020 року № 969/05-99-13-11 про опис майна у податкову заставу, а також незгоду з позовом про стягнення податкового боргу, позивач зазначає пільгу зі сплати податку на нерухоме майно, що передбачена підпунктом "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, зустрічний позов таким, що не підлягає задоволенню.

Щодо правомірності формування податкової вимоги та рішення про опис майна у податкову заставу та звернення до суду із позовом про стягнення податкового боргу.

Керуючись підпунктом 266.7.2. пункту 266.7 статті 266 ПК України ГУ ДПС у Донецькій області були сформовані та прийняті податкові повідомлення рішення форми «Ф» № 0007466- 5533-0517 від 17.02.2020 року, № 0-0517 від 17.02.2020 року, № 0-0517 від 17.02.2020 року, яким визначено суму грошового зобов`язання на загальну суму 200 475,09 грн. Вищевказані податкові повідомлення рішення отримані особисто ОСОБА_1 30.06.2020 (про що свідчать відмітки на корінцях спірних податкових повідомлень рішень і зазначена обставина не заперечувалась відповідачем).

Податкове зобов`язання за звітний рік з податку сплачується фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення (п.п. 266.10.1 п.266.10ст. 266 ПК України).

Підпунктом 266.6.1. пункту 266.6 статті 266 ПК України встановлено, що базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Відповідно до підпункту 266.7.2. пункту 266.7 статті 266 ПК України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Згідно пп. 14,1.39 п. 14,1 ст. 14 ПК України грошове зобов`язання платника податків це сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи [...].

Підпунктом 14.1.156 п. 14,1 ст. 14 ПК України визначено, що податкове зобов`язання це сума коштів, яку платник податків [...] повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством [...].

Строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно (п. 31.1 ст. 31 ПК України).

Відповідно до п. 58.1 ст. 58 ПК України контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до ст. 54 цього Кодексу [...].

Відповідно до п.59.1ст.59 цього Кодексу у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

З огляду на зазначене, грошові зобов`язання, визначене в податкових повідомленнях - рішеннях, які не були оскаржені в установленому законом порядку, є узгодженим податковим боргом.

Оскільки ОСОБА_1 у встановлений законом строк не було сплачено суму грошового зобов`язання за податковими повідомленнями-рішеннями від № 0-0517 від 17.02.2020 року, № 0-0517 від 17.02.2020 року, № 0-0517 від 17.02.2020 року, яким визначено суму грошового зобов`язання на загальну суму 200 475,09 грн., а також вказані повідомлення-рішення не були оскаржені в адміністративному або судовому порядку, сума, згідно вказаних ППР набула статусу узгодженого.

Згідно з п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення - рішення.

Підпунктом 57.3. ст. 57 Податкового кодексу України передбачено, що у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Згідно з п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення - рішення.

З огляду на викладене контролюючим органом правомірно була складена податкова вимога від 24.09.2020 року № 3427-13.

Згідно п. М-1 та п. 88.2 ст. 88 Податкового кодексу з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу. Право податкової застави виникає згідно з цим Кодексом та не потребує письмового оформлення.

Відповідно до пп. 89.1.2 п. 89.1 ст. 89 Податкового кодексу право податкової застави виникає у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу.

Згідно п. 89.2 ст. 89 Податкового кодексу з урахуванням положень цієї статті право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому.

Відповідно до п. 1 розділу II Порядку застосування податкової застави контролюючими органами, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 16 червня 2017 року № 586, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 липня 2017 року за № 859/30727, опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення про опис майна у податкову заставу, яке приймається керівником контролюючого органу (його заступником або уповноваженою особою). Рішення про опис майна у податкову заставу надається платнику податків, що має податковий борг.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що ГУ ДПС у Донецькій області у повній мірі додержано вимоги діючого законодавства, як то при формуванні спірних ППР, та, як наслідок, податкової вимоги та рішення про опис майна у податкову заставу, так і під час звернення до суду із позовною заявою про стягнення податкового боргу з ОСОБА_1 .

Колегія суддів зазначає, що у цій справі суд першої інстанції не повно встановив обставини у справі і як наслідок неправильно застосував норму матеріального права, а саме

підпунктом "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України.

Враховуючи викладене, висновуючись на доктринальному конституційному обов`язку платника податків сплачувати податки і збори, встановленого статтею 67 Конституції України, не виконання обов`язку сплати відповідачем як платником податку заявленого до стягнення грошового зобов`язання, суд вважає за необхідне задовольнити апеляційну скаргу позивача, скасувати рішення суду першої інстанції і прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позов і відмовити у задоволенні зустрічного позову.

Керуючись статтями 23, 33, 292, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 02 лютого 2021 року у справі № 200/11129/20-а - задовольнити.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 02 лютого 2021 року у справі № 200/11129/20-а скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов Головного управління ДПС у Донецькій області до фізичної особи ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу в розмірі 200425,01 грн. задовольнити та відмовити у задоволені зустрічного позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень від 17.02.2020 року № 0-0517, № 0-0517, № 0-0517, податкової вимоги від 24.09.2020 року № 3427-13, рішення від 24.09.2020 року № 969/05-99-13-11 про опис майна у податкову заставу.

Стягнути в дохід бюджету з рахунків фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ) в банках, що обслуговують такого платника податків, кошти у сумі 200425,01 (двісті тисяч чотириста двадцять п`ять) грн., а саме: податок на нерухоме майно, від`ємне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нерухомості ( код бюджетної класифікації ) в сумі 50 136.08 ( п`ятдесят тисяч сто тридцять шість грн.. 08 коп.) грн.: податок на нерухоме майно, від`ємне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості ( код бюджетної класифікації ) в сумі 150 288,93 (сто п`ятдесят тисяч двісті вісімдесят вісім грн. 93 коп.) для погашення податкового боргу.

Повне судове рішення складено 13 вересня 2021 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.А. Блохін

Судді Т.Г. Гаврищук

І.В. Сіваченко