Справа № 240/19539/20
Суддя: Васильєва І.А.
Дата ухвалення: 2021-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

09 вересня 2021 року

м. Київ

справа № 240/19539/20

адміністративне провадження № К/9901/30989/21

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Васильєвої І.А., перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 01 березня 2021 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 06 липня 2021 року у справі № 240/19539/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДАСТ» до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

УСТАНОВИВ :

20.08.2021 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 01 березня 2021 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 06 липня 2021 року у справі № 240/19539/20 (згідно з трек-номером поштового відправлення скаргу надіслано 16.08.2021). Скаржник просив поновити строк на касаційне оскарження з посиланням на отримання постанови суду апеляційної інстанції 19 липня 2021 року.

При вирішенні питання про відповідність касаційної скарги вимогам Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судом встановлено наступне.

Підставою касаційного оскарження судових рішень скаржником зазначено пункт 1 частини 4 статті 328 КАС України з посиланням на не застосування судами попередніх інстанцій висновків викладених у постановах Верховного Суду від 22 січня 2021 року по справі № 826/18870/15, від 25 березня 2020 року по справі № 804/5947/15, від 21 травня 2021 року по справі № 826/2876/16, від 31 березня 2021 року по справі № 826/3842/17, від 05 вересня 2018 року у справі № 804/667/17.

Частиною першою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) визначено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 1 частини 4 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

Верховний Суд зазначає, що обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 1 частини 4 статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі: 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; 2) постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; 3) висновку судів, який суперечить позиції Верховного Суду; 4) обґрунтування, в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга).

Перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що скаржник лише посилається як на підставу касаційного оскарження на пункт 1 частини 4 статті 328 КАС України і перелічує постанови Верховного Суду.

Поряд з тим, недостатньо самого лише зазначення постанови Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права, обов`язковою умовою є те, що правовідносини у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга) мають бути подібними. Касаційна скарга не містить доводів про те, що обставини встановлені у цій справі, є подібними до обставин, встановлених у справах на які посилається відповідач, тоді як згідно вимог норми пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України невідповідність правозастосування судом апеляційної інстанції висновку Верховного Суду може бути підставою касаційного оскарження у разі, якщо цей висновок зроблений у подібних правовідносинах.

До того ж, суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норми права з урахуванням висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 27 лютого 2020 року (справи № 813/7081/14, № 814/120/15), від 3 жовтня 2019 року (справа № 813/4079/15), від 10 вересня 2019 року (справа №814/2412/17), від 02.04.2020 у справі №160/93/19, від 04 червня 2020 у справі № 340/422/19, від 23 червня 2021 року у справі № 520/11131/19, від 31 липня 2018 року у справі №817/1339/17 (адміністративне провадження №К/9901/49539/18), від 19 квітня 2019 року (справа №826/1392/17), від 12 лютого 2020 року (справа №813/3577/13-а), від 20 березня 2020 року (справа №560/3956/18), від 2 липня 2020 року (справа №560/711/19), від 2 квітня 2020 року (справа №160/93/19), від 08 травня 2018 справа №804/2430/16. Скаржником не обґрунтовано, у чому полягає помилковість врахування вказаних висновків судом апеляційної інстанції.

Верховний Суд зазначає, що у касаційній скарзі скаржник повинен навести мотиви незгоди з судовим рішенням з урахуванням передбачених КАС України підстав для його скасування або зміни (статті 351-354 Кодексу) з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку. Касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції.

Фактично ж зміст касаційної скарги побудований на цитуванні норм права й незгоді із наданою судами попередніх інстанцій правовою оцінкою встановлених обставин і досліджених доказів, що не є належним правовим обґрунтуванням підстав касаційного оскарження судових рішень, які передбачені частиною четвертою статті 328 КАС України.

Отже, Верховний Суд дійшов висновку, що у касаційній скарзі не викладені передбачені частиною 4 статті 328 КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.

Пунктом 4 частини 5 статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

За наведених обставин касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала.

Відповідно до вищенаведеного, керуючись статтями 328, 330, 332, 355, 359 КАС України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 01 березня 2021 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 06 липня 2021 року у справі № 240/19539/20 повернути особі, яка її подала.

Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

Суддя І.А. Васильєва