Справа № 520/11925/21
Суддя: Панов М.М.
Дата ухвалення: 2021-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2021 р. № 520/11925/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Панов М.М., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту охорони здоров`я Харківської обласної державної адміністрації, Міністерства охорони здоров`я України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд визнати протиправними дії Департаменту охорони здоров`я Харківської обласної державної адміністрації щодо надання відмови для отримання дозволу на проходження курсів підвищення кваліфікації для реалізації ОСОБА_1 права на звернення до Міністерства охорони здоров`я з метою зміни спеціальності; зобов`язати Департамент охорони здоров`я Харківської обласної державної адміністрації надати відповідний лист-клопотання на проходження курсів спеціалізації за фахом «Гастроентерологія», «Пульмонологія», «Кардіологія» для реалізації ОСОБА_1 права на звернення до Міністерства охорони здоров`я з метою зміни спеціальності.

В обґрунтування своїх вимог позивачем зазначено, що відповідачем безпідставно відмовлено у наданні йому дозволу на проходження курсів підвищення кваліфікації для реалізації ним свого права на звернення до Міністерства охорони здоров`я з метою зміни спеціальності.

Ухвалою суду від 14.07.2021 відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана та вручена відповідачу, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Представником Міністерства охорони здоров`я України 10.08.2021 до суду надано відзив на позов, в якому зазначено що дії відповідача є правомірними та відповідають вимогам чинного законодавства. В задоволенні адміністративного позову просить відмовити.

Представником Департаменту охорони здоров`я Харківської обласної державної адміністрації 16.08.2021 надано до суду відзиву на позов, в якому просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог посилаючись на те, що оскаржувані дії відповідачем вчинені з дотриманням вимог чинного законодавства.

Відповідно до частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , у серпні 2005 року закінчив Харківський державний медичний університет та отримав повну вищу освіту за спеціальністю «Медико-профілактична справа», здобувши кваліфікацію лікаря.

29.03.2017 КМУ було прийнято рішення про ліквідацію Державної санітарно- епідеміологічної служби Міністерства охорони здоров`я України, тим самим ліквідуючи посаду санітарно-епідеміологічного лікаря.

Позивачем у позовній заяві зазначено, що через зміни в законодавстві, які як наслідок, ліквідували посаду, яку обіймав ОСОБА_1 , позивач не може знайти роботу за фахом, а тому змушений обіймати посаду адміністратора в ТОВ «Фармація Харкова».

Так, позивач звернувся до Міністерства охорони здоров`я України з заявою, в якій просив надати йому дозвіл на проходження курсів підвищення кваліфікації з метою зміни спеціальності.

За результатами розгляду заяви та пакету документів наданих позивачем, МОЗ України листом від 15.03.2021 №22-04/Н-3550/3127-зв повідомило позивача про те, що відповідно до наказу МОЗ України від 19.09.1996 №291 зміна спеціальності «Медико-профілактична справа» та спеціальності «Лікувальна справа» та «Педіатрія» і навпаки може здійснюватися тільки за згодою Міністерства охорони здоров`я України на підставі клопотання Міністерства охорони здоров`я АРК, управління охорони здоров`я обласної, Київської, Севастопольської міської держадміністрації, обласної, міста Києва та Севастополя санітарно-епідеміологічної станції.

В подальшому, 12.03.2021, ОСОБА_1 звернувся з письмовою заявою до Департаменту охорони здоров`я Харківської обласної державної адміністрації, в якій просив надати лист-клопотання з метою здійснення ним зміни спеціальності.

Листом від 09.04.2021 Департамент охорони здоров`я відмовив ОСОБА_1 у отриманні дозволу на проходження курсів спеціалізації за фахом «Гастроентерологія», «Пульмонологія», «Кардіологія».

Не погоджуючись з протиправною відмовою відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.

Згідно ст. 53 Конституції України, повна загальна середня освіта є обов`язковою. Держава забезпечує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах; розвиток дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійно-технічної, вищої і післядипломної освіти, різних форм навчання; надання державних стипендій та пільг учням і студентам. Громадяни мають право безоплатно здобути вищу освіту в державних і комунальних навчальних закладах на конкурсній основі.

У п. 1 ст. 6 Закону України «Про зайнятість населення» №5067-VІ від 05.07.2012 зазначено, що кожен має право на вільний вибір місця, виду діяльності та роду занять, яке забезпечується державою шляхом створення правових, організаційних та економічних умов для такого вибору.

Відповідно до ст. 23 Загальної Декларації прав людини, кожна людина має право на працю, на вільний вибір роботи, на справедливі і сприятливі умови праці та на захист від безробіття. (2) Кожна людина, без будь-якої дискримінації, має право на рівну оплату за рівну працю. (3) Кожний працюючий має право на справедливу і задовільну винагороду, яка гідне людини існування, її самої та її сім`ї, і яка в разі необхідності доповнюється іншими засобами соціального забезпечення.

Статтею 8 Закону України «Про зайнятість населення» передбачено, що кожен має право на професійне навчання, яке реалізується шляхом первинної професійної підготовки, перепідготовки, спеціалізації і підвищення кваліфікації, стажування у закладах професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти та закладах післядипломної освіти, безпосередньо на робочих місцях на виробництві чи у сфері послуг з метою здобуття особою відповідної кваліфікації або приведення її рівня у відповідність із вимогами сучасного виробництва та сфери послуг.

У статті 23 Конституції України зазначено, що кожна людина має право на вільний розвиток своєї особистості, якщо при цьому не порушуються права і свободи інших людей, та має обов`язки перед суспільством, в якому забезпечується вільний і всебічний розвиток її особистості.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про освіту» №2145-VIІІ від 05.09.2017, кожен має право на якісну та доступну освіту. Право на освіту включає право здобувати освіту впродовж усього життя, право на доступність освіти, право на безоплатну освіту у випадках і порядку, визначених Конституцією та законами України.

В Україні створюються рівні умови доступу до освіти. Ніхто не може бути обмежений у праві на здобуття освіти. Право на освіту гарантується незалежно від віку, статі, раси, стану здоров`я, інвалідності, громадянства, національності, політичних, релігійних чи інших переконань, кольору шкіри, місця проживання, мови спілкування, походження, соціального і майнового стану, наявності судимості, а також інших обставин та ознак.

Право особи на освіту може реалізовуватися шляхом її здобуття на різних рівнях освіти, у різних формах і різних видів, у тому числі шляхом здобуття дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти та освіти дорослих.

Кожен має право на доступ до публічних освітніх, наукових та інформаційних ресурсів, у тому числі в мережі Інтернет, електронних підручників та інших мультимедійних навчальних ресурсів у порядку, визначеному законодавством.

Держава здійснює соціальний захист здобувачів освіти у випадках, визначених законодавством, а також забезпечує рівний доступ до освіти особам із соціально вразливих верств населення.

Держава створює умови для здобуття освіти особами з особливими освітніми потребами з урахуванням індивідуальних потреб, можливостей, здібностей та інтересів, а також забезпечує виявлення та усунення факторів, що перешкоджають реалізації прав і задоволенню потреб таких осіб у сфері освіти.

Згідно пп. 10 п. 3 ст. 3 Закону України «Про вищу освіту» №1556-VII від 01.07.2014 формування і реалізація державної політики у сфері вищої освіти забезпечуються шляхом створення умов для реалізації випускниками вищих навчальних закладів права на працю, забезпечення гарантії рівних можливостей щодо вибору місця роботи, виду трудової діяльності на підприємствах, в установах та організаціях усіх форм власності з урахуванням здобутої вищої освіти та відповідно до суспільних потреб.

За Галузевим стандартом вищої освіти «Освітньо-кваліфікаційна характеристика спеціаліста», позивач здобув спеціальність 7.110105 «медико-профілактична справа» напряму підготовки 1101 «медицина».

Набуття ступеневої освіти медичного спрямування має свої особливості, які нормативно визначені пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 20 січня 1998 року №65 (із змінами, внесеними згідно з Постановами КМ №677 від 23.04.1999, №1482 від 13.08.1999) та Положенням про особливості ступеневої освіти медичного спрямування, яке затверджено наказом МОЗ України від 24.02 2000 №35.

Відповідно до абзацу 5 розділу 1 вказаного Галузевого стандарту після відпрацювання встановленого законодавством для молодих спеціалістів терміну, спеціаліст може пройти перепідготовку та набути іншу лікарську спеціальність, крім стоматології, і виконувати відповідну професійну роботу.

Оскільки, позивач є випускником Харківського державного медичного університету 2005 року за спеціальністю «медико-профілактична справа», а вищезазначений Галузевий стандарт розроблений робочою групою МОН та МОЗ України, внесений МОЗ України та затверджений наказом Міністерства освіти та науки України від 16.04.2003 №239, то його освіта відповідає вимогам саме цього галузевого стандарту вищої освіти.

Згідно положень зазначених у абзаці 1 розділу 1 стандарту, його дія поширюється на міністерства, відомства, асоціації, підприємства, організації різних форм власності, де готуються або використовуються дані спеціалісти.

Враховуючи зазначене вище, позивач, отримав повну вищу освіту за спеціальністю «Медико-профілактична справа» та здобув кваліфікацію лікаря, відпрацювавши встановлений законодавством для молодих спеціалістів термін, має право на проходження перепідготовки та набуття іншої лікарської спеціальності, крім стоматології, виконання відповідної професійної роботи.

Статтею 1 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» №2801-XII від 19.11.1992 передбачено, що законодавство України про охорону здоров`я базується на Конституції України і складається з цих Основ та інших прийнятих відповідно до них актів законодавства, що регулюють суспільні відносини у сфері охорони здоров`я.

Відповідно до частин 1, 3 статті 74 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» медичною і фармацевтичною діяльністю можуть займатися особи, які мають відповідну спеціальну освіту і відповідають єдиним кваліфікаційним вимогам.

Єдині кваліфікаційні вимоги до осіб, які займаються певними видами медичної і фармацевтичної діяльності, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я. Відповідальність за дотримання зазначених кваліфікаційних вимог несуть керівники закладу охорони здоров`я і ті органи, яким надано право видавати ліцензію на провадження господарської діяльності в сфері охорони здоров`я.

Згідно вказаної норми закону МОЗ України було прийнято наказ від 25.12.1992 №195 «Про затвердження Переліку вищих і середніх спеціальних навчальних закладів, підготовка і отримання звання в яких дають право займатися медичною і фармацевтичною діяльністю» (зі змінами), наказ від 07.12.1998 №346 «Перелік назв циклів спеціалізації та вдосконалення лікарів (провізорів)» (зі змінами) та Довідник кваліфікаційних характеристик професій працівників (випуск 78 «Охорона здоров`я», затверджений наказом МОЗ України від 29.03.2002 №117).

У п. 3 примітки Переліку вищих і середніх спеціальних навчальних закладів, підготовка і отримання звання в яких дають право займатися медичною і фармацевтичною діяльністю, затвердженого наказом МОЗ України від 25.12.1992 №195 зазначено, що спеціалісти, що за станом здоров`я чи з інших причин не можуть працювати за спеціальністю згідно "Переліку...", та особи, освіта яких не відповідає його вимогам, можуть бути використані на посадах лікарів і провізорів тільки з дозволу Міністерства охорони здоров`я України з проходженням спеціалізації та отриманням відповідного сертифіката.

Так, суд зазначає, що ліквідація посади санітарно-епідеміологічного лікаря може бути визнана поважною причиною через яку ОСОБА_1 може отримати дозвіл на навчання з метою обіймання іншої посади.

З матеріалів справи встановлено, що МОЗ України листом від 14.08.2020 №22-04/Н-11564/9921-зв повідомило позивача про те, що зміна спеціальності в інтернатурі здійснюється виключно на підставі гострої виробничої необхідності, для забезпечення регіону лікарями відповідних спеціальностей. Також зазначено, що на сьогодні в Україні існує гостра потреба в лікарях-епідеміологах та лікарях-інфекціоністах.

Після отримання листа МОЗ України від 14.08.2020, ОСОБА_1 звертався до Головних управлінь Держпродспоживслужби усіх областей України з метою з`ясування дійсної інформації щодо гострої необхідності в лікарях.

З наданих відповідей компетентних органів вбачається, що гостра потреба в лікарях-епідеміологах та лікарях-інфекціоністах відсутня.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання Департаменту охорони здоров`я Харківської обласної державної адміністрації надати відповідний лист-клопотання на проходження курсів спеціалізації за фахом «Гастроентерологія», «Пульмонологія», «Кардіологія» для реалізації ОСОБА_1 права на звернення до Міністерства охорони здоров`я з метою зміни спеціальності, суд зазначає наступне.

З системного аналізу положень ч. 1 ст. 2 та ч. 3 ст. 2 КАС України в кореспонденції з приписами ст. 6 Конституції України, якою закріплений принцип розподілу державної влади, вбачається, що суд не може перебирати на себе функцій суб`єкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого суб`єкта.

Тому, не заперечуючи наявності у владного суб`єкта дискреційних повноважень у спірних правовідносинах та не обмежуючи обсягу адміністративного розсуду владного суб`єкта, суд вважає за необхідне обтяжити відповідача обов`язком повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12.03.2021 про надання листа-клопотання з метою здійснення позивачем змін спеціальності, з урахуванням висновків суду, викладених у даному рішенні.

На підставі наведеного, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Керуючись статями 14, 243-246, 257-262, 293, 295, 296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Департаменту охорони здоров`я Харківської обласної державної адміністрації (вул. Сумська, буд. 64, м. Харків, 61200, ), Міністерство охорони здоров`я України (вул. М. Грушевського, буд. 7, м. Київ, 01021, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Департаменту охорони здоров`я Харківської обласної державної адміністрації щодо надання відмови для отримання дозволу на проходження курсів підвищення кваліфікації для реалізації ОСОБА_1 права на звернення до Міністерства охорони здоров`я з метою зміни спеціальності

Зобов`язати Департаменту охорони здоров`я Харківської обласної державної адміністрації повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12.03.2021 про надання листа-клопотання з метою здійснення позивачем зміни спеціальності, за наслідками розгляду якої ухвалити відповідне рішення з урахуванням висновків суду.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.М.Панов