Справа № 520/13693/19
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2021-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Бадюков Ю.В.

13 вересня 2021 р. Справа № 520/13693/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Мельнікової Л.В.,

Суддів: Бегунца А.О. , Рєзнікової С.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 25 травня 2021 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В с т а н о в и в:
12.12.2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі ГУ ПФУ в Харківській області, пенсійний орган), які полягають у зменшенні розміру його пенсії з 89% грошового забезпечення до 70% грошового забезпечення з 01.01.2018 року;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Харківській області перерахувати та виплачувати йому пенсію у розмірі 89% грошового забезпечення з 01.01.2018 року та здійснити виплату недоплаченої частини основного розміру пенсії з 01.01.2018 року однією сумою.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 17.01.2020 року, що набрало законної сили 18.02.2020 року, вимоги адміністративного позову ОСОБА_1 частково задоволені.

Так, судовим рішенням визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Харківській області, які полягають у зменшенні розміру пенсії ОСОБА_1 з 89% грошового забезпечення до 70 % грошового забезпечення з 01.01.2018 року.

Зобов`язано ГУ ПФУ в Харківській області перерахувати та виплатити

ОСОБА_1 пенсію у розмірі 89% грошового забезпечення з 01.01.2018 року та здійснити виплату ОСОБА_1 недоплаченої частини основного розміру пенсії з 01.01.2018 року однією сумою.

У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

24.05.2021 року до Харківського окружного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 , якою позивач фактично з підстав, визначених ст. 382, ст. 383 КАС України просить: визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Харківській області, що полягають у зменшенні з квітня 2021 року основного розміру його пенсії з 89% грошового забезпечення до 70% грошового забезпечення; зобов`язати ГУ ПФУ в Харківській області поновити виплату його пенсії з квітня 2021 року у розмірі 89% грошового забезпечення, встановленому рішенням суду від 17.01.2020 року у справі № 520/13693/19; визнати протиправною бездіяльність пенсійного органу щодо не здійснення виплати йому недоплаченої частини основного розміру пенсії з 01.01.2018 року однією сумою - рішення залишається невиконаним; зобов`язати ГУ ПФУ в Харківській області невідкладно виконати рішення суду від 17.01.2020 року у справі № 520/13693/19 щодо здійснення виплати йому недоплаченої частини основного розміру пенсії з 01.01.2018 року однією сумою; зобов`язати пенсійний орган подати звіт про виконання ухвали протягом одного місяця з дня набрання нею чинності.

В обґрунтування заяви зазначив, що рішення суду в частині перерахунку його пенсії було виконано та з квітня 2020 року він отримував пенсію у розмірі 89% грошового забезпечення. В частині зобов`язання ГУ ПФУ в Харківській області здійснити виплату йому недоплаченої частини основного розміру пенсії з 01.01.2018 року однією сумою, рішення залишається не виконаним.

Крім того, зазначив, що іншим чинним рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 30.12.2020 у справі № 520/16613/2020 визнано протиправною бездіяльність пенсійного органу, що полягає у невчиненні дій з перерахунку його пенсії згідно з оновленою довідкою про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019 року із зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, наданої Харківським обласним військовим комісаріатом. Зобов`язано пенсійний орган здійснити з 01.04.2019 року перерахунок його пенсії з урахуванням основних та додаткових видів грошового забезпечення, включених до оновленої довідки від 07.09.2020 року № ФХ-118553 про розмір його грошового забезпечення. На виконання вказаного рішення у квітні 2021 року ГУ ПФУ в Харківській області здійснено перерахунок його пенсії, але одночасно, протиправно, всупереч чинному рішенню Харківського окружного адміністративного суду від 17.01.2020 року у справі № 520/13693/19 знову зменшено основний розмір його пенсії з 89% до 70%.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 25.05.2021 року заяву ОСОБА_1 від 24.05.2021 року про визнання протиправними дій, вчинених суб`єктом владних повноважень на виконання рішення суду у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, подану в порядку ст. 383 КАС України у справі № 520/13693/19 - повернуто заявнику та заяву ОСОБА_1 від 24.05.2021 року про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду заяву про визнання протиправними дій, вчинених суб`єктом владних повноважень на виконання рішення суду у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, подану в порядку ст. 382 КАС України у справі № 520/13693/19 залишено без задоволення.

Не погоджуючись із судовим рішенням, в апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 25.05.2021року та направити справу для продовження розгляду до Харківського окружного адміністративного суду.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначає, що його заява повернута судом у зв`язку з тим, що заявником не надано документ про сплату судового збору за подання заяви в порядку ст. 383 КАС України, однак приписами ст. 4 Закону України «Про судовий збір» не передбачено ставки судового збору за звернення із заявою в порядку контролю за виконанням судового рішення, отже, за законом на нього не поширюється обов`язок сплати судового збору за звернення до суду з такою заявою.

Відзив на апеляційну скаргу від ГУ ПФУ в Харківській області не надійшов, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом (п. 10 ч. 1 ст. 4 КАС України).

За приписами ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, судове рішення на підставі ст. 317 КАС скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження її розгляду, з наступних підстав.

Залишаючи без задоволення заяву ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що правові норми, закріплені у частині 1 ст. 382 КАС України стосуються строку для подання суб`єктом владних повноважень - відповідачем до суду першої інстанції звіту про виконання рішення суду по суті, якщо воно вимагає вчинення певних дій, а не ухвали суду, прийнятої в порядку ст. 383 КАС України. Крім того, процесуальні дії суду з встановлення судового контролю є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад здійснення судочинства є обов`язковість судового рішення.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 370 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Крім того, обов`язковість судових рішень, що набрали законної сили, для їх виконання на всій території України також передбачена нормами Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Колегія суддів зазначає, що з аналізу наведеного вище вбачається, що судове рішення, що набрало законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок, тобто особа, якій належить виконати судове рішення, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення (абзац третій пункту 2.1 мотивувальної частини рішення від 26 червня 2013 року №5-рп/2013). Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Також, Конституційний Суд України у рішенні від 30 червня 2009 року №16-рп/2009 зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз. 1 пп. 3.2 п. 3, абз. 2 п. 4 мотивувальної частини).

Як вбачається з матеріалів даної справи, 24.05.2021 року, позивач ОСОБА_1 , звертаючись до суду першої інстанції з заявою про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, просив суд першої інстанції: визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Харківській області, що полягають у зменшенні з квітня 2021 року основного розміру його пенсії з 89% грошового забезпечення до 70% грошового забезпечення; зобов`язати ГУ ПФУ в Харківській області поновити виплату його пенсії з квітня 2021 року у розмірі 89% грошового забезпечення, встановленому рішенням суду від 17.01.2020 року у справі № 520/13693/19; визнати протиправною бездіяльність пенсійного органу щодо не здійснення виплати йому недоплаченої частини основного розміру пенсії з 01.01.2018 року однією сумою - рішення залишається невиконаним; зобов`язати ГУ ПФУ в Харківській області невідкладно виконати рішення суду від 17.01.2020 року у справі № 520/13693/19 щодо здійснення виплати йому недоплаченої частини основного розміру пенсії з 01.01.2018 року однією сумою та зобов`язати пенсійний орган подати звіт про виконання ухвали протягом одного місяця з дня набрання нею чинності (ч. 1 ст. 382 КАС України).

Тобто, позивач ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з вимогами щодо застосування останніми заходів, передбачених ст.ст. 382, 383 КАС України.

Згідно з ч. 1 ст. 382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Частиною 2 ст. 382 КАС України визначено, що за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 КАС України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

У такій заяві зазначаються: 1) найменування адміністративного суду, до якого подається заява; 2) ім`я (найменування) позивача, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 3) ім`я (найменування) відповідача, посада і місце служби посадової чи службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 4) ім`я (найменування) третіх осіб, які брали участь у розгляді справи, поштова адреса, номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 5) номер адміністративної справи; 6) відомості про набрання рішенням законної сили та про наявність відкритого касаційного провадження; 7) інформація про день пред`явлення виконавчого листа до виконання; 8) інформація про хід виконавчого провадження; 9) документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати за подання відповідної заяви; 10) перелік документів та інших матеріалів, що додаються (ч. 2 ст. 383 КАС України).

Заяву, зазначену в частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду (ч. 4 ст. 383 КАС України).

У разі відповідності заяви вимогам, зазначеним у цій статті, вона підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду такої заяви. У разі невідповідності заяви вказаним вище вимогам вона ухвалою суду, прийнятою в порядку письмового провадження, повертається заявнику. Така ухвала суду може бути оскаржена (ч. 5 ст. 383 КАС України).

Колегія суддів зазначає, що аналіз наведених вище норм дає підстави для висновку про виокремлення у окремі статті таких видів судового контролю за виконанням судового рішення, як зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення (ст. 382 КАС України) та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду (ст. 383 КАС України).

Законодавець, розмежовуючи види судового контролю за виконанням судового рішення, тим самим розділив і види заяв, з якими звертається позивач до суду та, відповідно, - наявність чи відсутність вимог до оформлення кожної з них.

Наведений вище висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка була викладена в постанові від 16.10.2018 року по справі № 556/2081/17.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Окрім того, приписами ст. 382 та ст. 383 КАС України передбачено і різні порядки розгляду заяв, поданих відповідно до цих норм.

Колегія суддів зауважує, що як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали суду першої інстанції (ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 25.05.2021 року) судом першої інстанції фактично розглядалася та вирішувалася заява позивача в порядку ст.ст. 382, 383 КАС України сумісно, не зважаючи на те, що приписами вказаних статей КАС України передбачено різні процедури розгляду заяв та різні правові наслідки за наслідками розгляду таких заяв відповідно до вказаних норм КАС України.

Відповідно з урахуванням наведеного, заяви подані в порядку ст.ст. 382, 383 КАС України не можуть розглядатися та вирішуватися судом першої інстанції сумісно, оскільки такі види судового контролю мають розглядатися та вирішуватися останнім окремо, з ухваленням окремих судових рішень за наслідками розгляду таких заяв, що не було враховано судом першої інстанції в даній справі.

Таким чином, з огляду на вказане вище, враховуючи неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи, що мають значення для справи, а також порушення норм процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга позивача ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала Харківського окружного адміністративного суду від 25.05.2021 року відповідно до п. 1 та п. 4 ст. 320 КАС України скасуванню, з направленням даної справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В даному випадку у суду апеляційної інстанції відсутні підстави вирішити заяви позивача по суті.

Інші доводи апеляційної скарги означених висновків колегії суддів не спростовують.

Разом з тим, колегія суддів вважає занеобхідне зазначити, що за правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 08.12.2020 року у справі № 743/1604/19 приписами ст. 4 Закону України «Про судовий збір» не передбачено ставки судового збору за звернення із заявою в порядку контролю за виконанням судового рішення, отже, за законом, на позивача не поширюється обов`язок сплати судового збору за звернення до суду з такою заявою.

Відповідно до ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін; 2) скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення; 3) скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково; 4) визнати нечинним судове рішення суду першої інстанції повністю або частково у визначених цим Кодексом випадках і закрити провадження у справі у відповідній частині; 5) скасувати судове рішення і направити справу для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю; 6) у визначених цим Кодексом випадках скасувати свою постанову (повністю або частково) і прийняти одне з рішень, зазначених у пунктах 1-5 частини першої цієї статті.

Відповідно до ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 25 травня 2021 року - скасувати.

Справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії направити до Харківського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя Л.В. Мельнікова
Судді А.О. Бегунц С.С. Рєзнікова