Справа № 380/8291/21
Суддя: Гулик Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2021-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/8291/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2021 року зал судових засідань №11

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гулика А.Г.,

за участю:

секретаря судового засідання Лєбєдєва Д.Ю.,

представників позивача Кецка В.Я, Оксенюк У.Р.,

представника відповідача Максьо О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним і скасування податкових повідомлень рішень

в с т а н о в и в :

I. Стислий виклад позицій учасників справи

1. 25.05.2021 до Львівського окружного адміністративного суду надійшов позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 (далі позивач) до Головного управління ДПС у Львівській області , місцезнаходження: 79026, м.Львів, вул.Стрийська, 35 (далі відповідач), в якому позивач просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення відповідача від 19.02.2021 №, №, №.

2. Позов обґрунтований тим, що контролюючим органом порушено порядок проведення податкової перевірки та прийняті необґрунтовані податкові повідомлення-рішення. Вважає, що, приймаючи оскаржувані рішення про накладення штрафних санкцій, відповідач не врахував обставин, які у вимірі спірних правовідносин мають істотне значення та дійшов передчасних висновків про наявність у діях позивача порушень податкового законодавства.

2.1. З приводу неправомірності податкового повідомлення-рішення № від 19.02.2021 позивач зазначає, що не здійснює роздрібну торгівля алкогольними напоями без ліцензії, яка надає право таку торгівлю. Зауважує, що з ініціативи позивача подавалась заява про анулювання ліцензії, котра надає право на здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями. Відповідна ліцензія була фактично анулювала 31.12.2020 року. Відповідно із січня 2021 року позивачем не здійснюється за місцем господарської діяльності роздрібна торгівля алкогольними напоями.

2.2. При цьому, виявлені під час податкової перевірки пляшки пива є залишком, який позивачем у підприємницькій діяльності не використовувався. Зазначає, що така продукція знаходилася у холодильнику, який розташований поза залом відвідувачів. Одночасно позивач стверджує, що на час проведення перевірки кафе у зв`язку з карантином через поширення коронавірусної інфекції здійснює обслуговування покупців на винос, що виключає знаходження такого товару у місці, де проводиться продаж товарів.

2.3. Також позивач акцентує увагу на тому, що відповідачем під час проведення перевірки не зафіксовано жодного випадку продажу зі сторони позивача алкогольних напоїв та з цього приводу до акта перевірки не долучено жодного переконливого доказу.

2.4. З приводу податкового повідомлення-рішення № від 19.02.2021 позивач зазначає, що перевірку відповідач провів у присутності працівника позивача, а саме - продавця, який не володіє та не має у своєму розпорядженні всієї необхідної інформації та відповідних документів для підтвердження належного бухгалтерського обліку. Окрім цього, відповідач не запропонував надати первинні документи бухгалтерського обліку та Книгу обліку доходів і витрат та з цього приводу відповідачем не надавалось жодних запитів для отримання необхідних документів у межах даної перевірки.

2.5. Щодо податкового повідомлення-рішення № від 19.02.2021 позивач наголошує на його протиправності, оскільки правовою підставою для застосування штрафних санкцій відносно позивача у відповідності до названого податкового повідомлення-рішення була стаття 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» №265/95-ВР від 06.07.1995, котра не поширюється на позивача, оскільки він є платником єдиного податку.

2.6. Обґрунтовуючи порушення відповідачем процедури проведення податкової перевірки, позивач посилається на те, що перевірку проведено за його відсутності, без пред`явлення працівниками контролюючого органу посвідчення та направлення на проведення перевірки. Окрім цього, зазначає, що зміст наказу, на підставі якого було здійснено перевірку, не відповідає вимогам законодавства, оскільки не містить відомостей про суб`єкта господарювання, діяльність якого є об`єктом відповідної перевірки.

3. 19.07.2021 на адресу суду надійшов відзив відповідача, згідно з яким відповідач проти позову заперечує, вважає вимоги позивача безпідставними.

3.1. Відзив обґрунтований тим, що фактичну перевірку платника податків проведене з дотриманням законодавчо встановлених вимог, а прийняті за її наслідками податкові повідомлення-рішення відповідають критеріям обґрунтованості та вмотивованості.

3.2. Так, відповідач вважає, що твердження позивача про не пред`явлення службових посвідчень, наказу та направлення на проведення податкової перевірки не відповідають дійсності, оскільки такі надавались для ознайомлення працівниці позивача перед проведенням податкової перевірки.

3.3. Стосовно правомірності податкових повідомлень-рішень зазначає, що позивачем не було забезпечено облік товарних запасів, а саме алкогольних напоїв за місцем їх реалізації. Крім того, відповідачем встановлено здійснення позивачем реалізації алкогольних напоїв за відсутності необхідної ліцензії, а також без використання режиму попереднього програмування найменування товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД.

3.4. За наведених обставин, відповідач вважає, що він правильно здійснив юридичну кваліфікацію виявлених порушень та наклав штрафні санкції за недотримання позивачем податкового законодавства.

4. Правом на подання відповіді на відзив та заперечення відповідні учасники справи не скористалися, що не перешкоджає розгляду та вирішенню справи за наявними матеріалами.

5. У судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали. Просили суд задовольнити позов повністю.

6. У судовому засідання представник відповідача проти позову заперечував, просив суд позов залишити без задоволення з підстав, викладених у відзиві.

II. Рух справи

1. Ухвалою 31.05.2021 суддя прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі.

2. Заходи забезпечення позову або доказів, у тому числі й шляхом їх витребування не вживалось.

III. Фактичні обставини справи

1. Заслухавши пояснення представників позивача та заперечення представника відповідача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

2. Позивач є суб`єктом підприємницької діяльності, а саме фізичною особою-підприємцем, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та згідно з відомостями Реєстру платників єдиного податку перебуває на обліку у відповідача як платник податку названої категорії. Основними видами економічної діяльності позивача є діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування (КВЕД 56.10).

3. 03.07.2020 позивачу органом податкового управління видано ліцензію на здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями (пивом). Термін дії ліцензії з 05.07.2020 по 05.07.2021. На підставі розпорядження заступника начальника ГУ ДПС України у Львівській області №20-РЛ від 12.01.2021 вказану ліцензію на підставі заяви позивача анульовано, що підтверджується витягом з додатку до зазначеного розпорядження від 12.01.2021.

4. Відповідно до наказу № 276-ПП від 29.01.2021 року та направлень від 29.01.2021 року №605 та №606 уповноваженими особами ГУ ДПС України у Львівській області було здійснено фактичну перевірку за місцем господарської діяльності позивача.

5. За наслідками проведеної перевірки у присутності працівника позивача, а саме продавця ОСОБА_2 - складено акт (довідку) перевірки за дотриманням суб`єктами господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки, наявності торгових патентів і ліцензій від 02.02.2021 (далі Акт від 02.02.2021), яким встановлено наступне:

5.1. Згідно з даними бази АС «Податковий блок» позивачем здійснювалась реалізація алкогольних напоїв без використанні попереднього програмування із зазначенням кодів відповідної підкатегорії відповідно до УКТЗЕД для алкогольних напоїв;

5.2. На момент перевірки в приміщенні кафе в холодильнику знаходились 35 пляшок нива на загальну суму 710 грн. Марка, кількість, вартість пива зазначена у відомості за 02.02.2021 року, яка додається до акта перевірки та є його невід`ємною частиною. Ліцензія на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями відсутня.

5.3. Всупереч вимогам податкового законодавства позивач не забезпечив встановлений законодавством облік товарних запасів за місцем їх реалізації - до перевірки не представлені прихідні накладні на 35 пляшок пива на загальну суму 710,00 гривень.

6. Відповідний акт від суб`єкта господарювання підписаний ОСОБА_2 без заперечень та зауважень.

7. 23 лютого 2021 року Позивачем отримано поштовим зв`язком наступні податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області:

7.1. податкове повідомлення-рішення № від 19.02.2021 року «форма ПС», з якого вбачається, що на підставі акта перевірки № 1506/13/11/РРО/ НОМЕР_1 від 02.02.2021 року встановлено порушення частини 55 статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» та на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3, статті 54 Податкового кодексу України і частини 2 статті 17 Закону України ««Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» застосовано штрафну санкцію у розмірі 17000,00грн.;

7.2. податкове повідомлення - рішення № від 19.02.2021 року «форма ПС», з якого вбачається, що на підставі акта перевірки №1506/13/11/РРО/ НОМЕР_1 від 02.02.2021 року встановлено порушення п.85.2 ст. 85 Податкового кодексу України та на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54, пункту 121.1 статті 121 Податкового кодексу України застосовано штрафну санкцію у розмірі 1020,00 грн.;

7.3. податкове повідомлення - рішення № «форма С» від 19.02.2021 року, з якого вбачається, що на підставі акта перевірки № 1506/13/11/РРО/ від 02.02.2021 року встановлено порушення пунктів 11, 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України і пункту 7 статті 17, статті 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» застосовано штрафну санкцію у розмірі 6 520,00 грн.

8. Не погодившись із такими податковими повідомленнями - рішеннями позивач скористався процедурою адміністративного оскарження та подав до Державної податкової служби України скаргу від 04.03.2021, в якій просив скасувати податкові повідомлення-рішення № від 19.02.2021 року «форма ПС»; № від 19.02.2021 року «форма ГІС»; № від 19.02.2021 року «форма С».

9. 11.05.2021 року позивачем отримано від Державної податкової служби України рішення про результати розгляду скарги від 07.05.2021 року №10376/6/57-, згідно з яким податкові повідомлення-рішення № від 19.02.2021 року «форма ПС»; № від 19.02.2021 року «форма ПС» ; № від 19.02.2021 року «форма С» залишено без змін, а подану ним скаргу - без задоволення.

10. Вважаючи вказані податкові повідомлення-рішення протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.

IV. Позиція суду

1. Вирішуючи спір по суті, суд виходив з наступного.

2. Частиною 2 статті 19 Конституції України від 28.06.1991 №254к/96-ВР визначено обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Указана норма основного закону означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

3. «На підставі» означає, що суб`єкт владних повноважень: повинен бути утвореним у порядку, визначеному Конституцією та законами України; зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним.

4. «У межах повноважень» означає, що суб`єкт владних повноважень повинен приймати рішення та вчиняти дії відповідно до встановлених законом повноважень,не перевищуючи їх.

5. «У спосіб» означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби.

6. Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядку їх адміністрування, платників податків та зборів, їх прав та обов`язків, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства врегульовано Податковим кодексом України.

7. Згідно з підпунктом 14.1.157 підпункту 14.1. статі 14 ПК України податкове повідомлення-рішення - письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов`язок платника податків сплатити суму грошового зобов`язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності.

8. Податкове повідомлення-рішення, серед іншого, містить суму та підставу для визначення (нарахування/зменшення) грошового зобов`язання та/або податкового зобов`язання, що повинен сплатити платник податків, та/або суму та підставу для зменшення бюджетного відшкодування та/або зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, та/або зменшення податку на доходи фізичних осіб, задекларованого до повернення з бюджету, зокрема при використанні права на податкову знижку, та/або збільшення/зменшення суми податкових зобов`язань, заявленої у податковій декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість, та посилання на норми цього Кодексу та/або іншого закону, контроль за виконанням якого покладено на контролюючі органи, відповідно до яких здійснено їх розрахунок (підпункт 1 підпункту 58.1.1. пункту 58.1. статті 58 ПК України).

8.1. Таким чином, податкове повідомлення-рішення як акт індивідуальної дії породжує для платника податків зобов`язання щодо сплати грошового зобов`язання та повинно містити правову (юридичну) підставу прийняття такого рішення.

і. Щодо законності проведення фактичної перевірки позивача

9. Надаючи оцінку правомірності проведення органом податкового управління фактичної перевірки здійснення підприємницької діяльності позивачем суд керується таким.

10. Зі змісту підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 та абзацу 1 пункту 75.1 статті 75 ПК України вбачається, що контролюючим органам надано право проводити в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України).

11. Відповідно до пунктів 80.1, 80.2, 80.2.5 статті 80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

12. Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких обставин: у разі отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

13. Суд враховує правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 21.02.2020 у справі №826/17123/18 та від 22.09.2020 у справі №520/8836/18, у яких вказано, що незалежно від прийнятого платником податків рішення про допуск (недопуск) посадових осіб до перевірки, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.

14. Судом встановлено, що податкову перевірку діяльності позивача як суб`єкта господарювання проведено у присутності працівниці позивача ОСОБА_2 . При цьому суд зауважує, що податкове законодавство не ставить у залежність законність проведення податкової перевірки від обов`язкової присутності позивача за місцем її(перевірки) здійснення, оскільки вищевказані приписи статті 80 ПК України детермінують допустимість проведення податкової перевірки у присутності також інших осіб, а не виключно позивача як платника податків, якого перевірка стосується безспосередньо.

15. Щодо тверджень позивача про відсутність даних про суб`єкта господарювання у наказі на проведення перевірки, то, на переконання суду, такі є безпідставними, зважаючи на те, що у додатку 1 до наказу ГУ ДПС України у Львівській області №276-ПП позивача прямо персоніфіковано у переліку суб`єктів господарювання, перевірка яких здійснюватиметься у період з 01.02.2021 по 10.02.2021.

16. Посилання позивача про не пред`явлення перевіряючими особами посвідчень та направлень на проведення перевірки не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки, по-перше, працівницею позивача ОСОБА_2 , у присутності якої здійснювалася фактична перевірка, підписано Акт від 02.02.2021 без заперечень та зауважень. Окрім цього, підпис вказаної особи міститься також у направленнях №605 та №606.

17. Таким чином, суд дійшов висновку, що аргументи позивача є надуманими та не знаходять свого фактичного підтвердження.

ii. Щодо правомірності податкового повідомлення-рішення № від 19.02.2021 року

18. У вимірі спірних правовідносин суд зазначає, контролюючий орган дійшов висновку про порушення позивачем пункту 85.2. статті 85 ПК України, за приписом якого платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки.

19. Правовою підставою прийняття вказаного податкового повідомлення-рішення є приписи підпункту 54.3.3. пункту 54.3. статті 54 та пункту 121.1. статті 121 ПК України.

20. Положення названих приписів передбачають, що контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, застосування штрафних (фінансових) санкцій та нарахування пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

20.1. Незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень.

20.2. Водночас з обставин справи вбачається, що фактичною підставою для застосування щодо позивача штрафних санкцій було ненадання ним оригіналів документів під час здійснення податкового контролю, а саме прихідних документів на алкогольні напої (пиво).

21. В контексті оцінки висновків податкового органу про порушення позивачем вимог пункту 85.2. статті 85 ПК України, суд зауважує, що у спірному випадку невиконання позивачем як платником податків обов`язку щодо надання облікових документів на вимогу податкового органу обумовлене саме діями посадових осіб контролюючого органу, оскільки адресатом запитуваної інформації був працівник позивача ОСОБА_2 , до функціональних обов`язків якої, не входило ведення бухгалтерського обліку продукції, що перебувала на балансі позивача як суб`єкта підприємницької діяльності.

22. Згідно з пунктом 85.6. статті 85 ПК України у разі відмови платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати. Зазначений акт підписується посадовою (службовою) особою контролюючого органу та платником податків або його законним представником. У разі відмови платника податків або його законного представника від підписання зазначеного акта в ньому вчиняється відповідний запис.

23. Суд враховує те, що податковим органом не було складено відповідного акта, яким було би зафіксовано факт ненадання позивачем відповідних документів, що свідчить про недоведеність відповідачем податкового правопорушення у розумінні статті 109 ПК України та, як наслідок, про необґрунтованість застосування на підставі пункту 121.1 статті 121 ПК України фінансових санкцій, визначених спірним податковим повідомленням-рішенням.

24. При цьому суд враховує висновки Верховного Суду, викладені у справах №804/15918/14 (постанова від 30 жовтня 2018 року), №813/110/15 (постанова від 14 травня 2019 року), №П/811/464/16 (постанова від 17 листопада 2020 року), №814/3617/14 (постанова від 26 січня 2021 року).

25. Суд бере до уваги долучений представником позивача первинний документ, а саме видаткової накладної №50879 від 14.08.2020 щодо походження алкогольних напоїв, виявлених у позивача під час проведення податкової перевірки.

26. Враховуючи наведене вище в сукупності, суд висновує про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог в аналізованій частині.

iii. Щодо правомірності податкового повідомлення-рішення № від 19.02.2021 року

27. Застосовуючи штрафну санкцію у сумі 17000,00 грн, відповідач виходив з того, що позивач здійснював роздрібну торгівлю алкогольними напоями за адресою провадження господарської діяльності без отримання ліцензії. З цього приводу суд зазначає наступне.

28. Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів на території України визначено Законом України від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Закон України №481/95-ВР).

29. Поняття «роздрібна торгівля» визначено частиною 1 статті 1 цього Закону. Так, під роздрібною торгівлею слід розуміти діяльність по продажу товарів безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб`єктах господарювання (у тому числі іноземних суб`єктах господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) громадського харчування.

30. За правилами статті 15 Закону України № 481/95-ВР роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб`єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

31. Відповідно до частини 1 статті 17 Закону України №481/95-ВР за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством. До суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: роздрібної торгівлі алкогольними напоями без наявності ліцензій - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень; порушення вимог статті 15-3 зазначеного Закону - 6800 грн (абзац 5 частини 2 статті 17 Закону України №481/95-ВР).

32. При цьому, виходячи зі змісту наведених положень законодавства, визначальним для вирішення питання застосування до суб`єкта господарювання фінансових санкцій є саме факт реалізації алкогольних напоїв без наявності відповідних ліцензій та з порушенням встановленого порядку (в заборонених місцях, забороненими особами або забороненим особам тощо).

33. У вимірі спірних правовідносин суд зазначає, що контролюючим органом не встановлено факту реалізації алкогольних напоїв позивачем. Матеріали справи не містять фіскальних чеків, пояснень працівників позивача, у тому числі й у присутності яких проводилася фактична перевірка, будь-яких фото- чи відеоматеріалів на підтвердження продажу позивачем відповідної продукції всупереч законодавчо запроваджених Законом України №481/95-ВР обмежень.

34. За наведених обставин суд дійшов до переконання про те, що висновки суб`єкта владних повноважень зроблені без всебічного та повного дослідження обставин справи, та без урахуванням обставин, які мають істотне значення.

35. Таким чином, суд вважає, що заявлених позовні вимоги у частині скасування податкового повідомлення-рішення № від 19.02.2021 підлягають задоволенню.

iv. Щодо правомірності податкового повідомлення-рішення № від 19.02.2021 року

36. Зі змісту податкового повідомлення-рішення № вбачається, що підставою для його прийняття стало порушення позивачем вимог пунктів 11 та 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»(зі змінами та доповненнями, далі- Закон №265/95-ВР).

37. Пунктом 12 цієї ж статті передбачено, що названі вище суб`єкти господарювання зобов`язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку. При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам під час проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), які підтверджують облік та походження товарів, що на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті). Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які провадять діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння).

38. Статтею 20 Закону 265/95-ВР дефіновано, що до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), за рішенням контролюючих органів застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які здійснюють діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння).

39. Як встановлено та відображено в описовій частині судового рішення, позивач є платником єдиного податку. Зважаючи на вказану обставину, суд висновує, що відповідачем при прийнятті оскаржуваного рішення помилково застосовано приписи пункту 12 статті 3 і статті 20 Закону №265/95-ВР, оскільки такі не є релевантними у контексті спірних правовідносин та не можуть застосовуватися до позивача. Відтак спірне рішення контролюючого органу в цій частині є протиправним та підлягає скасуванню.

40. Щодо застосування штрафних санкцій у відповідності до пункту 11 статті 3 Закону №265/95-ВР суд вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

41. Так, відповідно до пункту 11 статті 3 цього Закону №265/95-ВР суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані проводити розрахункові операції через реєстратори розрахункових операцій та/або через програмні реєстратори розрахункових операцій для підакцизних товарів із використанням режиму програмування із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, найменування товарів, цін товарів та обліку їх кількості.

42. Застосовуючи штрафні санкції за порушення, що полягає у проведенні розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій без використання режиму попереднього програмування найменування для підакцизних товарів із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, податковий орган керувався відомостями з АІС «Податковий блок», згідно з якими позивачем здійснено реалізацію алкогольних напоїв через реєстратор розрахункових операцій з фіскальним № у період з 01.08.2020 по 03.08.2020.

43. Суд вважає, що аргумент позивача стосовно не зазначення відповідачем за яким кодом УКТ ЗЕД має бути запрограмовано продаж пива у разі здійснення продажу на розлив та в пляшках не заслуговує на увагу, оскільки відповідач не оспорює правильність чи неправильність обраного позивачем коду УКТ ЗЕД. Натомість контролюючий орган посилається на не зазначення суб`єктом господарювання коду УКТ ЗЕД як такого.

44. Одночасно суд враховує наступне.

45. Відповідно до положень статті 2 Закону №265/95-ВР розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, видатковий чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, операцій з видачі готівкових коштів держателям електронних платіжних засобів, отримання (повернення) коштів, торгівлю валютними цінностями в готівковій формі, створений в паперовій та/або електронній формі (електронний розрахунковий документ) у випадках, передбачених цим Законом, зареєстрованим у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або програмним реєстратором розрахункових операцій, чи заповнений вручну.

46. Згідно з пунктом 2 статті 3 цього ж Закону суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані: надавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі (у тому числі, але не виключно, з відтворюванням на дисплеї реєстратора розрахункових операцій чи дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій QR-коду, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію із розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому міститься, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на наданий такою особою абонентський номер або адресу електронної пошти).

47. Отже, саме розрахунковий документ є доказом, що підтверджує факт продажу товару, а не роздруківка з ІТС "Податковий блок" та саме такий документ має контролюючим органом братися до уваги. Відповідна роздруківка фіскального чека з ІТС "Податковий блок" не є доказом відображення господарської операції.

48. Досліджуючи питання правомірності оспорюваного податкового повідомлення-рішення, суд керується також положеннями статті 58 ПК України.

49. Абзацом 2 пункту 58.2 ПК України зафіксовано, що податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) за кожним окремим податком, збором та/або разом із штрафними санкціями, передбаченими цим Кодексом, а також за кожною штрафною (фінансовою) санкцією за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на такий контролюючий орган, та/або пенею за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності. Цитований припис у контексті спірних правовідносин означає, що на відповідача покладається обов`язок складення окремих податкових повідомлень-рішень за різними фінансовими санкціями.

50. Зі змісту податкового повідомлення-рішення № вбачається, що до позивача застосовано штрафні санкції, які передбачені різними пунктами статті 3 Закону №265/95-ВР та є наслідком самостійних правопорушень податкового законодавства. Іншими словами, контролюючий орган здійснив обчислення розміру грошового зобов`язання за різними штрафними санкціями одним податковим повідомленням рішенням, що, у свою чергу, не відповідає вимогам абзацу 2 пункту 58.2 статті 58 ПК України. Відтак суд констатує недотримання відповідач процедури прийняття оскаржуваного рішення.

51. За наведених обставин суд дійшов висновку про протиправність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення та необхідність його скасування. У свою чергу, суд вважає, що твердження позивача про імовірні причини не відображення коду УКТ ЗЕД при здійсненні розрахункових операцій не спростовують висновків про не доведення відповідачем правомірності оскаржуваного рішення належними та допустимими доказами.

52. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України та частини другої статті 2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

53. Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

54. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

55. Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

56. Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити повністю.

57. Відповідно до статті 139 КАС України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 908,00 грн.

Керуючись статтями 6, 9, 73-76, 242, 243, 244, 245 КАС України, суд

в и р і ш и в:

1. позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області від 19.02.2021 №, від 19.02.2021 №, від 19.02.2021 №.

3. Стягнути з Головного управління ДПС у Львівській області , місцезнаходження: 79026, м.Львів, вул.Стрийська, 35 за рахунок бюджетних асигнувань на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 судовий збір в розмірі 908,00 грн.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Повне рішення суду складене 13 вересня 2021 року.

Суддя А.Г. Гулик