Справа № 234/10065/20
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2021-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 вересня 2021 року справа №234/10065/20

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Гаврищук Т.Г., суддів: Блохіна А.А., Геращенка І.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 05 березня 2021 р. у справі № 234/10065/20 (головуючий І інстанції Нейло І.М., повне судове рішення складено 05.03.2021 року в м. Краматорськ Донецької області) за позовом ОСОБА_1 до Інспектора батальйону патрульної поліції в м. Краматорську та Слов`янську управління патрульної поліції в Донецькій області Мироненка Андрія Васильовича про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

УСТАНОВИВ:

Представник позивача Литвиненко Віталій Іванович, в інтересах ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до Інспектора батальйону патрульної поліції в м. Краматорську та Слов`янську управління патрульної поліції в Донецькій області Мироненка Андрія Васильовича (далі відповідач), в якому, з урахуванням уточненого позову, просив скасувати постанову відповідача від 25.06.2020 серії ЕАМ №2737379 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, що передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн. (а.с. 1-4).

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 05 березня 2021 року у задоволенні позову відмовлено (а.с. 83-84).

Не погодившись з судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, вважає рішення прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, просив суд скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що відповідно до ч.4 ст.15 КУпАП, при порушенні правил дорожнього руху водіями транспортних засобів Збройних Сил України або інших утворених відповідно до законів України військових формувань та Державної спеціальної служби транспорту - військовослужбовцями строкової служби, а також вчиненні ними військових адміністративних правопорушень, передбачених главою 13-Б цього Кодексу, штраф як адміністративне стягнення до них не застосовується. Крім того, п.12 ч.1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків (а.с. 87-91).

У відзиві на апеляційну скаргу представником відповідача висловлено незгоду з апеляційною скаргою та прохання залишити її без задоволення, а судове рішення без змін.

Сторони в судове засідання не з`явились, про дату та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

Справа розглядається у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з таких підстав.

25.06.2020р. о 13:18:08 у м. Слов`янськ, траса Н20 1км. 600м. ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом - автомобілем Renault Duster, номерний знак НОМЕР_1 , перевищив встановлені обмеження руху більше як на 20 км/г, швидкість руху склала 74 км/г., чим порушив п.12.4 ПДР України. Швидкість вимірювалася приладом TruCamLTI 20/20 (серійний номер ТС001092) (а.с. 5).

Отже, між сторонами виник публічно-правовий спір з приводу рішення суб`єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності.

Надаючи правову оцінку спірних правовідносинам, апеляційний суд виходить з такого.

Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України від 02 липня 2015 року № 580-VIII Про Національну поліцію (далі - Закон № 580-VIII) поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно з п.8 ч.1 статті 23 зазначеного Закону поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ч.1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

В пункті 1.3 ПДР України зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

У відповідності до п.12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Відповідно до ч.1 ст.122 КУпАП - перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до підпункту 9 частини 1 статті 31 Закону № 580-VIII, поліція може застосовувати такі превентивні заходи як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 40 Закону № 580-VIII, поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Частиною 1 статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Отже, надані відповідачем фото- і відеозапис з приладу TruCам LTI 20/20 можуть слугувати доказом в справі про адміністративне правопорушення в розумінні норм КУпАП.

Відповідно до ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 73 КАС України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.ст.75,76 КАС України достовірними та достатніми є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. За таких обставин, відповідачі у справі зобов`язані довести правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, та, зокрема, довести факт вчинення позивачем порушення ПДР відповідними доказами.

На підтвердження вчинення позивачем правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КпАП України, відповідачем надано фото та відео файли, здійснені за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 № ТС001092, на яких зафіксовано, що автомобіль, яким керував позивач, марки Renault Duster, номерний знак НОМЕР_1 , 25.06.2020 року рухаючись в м.Слов`янськ, перевищив встановлені обмеження руху більше як на 20 км/г, швидкість руху склала 74 км/г., чим порушив п.12.4 ПДР України.

Слід зазначити, що лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29 серпня 2012 року № UA-МІ/1-2903-2012, а законодавством не передбачено повторного проходження даної процедури (сертифікації) для приладів, які вже були завезені на територію України та введені в експлуатацію. Більше того, така процедура як сертифікація взагалі не міститься в нормах чинного законодавства України. Всі прилади, що використовуються працівниками Департаменту патрульної поліції, пройшли повірку. Міжповірочний інтервал для TruCam визначено Переліком засобів вимірювальної техніки, типи яких затверджені на підставі результатів державних приймальних та контрольних випробувань і міжнародних договорів України, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 5 квітня 2012 року №437 і становить 1 рік.

Проведення перевірки передбачено Порядком проведення перевірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, та оформлення її результатів, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 08.02.2016 № 193.

Міжповірочний інтервал для вимірювача швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruСam становить 1 рік згідно із Переліком засобів вимірювальної техніки, типи яких затверджені на підставі результатів державних приймальних та контрольних випробувань і міжнародних договорів України, затвердженого наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України № 437 від 05.04.2012.

Відповідачем надано копію свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/17319, виданого Державним підприємством Укрметртестстандарт від 18 листопада 2019 року та чинного до 18 листопада 2020 року, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam LTІ 20/20 № ТС001092, є придатним до застосування (а.с. 43).

За таких обставин, враховуючи наявні у справі докази у тому числі докази правомірності використання засобу лазерної вимірювальної техніки, колегія суддів вважає, що факт порушення позивачем ПДР України є доведеним.

Щодо доводів апелянта, що відповідно до ч.4 ст.15 КУпАП при порушенні правил дорожнього руху водіями транспортних засобів Збройних Сил України, штраф як адміністративне стягнення не застосовується, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно зі статтею 15 КУпАП Військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів, а також особи рядового і начальницького складів Державної кримінально-виконавчої служби України, служби цивільного захисту і Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, поліцейські несуть відповідальність за адміністративні правопорушення за дисциплінарними статутами. За порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху … ці особи несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах. До зазначених осіб не може бути застосовано громадські роботи, виправні роботи і адміністративний арешт.

Інші, крім зазначених у частині першій цієї статті, особи, на яких поширюється дія дисциплінарних статутів або спеціальних положень про дисципліну, у випадках, прямо передбачених ними, несуть за вчинення адміністративних правопорушень дисциплінарну відповідальність, а в інших випадках - адміністративну відповідальність на загальних підставах.

При порушенні правил дорожнього руху водіями транспортних засобів Збройних Сил України або інших утворених відповідно до законів України військових формувань та Державної спеціальної служби транспорту - військовослужбовцями строкової служби, а також вчиненні ними військових адміністративних правопорушень, передбачених главою 13-Б цього Кодексу, штраф як адміністративне стягнення до них не застосовується. У випадках, зазначених у цій статті, органи (посадові особи), яким надано право накладати адміністративні стягнення, передають матеріали про правопорушення відповідним органам для вирішення питання про притягнення винних до дисциплінарної відповідальності.

Позивач не є військовослужбовцем строкової служби, тому приписи ч.3 ст. 15 КУпАП на нього не поширюються, відповідно до контракту про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України на посадах осіб сержантського і старшинського складу ОСОБА_1 , старшина, молодший інспектор прикордонної служби 2 категорії - сапер інженерно-саперної групи відділення інженерного забезпечення інженерно-технічного відділу 11 прикордонного загону Східного регіонального управління (І категорії) Державної прикордонної служби України, тому за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, ОСОБА_1 несе адміністративну відповідальність на загальних підставах.

Щодо доводів апелянта, що відповідно п.12 ч.1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях, суд зазначає наступне.

Звертаючись з позовом до суду позивач не сплатив судовий збір та надав як підставу для звільнення від сплати судового збору посвідчення учасника бойових дій.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову та стягуючи судовий збір на користь держави у розмірі 420,40 грн., виходив з того, що предмет спору не пов`язаний з порушенням прав позивача на соціальний захист, саме, як учасника бойових дій чи військовозобов`язаного, призваного на військову службу, а пов`язаний із скасуванням постанови про визнання винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП і накладення адміністративного стягнення та закриття справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно п.12 ч.1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.

Згідно контракту про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України на посадах осіб сержантського і старшинського складу ОСОБА_1 , на підставі ст.19, 20 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» добровільно вступив на військову службу та взяв на себе зобов`язання проходити військову службу на посадах осіб сержантського і старшинського складу. Контракт є строковим та укладений на 3 роки з 11.10.2017 року по 10.10.2020 року (а.с. 95-96).

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» до особового складу Державної прикордонної служби України входять військовослужбовці та працівники Державної прикордонної служби України.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці, які проходять кадрову або строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, громадяни призовного віку, які мають вищу, професійно-технічну, повну або базову загальну середню освіту і не проходили строкової військової служби, військовозобов`язані, а також жінки, які не перебувають на військовому обліку, укладають контракт про проходження військової служби за контрактом з додержанням умов, передбачених статтею 20 цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» на військову службу за контрактом приймаються громадяни, які пройшли професійно-психологічний відбір і відповідають установленим вимогам проходження військової служби.

В матеріалах справи наявна телеграма №385 від 12 червня 2020 року «Про приймання-передавання транспортних засобів», в якій зазначено, що начальнику Східного регіонального управління необхідно організувати переміщення легкового автомобіля спеціалізованого призначення Renault Duster з Краматорського прикордонного загону до ІНФОРМАЦІЯ_1 (для забезпечення ГВВВБ «Схід») (а.с. 13).

Відповідно до технічного талону транспортного засобу Державної прикордонної служби України, Renault Duster, номерний знак НОМЕР_1 належить військовій частині № НОМЕР_2 (а.с. 12).

Таким чином, на час складання 25.06.2020 року інспектором батальйону патрульної поліції в м. Краматорську та Слов`янську постанови відносно ОСОБА_1 у справі про адміністративне правопорушення, позивач був військовослужбовцем, який виконував службові обов`язки та керував транспортним засобом, який належить військовій частині № НОМЕР_2 .

Отже, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь держави судового збору 420,40 грн., підлягає скасуванню.

Відповідно до положень ч.1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів вважає, що судове рішення постановлено при неповному з`ясуванні обставин справи та з помилковим застосуванням норм матеріального права, а тому апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню в частині стягнення судового збору.

Керуючись ст. ст. 268-272, 286, 308, 311, 315, 316, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 05 березня 2021 р. у справі № 234/10065/20 задовольнити частково.

Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 05 березня 2021 р. у справі № 234/10065/20 скасувати в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь держави судового збору 420,40 грн..

В іншій частині рішення залишити без змін.

Повне судове рішення складено 14 вересня 2021 року.

Постанова набирає законної сили з дати її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: Т.Г. Гаврищук

Судді: А.А. Блохін

І.В. Геращенко