Справа № 120/8259/20-а
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2021-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/8259/20-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Дмитришена Руслана Миколаївна

Суддя-доповідач - Капустинський М.М.

08 вересня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Капустинського М.М.

суддів: Сапальової Т.В. Смілянця Е. С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 01 червня 2021 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький), за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 про скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

в грудні 2020 року до Вінницького окружного адміністративного суду звернулося Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницького області з адміністративним позовом до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про скасування постанови про накладення штрафу.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 14.12.2020 позивачем отримано оскаржувану постанову відповідача, про накладення штрафу в розмірі 10 200,00 грн. за невиконання без поважних причин рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 07.08.2020 у справі №120/2767/20-а. Позивач з постановою про накладення штрафу від 10.12.2020 не погоджується та зазначає, що добровільно виконав судове рішення до відкриття виконавчого провадження. Листом №0200-0802-5/49564 від 20.10.2020 позивач повідомив державного виконавця, що заборгованість у розмірі 53 303,79 грн. за період з березня по вересень 2020 року буде виплачена після виділення коштів на фінансування з Державного бюджету України, оскільки стягувач перебуває на пенсійному обліку в органах Пенсійного фонду з 01.11.1991 та отримує пенсію за вислугу років як працівник льотно-випробного складу цивільної авіації відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення". Зауважив, що пенсії за вислугу років фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України.

Також вказано, що Головне управління 04.08.2020 звернулось до Пенсійного фонду України щодо виконання судових рішень (винесеними до 22.07.2020 (дня визнання нечинними п. 1 та п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року №649 "Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду") та після вказаної дати) в частині виплати заборгованості по пенсіях, які фінансуються за рахунок коштів державного бюджету України. В свою чергу, Пенсійним фондом України в листі від 09.11.2020 роз`яснено, що погашення заборгованості по вказаній категорії судових рішень проводиться в межах затверджених бюджетних призначень для здійснення відповідних виплат. Крім того, кошти на виконання судових рішень винесених у 2019-2020 роках в частині виплати пенсії, що фінансуються з Державного бюджету не виділялись та підтверджується довідкою.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 01 червня 2021 року позов задоволено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що дії державного виконавця при прийняті оскаржуваної постанови, а також оскаржувана постанова є такою, що прийнята на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений законом. Вважає, що виплата перерахованої пенсії не може вважатись виконаною зважаючи на відсутність документального підтвердження вчинення позивачем дій щодо виплати перерахованих коштів стягувачу в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з таких підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного перегляду справи рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 07.08.2020 у справі №120/2767/20-а позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо обмеження розміру пенсії ОСОБА_1 до виплати максимальним розміром та зобов`язано з 01.03.2020 здійснити виплату пенсії, перераховану відповідно до пункту 7 Порядку призначення і виплати пенсії за вислугу років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.1992 №418, у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 09.08.2005 №713, без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням вже виплачених сум пенсії. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

На виконання судового рішення 23 вересня 2020 видано виконавчий документ, який направлено до виконавчої служби.

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) від 06.10.2020 відкрито виконавче провадження ВП №63209252 щодо виконання виконавчого листа № 120/2767/20-а від 23.09.2020, виданого Вінницьким окружним адміністративним судом, щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити ОСОБА_1 з 01.03.2020 виплату пенсії, перерахованої відповідно до пункту 7 Порядку призначення і виплати пенсії за вислугу років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.1992 №418, у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 09.08.2005 №713, без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням вже виплачених сум пенсії.

24.11.2020 головним виконавцем винесено постанову про накладення на ГУ ПФУ у Вінницькій області штрафу ВП № 63209252 в сумі 5100,00 грн за невиконання рішення суду без поважних причин.

Вказану постанову оскаржено в судовому порядку та рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 11.01.2021 по справі №120/7463/20-а, зокрема, скасовано постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Р.П. Бертман про накладення штрафу за не виконання рішення суду у виконавчому провадженні № 63209252 від 24.11.2020 в сумі 5100,00 грн.

Рішення Вінницького окружного адміністративного суду 11.01.2021 набрало законної сили 25.02.2021, з огляду на ухвалення постанови Сьомим апеляційним адміністративним суду від 25.02.2021, якою апеляційну скаргу залишено без задоволення, а рішення у справі №120/7463/20-а - без змін.

10.12.2020 головним державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу, в рамках виконавчого провадження №63209252, на боржника, у зв`язку з невиконанням рішення суду без поважних причин накладено штраф у розмірі 10 200,00 грн.

Не погоджуючись із винесеною постановою від 10.12.2020, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що рішення суду не виконано з поважних причин. Відтак, підстава для застосування штрафу визначена частиною першою статті 75 Закону України Про виконавче провадження - відсутня.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує наступне.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Питання примусового виконання судових рішень регулюються Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII).

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі рішення) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (ст. 1 Закону № 1404-VIII).

За приписами статті 3 Закону № 1404-VIII примусовому виконанню підлягають рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Згідно ст. 5 Закону №1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Приписами пунктів 1, 16, 22 частини третьої статті 18 Закону № 1404-VIII передбачено, що державний виконавець має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 26 Закону №1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 63 Закону №1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 75 Закону №1404-VIII у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Системний аналіз вищезазначених положень дозволяє дійти висновку про те, що Законом України "Про виконавче провадження" встановлено відповідальність боржника за невиконання судового рішення, а не за своєчасне його виконання. Тобто, на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу, рішення, з приводу якого здійснюються заходи на його виконання, не повинно бути виконаним боржником. Накладення штрафу у подвійному розмірі застосовується виключно за повторне невиконання рішення боржником без поважних причин.

Поважними, в розумінні наведених норм Закону, можуть вважатися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення боржника, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для виконання рішення у встановлений виконавцем строк та повинні бути підтверджені належними доказами.

Згідно з положеннями підпунктів 4, 5 пункту 4 Положення про Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 №28-2, Головне управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування пенсій та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством, здійснює з цією метою перерозподіл коштів між районами (містами); здійснює призначення (перерахунок) та виплату пенсій військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та іншим особам (крім військовослужбовців строкової служби та членів їх сімей), які мають право на пенсію згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Виплати пенсій здійснюються Головним управлінням Пенсійного фонду України виключно за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством. Інших фінансових можливостей, крім зазначених, для здійснення виплат управління не має.

Згідно із Положенням про Пенсійний фонд України, затвердженого указом Президента України від 06.04.2011 року № 384/2011, Пенсійний фонд України готує пропозиції щодо формування та реалізації державної політики у сфері пенсійного забезпечення та соціального страхування, бере у межах своїх повноважень участь у розробленні прогнозних показників економічного і соціального розвитку України та проекту Державного бюджету України, планує свої доходи та видатки, здійснює ефективний розподіл фінансових ресурсів для пенсійного забезпечення, розробляє проект бюджету Пенсійного фонду України, складає звіт про його виконання та подає їх в установленому порядку Міністру праці та соціальної політики для внесення на розгляд Кабінету Міністрів України.

Відповідно до статей 23 та 116 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнування та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства.

З матеріалів справи встановлено, що донараховану суму не було виплачено стягувачу у зв`язку з відсутністю державного асигнування.

Оскаржувана постанова державного виконавця від 10.12.2020 ВП №63209252 мотивована тим, що боржник не надав підтвердження щодо виконання рішення суду від 07.08.2020, тому прийшов до висновку про невиконання рішення суду без поважних причин.

Водночас, резолютивна частина рішення Вінницького окружного адміністративного суду по справі №120/2767/20-а в частині, що виконується в межах даного виконавчого провадження ВП №63209252 містить вимогу до позивача: зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити ОСОБА_1 з 01.03.2020 виплату пенсії, перерахованої відповідно до пункту 7 Порядку призначення і виплати пенсії за вислугу років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.1992 №418, у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 09.08.2005 №713, без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням вже виплачених сум пенсії.

Як встановлено з матеріалів справи, суму заборгованості в розмірі 53 303,79 грн за період з березня 2020 року по вересень 2020 року стягувачу не виплачено, через відсутність коштів у Державному бюджеті України, про що позивач повідомляв відповідача.

У свою чергу, частиною 1 статті 75 Закону № 1404-VIII чітко визначено, що постанова про накладення штрафу виноситься у разі невиконання рішення саме без поважних причин, однак колегія суддів зауважує, що невиконання судового рішення ГУ ПФУ у Вінницькій області в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.

Окрім того, накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 15.05.2020 у справі № 812/1813/18, від 21.05.2020 у справі № 310/6910/16-а та від 19.02.2020 у справі № 821/1491/17.

Крім того, відповідно до правового висновку Верховного Суду України у справі №К/800/39668/15 та у постановах Верховного Суду у справах К/9901/1598/18 (405/3663/13а) від 24.01.2018 року, №814/2655/14 від 21.02.2018 року, №373/436/15 від 21.11.2018 невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності таких коштів у боржника не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин, а накладення за таких обставин штрафу на боржника ще більш ускладнює його фінансове становище, тому відсутність бюджетного та іншого фінансування та коштів на виплату грошових сум на виконання судового рішення є поважною причиною, яка унеможливлює проведення відповідних виплат. Накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Відтак, з огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що постанова про накладення штрафу на позивача від 10.12.2020 з підстав невиконання рішення суду без поважних причин у подвійному розмірі є протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 01 червня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Капустинський М.М.

Судді Сапальова Т.В. Смілянець Е. С.