Справа № 360/3461/21
Суддя: О.В. Ірметова
Дата ухвалення: 2021-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

14 вересня 2021 рокуСєвєродонецькСправа № 360/3461/21

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Ірметова О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом адвоката Христенко Марини Сергіївни в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з надзвичайної ситуації у Луганській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшов позов адвоката Христенко Марини Сергіївни (далі- представник позивача) в інтересах ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Державної служби України з надзвичайної ситуації у Луганській області (далі відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (далі відповідач 2) у якому представник позивача просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області щодо відмови в оформленні та направленні необхідних документів про обчислення вислуги років до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років, відповідно до ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб»;

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо відмови в оформленні документів для призначення пенсії ОСОБА_1 за вислугу років, відповідно до ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб»;

- зобов`язати Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області оформити та направити необхідні документи до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», із зарахуванням до вислуги років для призначення такої пенсії часу проходження служби з 22 липня 2015 року по 28 квітня 2018 року, протягом якого ОСОБА_1 брав участь в антитерористичній операції, на пільгових умовах - один місяць служби за три місяці;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області оформити необхідні документи та нарахувати ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», із зарахуванням до вислуги років для призначення такої пенсії часу проходження служби з 22 липня 2015 року по 28 квітня 2018 року, протягом якого ОСОБА_1 брав участь в антитерористичній операції, на пільгових умовах - один місяць служби за три місяці.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що згідно витягу з наказу № 310 по особовому складу від 08.10.2020 його звільнено зі служби цивільного захисту за пунктами 173, 176 підпунктом 2 Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою КМУ від 11.07.2013 №593 (за віком) старшого прапорщика служби цивільного захисту ОСОБА_1 , командира відділення - водія 54 державної пожежно - рятувальної частини 2 державного пожежно - рятувальної загону з охорони об`єктів Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області з 08.10.2020. Вислуга років на день звільнення становить 23 років 08 місяців 21 день - в календарному вирахуванні та 04 роки 10 місяців 14 днів - в пільговому обчисленні.

Згідно довідки №5703-5308/57-140 від 09.11.2020 щодо безпосередньої участі особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, ОСОБА_1 з 22.07.2015 по 15.01.2016, з 10.02.2016 по 17.06.2016, з 23.06.2016 по 11.09.2016, з 22.10.2016 по 18.11.2016, з 19.11.2016 по 01.08.2017, з 16.09.2017 по 08.10.2017,3 09.10.2017 по 28.04.2018 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції на території Луганської області.

Таким чином, ОСОБА_1 , як учасник бойових дій має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій. А саме - на призначення пенсії за вислугу років, звільненого зі служби, який має право на пенсію згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з урахуванням його безпосередньої участі в антитерористичній операції на території Луганської області.

Отримання ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій зайняло певний проміжок часу, та відповідний статус він отримав вже після звільнення з Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області. Цей факт унеможливив на момент звільнення зі служби звернутися до відповідача за оформленням та поданням необхідних документів до органів Пенсійного фонду для призначення йому пенсії за вислугу років, з урахуванням участі в АТО.

В своєму адвокатському запиті до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області адвокат пропонувала як спосіб досудового врегулювання, передбачений ст. 17 КАС України, самостійно оформити та подати необхідні документи до органів Пенсійного фонду для призначення пенсії ОСОБА_1 за вислугу років, з урахуванням участі в АТО.

Листом - відповіддю №5702-2028/57-135 від 05.05.2021 Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області в подачі документів відмовлено, через відсутність календарної вислуги років у ОСОБА_1 . Фактично, відповідач відмовив в оформленні та направленні документів щодо позивача до відповідного органу Пенсійного фонду України.

Відмовляючи в оформленні та направленні документів щодо позивача до відповідного органу Пенсійного фонду України відповідач виходив з того, що умовою для призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» є наявність на день звільнення відповідної календарної вислуги років, яку позивач не мав.

Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області позовних вимог не визнало про що 06.08.2021 надало відзив на позовну заяву від 05.08.2021 № 1200-0802-7/27813 (арк. спр. 52-53), у якому заперечувало проти позовних вимог з огляду на наступне.

03.11.2020 Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області надіслало на адресу головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області документи для призначення пенсії за вислугу років ОСОБА_1 .

Відповідно до витягу з наказу від 08.10.2020 № 310 та розрахунку вислуги років вислуга позивача в календарному обчислені складає 23 роки 08 місяців 21 день, у пільговому обчисленні (без урахування календарної вислуги): 04 роки 10 місяців 14 днів. Враховуючи наведене, пенсію призначено відповідно до пункту «б» ст. 12 Закону № 2262.

Стосовно права ОСОБА_1 на пенсію за вислугу років відповідач зазначив таке.

Згідно статті 12 пункту «а» Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсія за вислугу років призначається: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби: з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.

Згідно подання про призначення пенсії ОСОБА_1 від 02.11.2020, витягу з наказу від 08.10.2020 № 310 та розрахунку вислуги років, його календарна вислуга років становить - 23 роки 08 місяців 21 день, що не є достатньою умовою для призначення пенсії за вислугу років у відповідності до Закону №2262.

Відповідач 2 вважає, що виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України, Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та у їх задоволенні слід відмовити.

Від Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій 06.08.2021 надійшов відзив на позовну заяву від 04.08.2021 № 5701-3966/57-14 (арк. спр. 75-79).

Обґрунтовуючи заперечення проти позову відповідач 1 зазначає, що відповідно до пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ , пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б» - «д», «ж» статті 1 -2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки та 6 місяців і більше.

Календарний рік - це рік, який особа фактично відпрацювала на займаній посаді.

Відповідач вважає неприйнятним посилання на те, що до спірних правовідносин для визнання права на призначення пенсії за вислугу років підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей" від 17 липня 1992 року №393, якою позивачу на його думку для призначення пенсії до вислуги років має зараховуватися пільговий стаж, є безпідставними, оскільки згідно ч.4 ст.9 КАС України, у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту застосовується правовий акт, який має вищу юридичну силу.

При цьому законодавець у назві статті 17 Закону № 2262 використовує формулювання: види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років «для призначення пенсії». Однак, саме календарна вислуга років є визначальною для набуття права на призначення такої пенсії.

Пунктом 12 Порядку № 3-1 уповноважений структурний підрозділ у 10-денний термін з дня одержання заяви про призначення пенсії оформлює всі необхідні документи і своє подання про призначення пенсії, ознайомлює з ним особу, якій оформлюється пенсія, і направляє до органу, що призначає пенсії за місцем проживання особи.

За п.п.5 п. 4 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 № 28-2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 січня 2015 року за № 40/26485, головне управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань здійснює призначення (перерахунок) та виплату пенсій військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та іншим особам (крім військовослужбовців строкової служби та членів їх сімей), які мають право на пенсію згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Відповідач 1 вважає, що при розгляді звернення позивача про оформлення та подання документів до відповідного органу Пенсійного фонду України для призначення пенсії позивачу правомірно враховував лише вислугу в календарному обчисленні, тому діяв лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі викладеного відповідач 1 просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Не погодившись із доводами відповідачів, викладених у відзивах на позовну заяву, представник позивача 01.09.2021 надав відповідь на відзиви відповідачів (арк. спр. 84), в якому зазначив, що у своїх відзивах відповідачі не надали жодного спростування доводам, викладеним позивачем у позові, однак заперечили проти позову, та просили суд відмовити.

На думку представника позивача, свої доводи в обох відзивах відповідачі мотивують застарілими посиланням на практику ВСУ, оскільки в своєму позові позивач вже посилався на відступи 2021 року від правових рішень, на яких гуртуються доводи відповідачів.

Вважає, що наявні всі підстави для задоволення позову.

Ухвалою суду від 09 липня 2021 року позовну заяву адвоката Христенко Марини Сергіївни в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з надзвичайної ситуації у Луганській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії залишено без руху. Запропоновано позивачу протягом 7-ми (семи) календарних днів з дати отримання даної ухвали усунути недоліки позовної заяви шляхом надання суду оригіналу документа про сплату судового збору в розмірі 908,00 грн.

14 липня 2021 року від позивача на адресу Луганського окружного адміністративного суду на виконання ухвали суду від 09.07.2021 надійшла заява про усунення недоліків разом квитанцією про сплату судового збору.

Ухвалою суду від 19.07.2021 позовну заяву прийнято до розгляду після усунення її недоліків та відкрито провадження у справі, справу визначено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов наступного.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 (арк. спр. 12-14,15), має статус учасника бойових дій відповідно до посвідчення НОМЕР_2 від 15.01.2021 (а.с. 20).

Із записів у дублікаті трудовій книжці НОМЕР_3 встановлено, що ОСОБА_1 з 04.01.1999 по 08.10.2020 проходив службу в МВС України, ДСНС України (а.с. 16-18).

Наказом від 08.10.2020 № 310 ОСОБА_1 звільнено зі служби цивільного захисту у Запас Збройних Сил України з 08.10.2020. Вислуга років на службі станом на 08.10.2020: календарна 23 роки 08 місяців 21 день: пільгова 04 роки 10 місяців 14 днів (а.с. 19).

Довідкою від 09.11.2020 № 5703-5308/57140 підтверджено, що ОСОБА_1 в період з 22.07.2015 по 15.01.2016, з 10.02.2016 по 17.06.2016, з 23.06.2016 по 11.09.2016, з 22.10.2016 по 18.11.2016, з 19.11.2016 по 01.08.2017, з 16.09.2017 по 08.10.2017 з 09.10.2017 по 28.04.2018 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції на території Луганської області (а.с. 21).

У подальшому представник позивача зверталась з адвокатськими запитами до ГУДСНС у Луганській області в якому просила оформити та подати необхідні документи до органів Пенсійного фонду України для призначення пенсії ОСОБА_1 за вислугу років, з урахуванням участі в АТО (а.с.. 28) та до ГУ ПФУ в Луганській області відповідно до якого просила обчислити ОСОБА_1 вислугу років з урахуванням вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» та постанови КМУ від 17.07.1992 № 393, врахувавши при обчисленні час безпосередньої часті в антитерористичній операції один місяць за три місяці (а.с. 28,29-31).

Листом від 16.06.2021 № 1200-0202-8/17561 відповідач 2 повідомив, що на час розгляду документів з урахуванням змін, внесених до розрахунку вислуги років в частині зарахування вислуги років на пільгових умовах для призначення ОСОБА_1 відповідно до п. «а» ст. 12 Закону № 2252 до ГУПФУ в Луганській області не надходило (а.с. 32).

Листом від 05.05.2021 № 5702-2028/57135 відповідач 1 повідомив, що зарахування стажу роботи у пільговому обчисленні до страхового стажу для призначення пенсії законом не передбачено. ОСОБА_1 , призначено пенсію відповідно до пункту «б» статті 12 Закону № 2262 у зв`язку з тим, що на момент звільнення зі служби цивільного захисту (станом на 08.10.2020) календарна вислуга років складала 23 08 місяців 21 день, що не відповідало критеріям, передбаченим пунктом «а» статті 12 закону № 2262 (а.с. 33-34).

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд керується такими вимогами чинного законодавства.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, в тому числі в Державній службі України з надзвичайних ситуацій, є Закон України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон № 2262-ХІІ). Цим Законом Держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Відповідно до пункту «б» частини 1 статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», тут і далі в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, особи начальницького складу податкової міліції, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту.

Згідно з пунктом "а" частини першої статті 12 Закону № 2262-ХІІ пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах б-д, ж статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби: з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.

Стаття 17 Закону № 2262-ХІІ встановлює види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії.

Також, положення статті 17-1 Закону № 2262-ХІІ визначають, що порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Тобто, законодавець чітко встановлює можливість призначення пенсії за вислугу років, із зарахуванням в її період вислуги років на пільгових умовах.

На виконання зазначених вимог Закону № 2262-ХІІ Кабінетом Міністрів України затверджено постанову від 17.07.1992 № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей" (далі - Постанова № 393) яка встановлює, що до вислуги років особам офіцерського складу Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони та інших військових формувань, створених Верховною Радою України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, а також особам середнього, старшого і вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, поліцейським, особам, зазначеним у пункті ж статті 1-2 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", особам середнього, старшого і вищого начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту та Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсій згідно з пунктом "а" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" додатково зараховується час їхнього навчання (у тому числі заочно) у цивільних вищих навчальних закладах, а також у інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське звання, до вступу на військову службу або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку - один рік за шість місяців.

Відповідно до пункту 3 Постанови № 393 до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах:

один місяць служби за три місяці - час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції (абзац 7 підпункту "а"); участь у бойових діях у воєнний час;

З вказаної постанови слідує, що до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується пільговий стаж роботи на встановлених цим Порядком посадах.

Таким чином, з аналізу викладених положень наведеної Постанови вбачається, що пільгова вислуга враховується саме при призначенні пенсій згідно з пунктом "а" статті 12 Закону № 2262-ХІІ.

Відтак, положення усіх зазначених вище нормативно-правових актів не ставлять в залежність набуття права на пенсію за вислугою років від наявності відповідної кількості виключно календарної вислуги та не встановлюють те, що вислугу років у пільговому обрахуванні не можуть зараховувати до вислуги років для призначення особі відповідної пенсії.

З огляду на викладені норми, слід вказати, що як Законом № 2262-ХІІ, так і Постановою № 393 не визначено та не передбачено таких понять як пільгове обчислення вислуги років, пільгова пенсія, пільгова вислуга років або загальна вислуга років.

Статтею 12 Закону № 2262-ХІІ визначені умови, коли пенсія призначається саме за вислугу років.

Стаття 17-1 Закону № 2262-ХІІ також регулює питання обчислення саме вислуги років, однак за наявності у конкретної особи певних умов при проходженні служби, які обумовлюють застосування пільг при призначенні пенсії згідно Закону № 2262-ХІІ.

Пунктом 2.3 розділу 2 наказу Міністерства оборони України № 530 від 14.08.2014р. "Про положення про організацію роботи з обчислення вислуги років", зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 20 жовтня 2014 року № 1294/2607, передбачено, що час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції зараховується на пільгових умовах - один місяць служби за три.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції, підлягає зарахуванню до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах - один місяць служби за три місяці.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 05.06.2018 по справі №348/347/17, від 16 червня 2020 року у справі №185/7049/16-а.

В свою чергу, згідно з Постановою № 393 пільгами є зарахування до вислуги років, яка надає право на отримання пенсії, у певній кратності тих періодів служби, які відповідають визначеним цією Постановою умовам (конкретні умови передбачають застосування певної кратності).

Поняття вислуга років, яка обчислюється у будь-якому випадку календарними роками та місяцями, застосовується як до осіб, які не мають пільгових умов на призначення пенсії за Законом № 2262-ХІІ, так і до осіб, які мають такі пільгові умови.

З матеріалів справи встановлено, що вислуга років на день звільнення позивача складає станом на 08 жовтня 2020 року: календарна 23 роки 08 місяців 21 день; пільгова 04 роки 10 місяців 14 днів.

Як зазначає позивач відповідачем до вислуги років не враховано у пільговому обчисленні час проходження служби протягом якого позивач брав участь в АТО а саме з 22.07.2015 по 15.01.2016, з 10.02.2016 по 17.06.2016, з 23.06.2016 по 11.09.2016, з 22.10.2016 по 18.11.2016, з 19.11.2016 по 01.08.2017, з 16.09.2017 по 08.10.2017,3 09.10.2017 по 28.04.2018 (один місяць служби за три місяці).

Верховний Суд у постанові від 03 березня 2021 року у справі № 805/3923/18-а дійшов висновку, що основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу є Закон № 2262-XII. Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Постановою № 393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.

Також, Верховний Суд у постанові від 14 квітня 2021 року у справі № 480/4241/18 дійшов висновку про те, що передбачена Постановою № 393 можливість пільгового зарахування окремих видів служби спрямована на реалізацію Закону № 2262-ХІІ і положенням цього Закону не суперечить.

Для призначення пенсій за вислугу років за Законом № 2262-ХІІ календарна вислуга років може бути зарахована на пільгових умовах відповідно до Постанови № 393.

Окрім цього, у вищезазначеній постанові судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду сформувала наступні правові висновки: «В цілях Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» календарна вислуга - це вислуга, яка складається з повної кількості календарних днів відповідного періоду (календарний рік - 365 календарних днів, календарний місяць - 30 календарних днів). Для призначення пенсій за вислугу років за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» календарна вислуга років може бути зарахована на пільгових умовах відповідно до Порядку № 393».

Пунктом 1 Порядку № 3-1 встановлено, що заяви про призначення пенсії за вислугу років та по інвалідності особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із Законом, та особам, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - органи, що призначають пенсії) через уповноважені структурні підрозділи Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства надзвичайних ситуацій України, Міністерства інфраструктури України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної прикордонної служби України, Державної податкової служби України, Державної пенітенціарної служби України, Державної інспекції техногенної безпеки України (далі - міністерства та інші органи). Міністерства та інші органи, їх територіальні підрозділи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі визначають уповноважені структурні підрозділи, на які за їх рішенням покладаються функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважені структурні підрозділи).

Днем звернення за призначенням пенсії є день подання до відповідного органу, що призначає пенсії, письмової заяви про призначення пенсії з усіма необхідними для вирішення цього питання документами, а в разі пересилання заяви і документів поштою - дати їх відправлення (абзац перший пункту 6 Порядку № 3-1).

Згідно з абзацом другим пункту 6 Порядку № 3-1 у разі, якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, заявнику (посадовій особі уповноваженого структурного підрозділу) роз`яснюється, які документи необхідно надати додатково. При поданні документів до закінчення тримісячного терміну з дня отримання роз`яснення днем звернення за призначенням пенсії вважається день подання заяви або дата відправлення документів поштою.

Пунктом 12 Порядку № 3-1 регламентовано, що уповноважений структурний підрозділ у 10-денний термін з дня одержання заяви про призначення пенсії оформляє всі необхідні документи і своє подання про призначення пенсії (додаток 2), ознайомлює з ним особу, якій оформлюється пенсія, і направляє до органу, що призначає пенсії за місцем проживання особи. Уповноважений структурний підрозділ надає допомогу особі в одержанні відсутніх на момент подання заяви документів для призначення пенсії.

Системний аналіз викладених положень Порядку № 3-1 дає змогу дійти висновку, що саме уповноважені структурні підрозділи здійснюють перевірку поданих звільненими зі служби особами заяв про призначення пенсії, здійснюють обчислення вислуги років для призначення пенсії і встановлюють наявність підстав для її призначення. Після цього такий орган законодавчо наділений компетенцією направити подання про призначення пенсії за вислугу років до територіального органу ПФУ або відмовити у такому поданні.

Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 листопада 2018 року у справі № 537/1980/16-а та у постанові Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі № 554/2032/17.

У межах спірних правовідносин, позивач перебував на військовій службі в АТО в період з 22.07.2015 по 15.01.2016, з 10.02.2016 по 17.06.2016, з 23.06.2016 по 11.09.2016, з 22.10.2016 по 18.11.2016, з 19.11.2016 по 01.08.2017, з 16.09.2017 по 08.10.2017,3 09.10.2017 по 28.04.2018, а відтак вказані періоди зараховуються до вислуги років для призначення пенсій на пільгових умовах один місяць служби за три місяці.

Таким чином, оскільки позивач за своєю останньою посадою та характером служби відповідає критеріям, визначеним Законами та підзаконними нормативними актами, що дають право на врахування вислуги років у пільговому обчисленні, а стаж позивача у пільговому обчисленні становить більше 25 років, суд вважає, що відповідач дійшов необґрунтованого висновку щодо відсутності у позивача станом на час звільнення зі служби необхідного стажу для призначення йому пенсії за вислугою років згідно із пунктом «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та протиправно відмовив позивачу в оформленні та направленні документів до пенсійного органу, необхідних для призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону № 2262.

Судом встановлено, що вислуга років позивача, з урахуванням вислуги років на пільгових умовах, становить більше 25 календарних років, а саме: 28 років 06 місяців 05 днів, з яких 23 роки 08 місяців 21 день - календарна вислуга та 04 роки 10 місяців 14 днів - вислуга років на пільгових умовах.

Ураховуючи правові висновки, наведені у постанові об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду від 03 березня 2021 року у справі № 805/3923/18-а та постанові Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 14 квітня 2021 року у справі №480/4241/18, та встановлені судом обставини суд дійшов висновку щодо наявності підстав для визнання протиправними дій Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області щодо відмови позивачу в оформленні та направленні необхідних документів до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області для призначення пенсії за вислугу років відповідно до вимог пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та зобов`язання відповідача у межах законодавчо визначеної компетенції вчинити необхідні дії з метою відновлення прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Разом з тим, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо відмови в оформленні документів для призначення пенсії за вислугу років відповідно до ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», оскільки до пенсійного органу не надходило подання від уповноваженого структурного підрозділу та документів з урахуванням змін, внесених до розрахунку вислуги років в частині зарахування до вислуги років на пільгових умовах для призначення пенсії ОСОБА_1 відповідно до пункту «а» статті 12 Закону № 2262.

Як насідок, суд вважає передчасною вимогу про зобов`язання ГУПФУ в Луганській області оформити необхідні документи та нарахувати ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби», із зарахуванням до вислуги років для призначення такої пенсії часу проходження служби з 22 липня 2015 року по 28 квітня 2018 року, протягом якого ОСОБА_1 брав участь в антитерористичній операції, на пільгових умовах - один місяць служби за три місяці, з огляду на те, що призначенню та виплаті пенсії позивачу передує розрахунок стажу позивача. Тільки після розрахунку стажу позивача, в разі наявності підстав пенсійний орган має призначати та виплачувати пенсію. А оскільки стаж позивача є спірним, вимога про зобов`язання призначити та виплачувати пенсію є передчасною, відтак задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Аналіз даної норми свідчить, що судовому захисту підлягають лише порушене право, свобода або інтерес особи, при чому такі порушення мають полягати у відповідних правових наслідках у вигляді зміну стану прав та обов`язків позивача або створення об`єктивних перешкод у реалізації законного інтересу відповідної особи, що унеможливлюють одержання особою того, на що вона вправі розраховувати в разі належної поведінки зобов`язаної особи.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09 грудня 1994 року, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За встановлених в цій справі фактичних обставин та з урахуванням правового регулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Позивачем при зверненні до суду із позовом сплачено судовий збір у сумі 908 грн, відповідно до квитанції № 66587 від 14.07.2021 (арк. спр. 44).

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно із частиною третьою статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Враховуючи приписи статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, часткове задоволення позову, суд дійшов висновку, що суму судового збору слід стягнути з відповідача 1 на користь позивача в розмірі 454 грн.

При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, суд виходить з такого.

Згідно положень статті 1 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Відповідно до статті 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Аналіз положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Компенсація витрат на професійну правничу допомогу здійснюється у порядку, передбаченому статтею 134 КАС України, яка не обмежує розмір таких витрат.

За змістом пункту 1 частини третьої статті 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (пункт 2 частини третьої статті 134 КАС України).

Частиною четвертою статті 134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини сьомої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Суд звертає увагу на те, що зі змісту вказаних норм вбачається, що від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Що стосується часу, витраченого фахівцем в галузі права, то зі змісту вказаних норм процесуального права можна зробити висновок, що достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, яка саме кількість часу витрачена на відповідні дії (постанова Верховного Суду від 13.12.2018 у справі № 816/2096/17).

До позовної заяви представником позивача надано договір про надання парової допомоги від 22.04.2021 № 04/21/01 (а.с. 11).

Відповідно до пункту 1.1 вказаного договору Замовник доручає, а Виконавець бере на себе обов`язок надати адвокатські послуги із захисту інтересів та представництва в усіх правоохоронних органах, судових інстанціях, а також у всіх установах та організаціях України по його пенсійним питанням, пов`язаним з нарахуванням пенсії, перерахунком трудового стажу.

Розділом 4 вказаного договору визначений порядок оплати послуг. Так, відповідно до пункту 4.1 вартість послуг Виконавця визначається співмірно виконуваних дій, необхідних для позитивного результату для Клієнта про що складається додатковий договір. Пунктом 4.2 визначено, що витрати, пов`язані з необхідністю виконання обов`язків по даній справі оплачуються Клієнтом окремо і завчасно виконуваній конкретній послузі, про що складається додатковий договір.

Будь-яких інших додаткових договорів суду не надано.

Відповідно до розрахунку судових витрат № 01 до Договору про надання правової допомоги з представництва інтересів в суді № 04/21/01 виконавець зобов`язується надати Замовнику юридичні послуги щодо підготовки до подання до Луганського окружного адміністративного суду позовної заяви щодо зобов`язання ГУДСНС у Луганській області вчинити дії щодо обчислення вислуги років. Консультація, вивчення судової практики з наданням роз`яснень, вивчення документів та спрямування адвокатського запиту, складання та подання позову до Луганського окружного адміністративного суду та участь у письмовому провадженні. Вартість послуг Виконавця за цим розрахунком складає 10 000 грн (арк. спр. 35).

Згідно акту приймання-передачі наданих послуг № 01 до Договору про надання правової допомоги з представництва інтересів в суді № 04/21/01 від 24.05.2021 Замовнику надано консультацію відповідно зазначеного питання з урахуванням судової практики та надано роз`яснення, вивчено документи, спрямовано рекомендованою поштою адвокатський запит, складено та подано позов до Луганського окружного адміністративного суду. Вартість послуг виконавця за цим актом складає 10 000 грн (арк. спр. 36).

Також до матеріалів справи додано копії квитанцій на суми 4020,10 грн, 1005,03 грн та 5025,13 грн (арк. спр. 37,38).

Суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до статей 626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 638 Цивільного кодексу України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 632 Цивільного кодексу України передбачено, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.

З системного аналізу норм Цивільного кодексу України, де визначаються істотні умови договору, та положення законодавства про адвокатуру і процесуального законодавства можна зробити висновок, що істотними умовами договору про надання правової допомоги є: предмет договору (послуги, що надаються); сторони договору (з максимальною деталізацією); перелік послуг, що надаються, та робіт, що виконуються; строки і умови виконання послуг; ціна; умови розрахунку; спосіб фіксації виконання умов договору тощо (погоджені з огляду на особливості справи).

Проте, як вбачається із договору про надання правової допомоги від 22.04.2021 в ньому не зазначено ціну договору, яка є істотною умовою договору про надання правової допомоги.

Також суд зазначає, що ані в акті приймання-передачі наданих послуг, ані в розрахунку судових витрат не визначено перелік виконаних робіт із зазначенням часу в який виконано відповідну послугу та її вартість.

При цьому, суд зазначає, що вказана справа не відноситься до складних справ, розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними в матеріалах справи документами, підготовка документів в цій справі не потребує великої кількості часу.

Отже, за переконанням суду заявлені до відшкодування позивачем витрати є неспівмірними із складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.

Враховуючи висновки, наведені у постанові Верховного Суду від 13.12.2018 у справі № 816/2096/17, суд вважає, що позивачем не підтверджено належними та допустимими доказами обсяг наданих послуг і виконаних робіт, їх вартість, кількість часу витрачена адвокатом на відповідні дії, а тому приходить до висновку, що вимога про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 72, 77, 90, 94, 132, 139, 241-246, 250, 255, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги адвоката Христенко Марини Сергіївни в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з надзвичайної ситуації у Луганській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області щодо відмови в оформленні та направленні необхідних документів про обчислення вислуги років до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років, відповідно до пункту «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

Зобов`язати Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області оформити та направити необхідні документи до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», із зарахуванням до вислуги років для призначення такої пенсії часу проходження служби з 22 липня 2015 року по 28 квітня 2018 року, протягом якого ОСОБА_1 брав участь в антитерористичній операції, на пільгових умовах - один місяць служби за три місяці.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної служби України з надзвичайної ситуації у Луганській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у сумі 454,00 грн (чотириста п`ятдесят чотири гривні 00 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Суддя О.В. Ірметова