Справа № 380/1254/21
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2021-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2021 рокуЛьвівСправа № 380/1254/21 пров. № А/857/9624/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Коваля Р.Й., Святецького В.В.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Міністерства оборони України,

на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 березня 2021 року (суддя Сакалош В.М., час ухвалення - не зазначено, місце ухвалення - м.Львів, дата складання повного тексту не зазначена),

в адміністративній справі №380/1254/21 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту фінансів Міністерства оборони України,

про визнання протиправними дій, стягнення індексації грошового забезпечення,

встановив:

У січні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача Департаменту фінансів Міністерства оборони України, в якому просив: 1) визнати протиправними дії Департаменту фінансів Міністерства оборони України у відношенні до позивача ОСОБА_1 щодо не нарахування та не виплати індексації грошового забезпечення у період з 23.04.2016 року по 15.03.2019 року; 2) стягнути з Департаменту фінансів Міністерства оборони України на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення період з 23.04.2016 року по 15.03.2019 року у сумі 107457,34 грн.; 3) стягнути з Департаменту фінансів Міністерства оборони України на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати, а саме: витрати пов`язані з проведенням судово-економічної експертизи №4182 від 01.07.2020 року у розмірі 1961,28 грн. та витрати на правову допомогу.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 26 березня 2021 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Департаменту фінансів Міністерства оборони України у відношенні до ОСОБА_1 щодо не нарахування та не виплати йому індексації грошового забезпечення у період з квітня 2016 року по листопад 2018 року. Зобов`язано Департамент фінансів Міністерства оборони України () нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) індексацію грошового забезпечення за період з квітня 2016 року по листопад 2018 року. Стягнуто з бюджетних асигнувань Департаменту фінансів Міністерства оборони України на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правову допомогу адвоката в сумі 1000 грн.. В іншій частині позову відмовлено.

З цим рішенням суду першої інстанції від 26.03.2021 року не погодився відповідач Департамент фінансів Міністерства оборони України та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що при винесенні рішення судом неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, зроблено висновки, які не відповідають обставинам справи, порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи та підлягає скасуванню з підстав, наведених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт покликається на те, що суд першої інстанції вчасно не повідомив відповідача, що у його провадженні перебуває справа №380/1254/21 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту фінансів МОУ та не виконав приписів, передбачених ст.47 КАС України, внаслідок чого відповідач не мав змоги вчасно до розгляду справи подати відзив на позовну заяву. Також зазначає апелянт, що позивач у 2020 році звертався до суду із позовом до Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України (справа №380/7867/20) з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, а судом першої інстанції при розгляді справи №380/1254/21 не досліджено та не враховано норми статті 45 КАС України, що суперечать завданню адміністративного судочинства. Зокрема, 02.12.2020 року у справі №380/7867/20 Львівським окружним адміністративним судом в аналогічній справі винесено рішення, яким позов ОСОБА_1 до Фінансового управління Генерального штабу ЗСУ про визнання протиправними дій, стягнення індексації грошового забезпечення - задоволено частково, визнано протиправними дії Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 23 квітня 2016 року по 15 березня 2019 року не у повному розмірі, зобов`язано Фінансове управління Генерального штабу Збройних Сил України нарахувати ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 23 квітня 2016 року по 15 березня 2019 року та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум, у решті позовних вимог відмовлено. Вказане судове рішення набрало законної сили та виконане, а тому, на переконання апелянта, виконання рішення про виплату індексації грошового забезпечення у справі №380/1254/21 призведе до неправомірного повторного стягнення на користь позивача відповідних сум індексації грошового забезпечення за тотожний період. Додатково апелянт зазначає, що враховуючи дані Державної служби статистики України щодо індексу споживчих цін у зв`язку із тим, що розмір підвищення постійних складових грошового забезпечення позивача у березні 2018 року, в тому числі, розмір підвищення посадового окладу, перевищив суму індексації, яка склалась у зазначеному місяці, сума індексації у місяці підвищення не нараховується. Відповідно до офіційних даних, що містяться на сайті Державної служби статистики України, з квітня 2018 року індекс споживчих цін не перевищував 103%, а тому передбачених законом підстав для індексації грошового забезпечення позивача за період з квітня 2018 року по грудень 2018 року також не було.

За результатами апеляційного розгляду апелянт (відповідач) просить скасувати оскаржене рішення суду від 26.03.2021 року та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Позивач ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу відповідача, у якому висловив незгоду з її доводами, вважаючи такі безпідставними та необґрунтованими, вказуючи, що даний позов (справа №380/1254/21) відрізняється від попереднього позову (справа №380/7867/20) за сторонами. Просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що апеляційну скаргу необхідно задоволити, з врахуванням наступного.

Судом апеляційної інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач ОСОБА_1 з 23 квітня 2016 року по 15 березня 2019 року проходив військову службу в Головному квартирно-експлуатаційному управлінні Збройних Сил України. Вказані обставини сторонами не заперечуються.

Листом Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 06 лютого 2020 року №248/3/8/108 позивача на його заяву стосовно нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з 05 квітня 2016 року по 01 березня 2019 року повідомлено про те, що індексація грошових доходів населення провадиться відповідно до Закону України Про індексацію грошових доходів населення (далі Закон України) та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. №1078 (далі Порядок). Відповідно до статті 5 Закону України і пункту 6 Порядку індексація грошових доходів населення здійснюється в межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів. Для виплати індексації в квітні 2016 року грудні 2017 року фінансового ресурсу в Міністерстві оборони України не було. Фінансування на виплату індексації не здійснювалося. Пунктом 14 Порядку визначено, що роз`яснення про застосування порядку проведення індексації грошових доходів населення надає Міністерство соціальної політики України (далі Мінсоцполітики). Відповідно до роз`яснень Мінсоцполітики механізм нарахування та виплати індексації за попередні роки Порядком не передбачений. Зазначене підтверджено роз`ясненнями Мінсоцполітики від 16.07.2015 року №10685/0/14-15/10, від 09.06.2016 року №252/10/136-16, від 08.08.2017 року №15966/0/2-17/16 та від 08.08.2017 року №78/0/66-17. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб з 01 березня 2018 року було підвищено розміри посадових окладів усіх категорій військовослужбовців. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення посадових окладів. Індексація грошового забезпечення провадиться, якщо величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється у розмірі 103%. Право на індексацію відбулося у грудні 2018 року, оскільки індекс споживчих цін за квітень-жовтень 2018 року перевищив встановлений поріг індексації (103%) в становив 103,7%. Індексація грошового забезпечення за грудень 2018 року та січень-березень 2019 року виплачена у сумі 278,31 грн. (а.с. 24).

Відповідно до довідки Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 06 лютого 2020 року №248/3/8/593д про нараховану та виплачену ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 05.04.2016 року по 15.03.2019 року, позивачу з квітня 2016 року по листопад 2018 року не нараховувалася та не виплачувалася індексація його грошового забезпечення. В той же час, за період з грудня 2018 року по березень 2019 року індексація грошового забезпечення нарахована та виплачена позивачу у таких розмірах: у грудні 2018 року в сумі 71,08 грн.; у січні 2019 року у сумі 71,08 грн.; у лютому 2019 року у сумі 71,08 грн.; у березні 2019 року у сумі 65,07 грн. (а.с. 26).

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо не нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення у спірний період, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Суд апеляційної інстанції не погоджується із висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог, з врахуванням наступного.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно із статтею 44 КАС України, учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки. Учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Частиною 4 статті 47 КАС України, крім прав та обов`язків, визначених у статті 44 цього Кодексу, відповідач має право визнати позов повністю або частково, подати відзив на позовну заяву.

Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Підстави, час та черговість подання заяв по суті справи визначаються цим Кодексом або судом у визначених цим Кодексом випадках. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову (частини 2 - 4 статті 159 КАС України).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що лише 25.03.2021 року Міністерством оборони України отримано копію ухвали від 02.02.2021 року про відкриття спрощеного позовного провадження у справі №380/1254/21 (а.с. 35-37).

Зі змісту ухвали суду першої інстанції про відкриття спрощеного позовного провадження у справі №380/1254/21 видно, що відповідачу запропоновано у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання цієї ухвали подати суду відзив на позовну заяву, в якому вказати про визнання/заперечення позовних вимог.

Водночас, рішення суду у вказаній справі прийнято по суті позовних вимог 26.03.2021 року.

Отже, відповідач фактично був позбавлений можливості подати суду першої інстанції відзив на позовну заяву.

Щодо суті спірних правовідносин, колегія суддів враховує наступне їх правове регулювання.

Відповідно до абз.1 ч.1 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-XII від 20.12.1991, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Абзацом другим ч.4 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлено, що порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Згідно з частин 2, 3 ст.9 цього ж Закону, до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Індексація грошових доходів населення здійснюється відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 №1282-XII (далі - Закон №1282-ХІІ) та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 (далі - Порядок №1078).

Так, згідно ст.1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індексація грошових доходів населення встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення трудових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Згідно з ч.1 ст.2 Закону №1282-XII, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії, стипендії, оплата праці (грошове забезпечення), оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Індексація грошових доходів населення здійснюється за місцем їх отримання за рахунок відповідних коштів (ст.9 Закону).

Статтею 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» визначено, що індексацію доходів населення, яка встановлюється для підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, віднесено до державних соціальних гарантій, що згідно з ст.19 цього Закону є обов`язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п.6 Порядку №1078, виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких проводяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: 1) підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів; 2) підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету; 3) об`єднання громадян підвищують розміри оплати праці за рахунок власних коштів; 4) індексація допомоги по безробіттю, що надається відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, проводиться за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття; 5) індексація стипендій особам, які навчаються, проводиться за рахунок джерел, з яких вони сплачуються; 6) індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, проводиться за рахунок коштів платника аліментів; 7) індексація сум відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також сум, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їх сімей, проводиться за рахунок джерел, з яких вони сплачуються.

У разі коли грошовий дохід формується з різних джерел і цим Порядком не встановлено черговості його індексації, сума додаткового доходу від індексації виплачується за рахунок кожного джерела пропорційно його частині у загальному доході.

Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Отже, індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці (грошового забезпечення). За вимогами вказаних нормативно-правових актів проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Аналіз наведених вище нормативно-правових актів за відсутності затвердженого особливого порядку індексації військовослужбовців дає підстави для нарахування індексації грошового забезпечення у встановленому урядом України порядку, а саме Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003.

Тобто сума індексація грошового забезпечення є складовою частиною грошового забезпечення і відповідно до Закону підлягає обов`язковому нарахуванню та виплаті.

Разом з тим, судом апеляційної інстанції встановлено, що у вересні 2020 року позивач ОСОБА_1 звертався в суд із адміністративним позовом до відповідача Фінансового управління Генерального штабу Збройних сил України, в якому просив: 1) визнати протиправними дії відповідача у відношенні до позивача щодо не нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення у період з 23 квітня 2016 року по 15 березня 2019 року; 2) стягнути з відповідача на користь позивача індексацію грошового забезпечення за період з 23 квітня 2016 року по 15 березня 2019 року у сумі 107457,34 гривень; 3) стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати, а саме: витрати пов`язані з проведенням судово-економічної експертизи №4182 від 01 липня 2020 року у розмірі 1961,28 гривень та витрати на правову допомогу.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2020 року в адміністративній справі №380/7867/20 за позовом ОСОБА_1 до Фінансового управління Генерального штабу Збройних сил України позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправними дії Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 23 квітня 2016 року по 15 березня 2019 року не у повному розмірі. Зобов`язано Фінансове управління Генерального штабу Збройних Сил України нарахувати ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 23 квітня 2016 року по 15 березня 2019 року та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум. В решті позовних вимог відмовлено. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача 1500 грн. витрат на правничу допомогу. У задоволенні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України 1500 грн. витрат на правничу допомогу відмовлено. У задоволенні вимог ОСОБА_1 про стягнення з Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України витрат, пов`язаних з проведенням судово-економічної експертизи №4182 від 01 липня 2020 року у розмірі 1961,28 грн. відмовлено.

Вказане рішення суду від 02.12.2020 року було предметом перегляду апеляційною інстанції, за наслідками чого Восьмим апеляційним адміністративним судом 19 березня 2021 року було прийнято постанову, якою рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02.12.2020 року в адміністративній справі №380/7867/20 було залишено без змін.

Як стверджує апелянт 22.04.2021 року представником Міністерства оборони України на електронну адресу Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України було надіслано запит про надання інформації щодо виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02.12.2020 року в адміністративній справі №380/7867/20 та доказів виконання даного рішення по вищевказаній справі.

23.04.2021 року за №305/784 на електронну адресу Західного територіального юридичного відділу надійшла відповідь від Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України (копія додана до апеляційної скарги), якою повідомлено запитувача, що на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02.12.2020 року в адміністративній справі №380/7867/20 Фінансовим управлінням Генерального штабу Збройних Сил України здійснено нарахування та виплату ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення у сумі 4435,66 грн., платіжне доручення від 12.04.2021 №1403 (додане до апеляційної скарги). Підчас нарахування враховано місяць зростання грошових доходів - січень 2016 року. Обставини отримання 12.04.2021 року ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення у сумі 4435,66 грн. визнані позивачем, про що зазначено у відзиві на апеляційну скаргу.

З урахуванням встановлених фактичних обставин справи колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що заявлені у даній справі №380/1254/21 позивачем ОСОБА_1 позовні вимоги є аналогічними тим, що були предметом розгляду у справі №380/7867/20, по яких ухвалено відповідне рішення суду від 02.12.2020 року, яке набрало законної сили 19.03.2021 року.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що позовні вимоги у справі №380/1254/21 та у справі №380/7867/20 являються аналогічними і випливають із одних і тих же правовідносин щодо спірного права позивача ОСОБА_1 на отримання індексації грошового забезпечення за період з 23.04.2016 року по 15.03.2019 року, де звернення до суду було зумовлено однією відмовою (листом) Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 06 лютого 2020 року №248/3/8/108.

Отже, спірне питання щодо права позивача ОСОБА_1 на отримання індексації грошового забезпечення за період проходження публічної (військової) служби з 23.04.2016 року по 15.03.2019 року уже вирішено судом у справі №380/7867/20, де ухвалено відповідне рішення суду від 02.12.2020 року, яке надбало законної сили 19.03.2021 року та підлягає виконанню.

В такій ситуації, відсутні підстави для задоволення позовних вимог у розглядуваній справі №380/1254/21.

Наведених вище фактичних обставин справи суд першої інстанції не врахував і дійшов до помилкового висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Суд апеляційної інстанції також враховує, що рішення суду першої інстанції від 26.03.2021 року не оскаржене позивачем в апеляційному порядку щодо відмови у задоволенні решта частини позовних вимог.

Відповідно до ст.308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи наведені вище норм законодавства та фактичні обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції ухвалено рішення з неповним з`ясуванням усіх обставин справи та з порушенням норм процесуального права, що у порядку, визначеному статтею 317 КАС України, підлягає скасуванню з прийняттям у справі нової постанови про відмову у задоволенні позову повністю.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження).

Згідно п.1 ч.6 ст.12 КАС України, для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України "Про запобігання корупції" займають відповідальне та особливо відповідальне становище.

Проаналізувавши характер спірних правовідносин, предмет доказування, склад учасників справи, та враховуючи, що дану адміністративну справу було розглянуто судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження, суд апеляційної інстанції зазначає, що дана адміністративна справа є справою незначної складності, а тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України задоволити.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 березня 2021 року в адміністративній справі №380/1254/21 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту фінансів Міністерства оборони України про визнання протиправними дій, стягнення індексації грошового забезпечення скасувати та прийняти нову постанову.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В. В. Гуляк
судді Р. Й. Коваль
В. В. Святецький