Справа № 753/10016/21
Суддя: Гусак О. С.
Дата ухвалення: 2021-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2-а/753/265/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" вересня 2021 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Гусак О.С.,

з секретарем - Рупак О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві позовну заяву ОСОБА_1 до інспектора батальйону патрульної поліції у м. Бориспіль УПП Київської області сержанта поліції Довгополого Павла Володимировича, третя особа: Департамент патрульної поліції, про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до інспектора батальйону патрульної поліції у м. Бриспіль УПП Київської області сержанта поліції Довгополого Павла Володимировича, третя особа: Департамент патрульної поліції, про скасування постанови від 16 травня 2021 року серії ЕАН № 4217867 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною шостою статті 121 КУпАП.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу від 20 травня 2021 року вказана позовна заява передана судді Гусак О.С. (справа № 753/10016/21).

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 28 травня 2021 року позовну заяву залишено без руху.

9 червня 2021 року до суду надійшла заява позивача про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 10 червня 2021 року відкрито провадження у справі.

18 серпня 2021 року до суду надійшов відзив інспектора Довгополова П.В. на позовну заяву.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 31 серпня 2021 року залучено до участі у справі у якості третьої особи Департамент патрульної поліції та призначено розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін на 10 вересня 2021 року о 11 год.

10 вересня 2021 року у судове засідання позивач, який про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, не прибув, надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідачі - прибули та просили відмовити у задоволенні позовної заяви.

З урахуванням визначених статтею 268 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) вимог неприбуття в судове засідання учасника справи повідомленого відповідно до положень цієї статті не перешкоджає розгляду справу у судах першої інстанції.

Дослідивши матеріали справи суд встановив таке.

Із долученого до відзиву на позовну заяву відеозапису із нагрудної камери інспектора вбачається, що запис розпочався коли інспектор після зупинки автомобіля Renault, д.н.з НОМЕР_1 , підійшов до дверей автомобіля та зазначив про проїзд позивачем на червоний сигнал світлофору. Позивач заперечив та зазначив, що проїхав на зелений миготливий сигнал світлофору. Після перегляду наданого інспектором позивачу відео позивач також заперечив вчинення ним правопорушення та вказав, що проїжджав під зеленим миготливим сигналом світлофору, а автомобіль патрульної поліції, що рухався за ним, проїхав на миготливий жовтий чи червоний сигнал світлофору. Після проведеної дискусії між позивачем та відповідачем біля автомобілів позивача та патрульної поліції інспектор повідомив, що зараз буде розглядатись справа про порушення позивачем правил проїзду на заборонний сигнал світлофора. Проте інспектора перебив інший інспектор, який сидів в автомобілі поліції та сказав : «будемо писати за знак». Після цього стосовно позивача була винесена постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною шостою статті 121 КУпАП.

Згідно з винесеною інспектором Довгополим П.В. постановою про накладення на позивача адміністративного стягнення за частиною шостою статті 121 КУпАП у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, від 16 травня 2021 року серії ЕАН № 4217867 (далі - Постанова) 16 травня 2021 року о 23 год 17 хв за адресою: вул. Київський шлях, 17, м. Бориспіль, Київська обл., позивач керував в темну пору доби з неосвітленим номерний знаком, чим порушив пункт 2.9 ПДР. На позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною шостою статті 121 КУпАП.

Позивач просить скасувати Постанову, оскільки:

номерний знак його автомобіля був із світловідбиваючими фарбами, не заплямований, не перевернутий, його можна було ідентифікувати з відстані 20 м, ним дотримано вимоги пункту 2.9 ПДР, оскільки видимість на дорозі була достатньою (вул. Київський шлях є головною в м. Борисполі і є достатньо освітленою);

перед початком руху ним оглянуто автомобіль і номерний знак мав відповідне освітлення, й, можливо, внаслідок неякісного покриття дороги під час руху сталось технічне пошкодження клеми чи лампочки;

у Постанові не вказано технічний засіб, яким було зафіксовано та підтверджено правопорушення, вказано неправдиві відомості щодо місця проживання позивача.

Відповідач заперечує проти задоволення позову, оскільки:

номерний знак має освітлюватись за допомогою ліхтаря освітлення номерного знаку, а не за допомогою освітлення вулиці;

інспектор ознайомив позивача із його правами;

процедура оформлення поліцейським постанов про накладення адміністративного стягнення визначена Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом Міністерство внутрішніх справ України від 7 листопада 2015 року № 1395 (далі - Інструкція), в якій вимога щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис, відсутня;

правопорушення підтверджується відео з боді камери інспектора 1581.

Вирішуючи питання про задоволення чи відмову у задоволені позовних вимог суд виходить з такого.

Відповідно до підпункту «в» пункту 2.9. ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом з номерним знаком, що неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Вказане правило кореспондується із диспозицією частини шостої статті 121 КУПАП, згідно з якою передбачено адміністративну відповідальність за керування водієм транспортним засобом, його експлуатація з номерним знаком, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим.

Таким чином, однією з ознак вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною шостою статті 121 КУпАП, є саме керування особою транспортним засобом.

Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 204/8036/16 сформував позицію, згідно з якою щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності, а якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності. У цьому судовому рішенні Верховний Суд погодився з позиціями судів нижчих інстанцій, які скасували постанову про притягнення особи до адміністративної відповідальності за недотримання правил стоянки транспортних засобів, зокрема врахувавши, що недотримання цих правил має бути здійснено саме водієм під час керування транспортним засобом.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Для виконання визначених статтею 245 КУпАП завдань на орган чи посадову особу, яка розглядає справи про адміністративні правопорушення, статтею 280 КУпАП покладено обов`язок з`ясувати всі обставини для встановлення істини у справі.

Для доведення того чи іншого факту орган чи посадова особа, уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення, повинна навести відповідні докази.

Частиною першою статті 251 КУпАП визначено поняття доказів та наведено їх види, а частиною другої цієї статті обов`язок щодо їх збирання покладено на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на те, що справи про адміністративні правопорушення, передбачені частиною шостою статті 121 КУпАП, розглядаються органами Національної поліції (частина перша статті 222 КУпАП), та відсутність необхідності складання протоколів про адміністративні правопорушення (частина друга статті 258 КУпАП), орган чи посадова особа, які розглядають справу, мають навести докази вчинення такого порушення під час розгляду справи.

У наданому суду відеозапису із нагрудної камери інспектора показано початок запису з моменту як інспектор підійшов до автомобіля позивача та до винесення постанови. При цьому, автомобіль патрульної поліції стояв за автомобілем позивача із ввімкненими фарами та світив на задню частину автомобіля, в тому числі на номерний знак.

Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду у постанові від 20 травня 2020 року у справі № 524/5741/16 зазначив, що рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень; у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 161/5372/17 дійшов до висновку, що при винесенні покарання за порушення ПДР судді не можуть покладатися на свідчення інспектора поліції, який виніс постанову про штраф (у цій справі Верховний Суд встановив, що основним та єдиним доказом вчинення правопорушення стали пояснення зацікавленої особи - відповідача, який є працівником поліції, тому такі свідчення не можуть бути допустимим доказом).

У цій справі інспектором не наведено будь-яких доказів про наявність неосвітленого номерного знаку під час керування позивачем автомобілем. Єдиним підтвердженням, на думку відповідача, неосвітленого номерного знаку є фіксування цього факту, коли автомобіль вже був зупинений та інспектор показував відео проїзду позивачем на заборонний сигнал світлофору. Інших відеозаписів, які б підтверджували факт, що автомобіль патрульної поліції рухався за автомобілем позивача, в якому був неосвітлений номерний знак, суду не надано.

Суд також враховує показання позивача про ймовірність виникнення технічних проблем, які могли вплинути на роботу приборів, які освітлюють номерний знак впродовж руху автомобіля. Вказане не виключає випадок, що номерний знак, якщо і був неосвітленим під час спілкування позивача та інспектора, то сталось це після повної зупинки автомобіля, тобто коли позивач автомобілем не керував.

Ймовірність неосвітленого номерного знаку припускає й позивач, проте згідно з позицією Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у справі № 537/2088/17 факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень і не звільняє останнього від доведення його правомірності. У цій справі позивач, по-перше, заперечує факт порушення ним правил щодо освітлення номерного знаку та, по-друге, лише припускає ймовірність настання такого випадку.

Таким чином, суду не надано доказів про порушення позивачем правил освітлення номерного знаку під час керування автомобілем.

Щодо доводів сторін про достатню освітленість вул. Київський шлях у м. Борисполі суд враховує позицію відповідача, а не позивача, що номерний знак має освітлюватись за допомогою ліхтаря освітлення номерного знаку, а не за допомогою освітлення вулиці.

Щодо доводів сторін про необхідність зазначення в постанові технічного засобу, яким зафіксовано та підтверджено правопорушення, суд зазначає, що надав оцінку відеозапису, зробленого після зупинки автомобіля позивача, та встановив, що він не є належним доказом підтвердження неосвітленого номерного знаку під час керування позивачем автомобілем. Стосовно цього доводу суд також принагідно зазначає про позицію Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у справі № 524/9716/16, згідно з якою суд вказав, що приписами частини третьої статті 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху; у разі відсутності в оскаржуваній постанові у справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис згідно з вимогами статті 70 КАС України (у редакції, чинній на час ухвалення судами попередніх інстанцій рішень у цій справі) не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, в діях позивача відсутня об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого частиною шостою статті 121 КУпАП.

Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Щодо питання про закриття провадження у справі існує позиція Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у справі № 337/346/17, згідно з якою повноваження вирішувати питання про закриття справи про адміністративне правопорушення належать виключно органу (посадовій особі), що уповноважені розглядати такі справи, при цьому, адміністративний суд не може підміняти такий орган (посадову особу), та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу (посадової особи). Верховний Суд у цій справі залишив в силі постанову суду апеляційної інстанції, якою встановлено неправомірність закриття судом першої інстанції провадження у справі в результаті скасування постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Однак висновки апеляційного суду та Верховного Суду у справі № 337/346/17 стосуються неправомірності закриття провадження у справі судом першої інстанції на підставі саме положень КУпАП (зокрема, частини першої статті 247), та обґрунтовуються тим, що норми КУпАП встановлюють можливість закриття провадження у справі виключно органом (посадовою особою), який розглядав справу (наприклад, Національною поліцією України), а не органом (посадовою особою), який перевіряє правомірність такого розгляду (наприклад, вищестоящим органом (посадовою особою) чи судом).

Таким чином, Верховний Суд у справі № 337/346/17 підтримав позицію апеляційного суду щодо неправомірності закриття судом першої інстанції провадження у справі з підстав не просто закриття провадження у справі, а закриття провадження у справі саме на підставі норм КУпАП. Вказана позиція Верховного Суду не виключає право суду за наслідками розгляду справи в порядку статті 286 КАСУ на підставі пункту 3 частини третьої цієї норми в результаті скасування рішення суб`єкта владних повноважень закрити справу про адміністративне правопорушення.

З огляду на викладене, позиція Верховного Суду у справі № 337/346/17 має розумітись не буквально, а з огляду на конкретні обставини справи № 337/346/17.

Враховуючи викладене, суд вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню, постанова від 16 травня 2021 року серії ЕАН № 4217867 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною шостою статті 121 КУпАП - скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення - закриттю.

Керуючись статтями 122, 222, 256, 261, 268, 276, 288, 289, 293 КУпАП України, Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 «Про Правила дорожнього руху», статтями 9, 21, 72-78, 90, 139, 205, 241-246, 250, 251, 286 КАС України, суд,

в и р і ш и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати винесену інспектором батальйону патрульної поліції у м. Бориспіль УПП Київської області Довгополим П.В. постанову від 16 травня 2021 року серії ЕАН № 4217867 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, передбаченого частиною шостою статті 121 КУпАП.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, в якій інспектором батальйону патрульної поліції у м. Бориспіль УПП Київської області Довгополим П.В. винесено постанову від 16 травня 2021 року серії ЕАН № 4217867 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, передбаченого частиною шостою статті 121 КУпАП, у виді штрафу в розмірі 850 грн.

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а в разі його оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя О.С. Гусак