Справа № 520/8160/21
Суддя: Мар'єнко Л.М.
Дата ухвалення: 2021-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 вересня 2021 р. № 520/8160/21
Харківський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Мар`єнко Л.М.,

розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 , в якій просить суд:

- визнати противоправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у невиплаті повного розміру грошової компенсації вартості за не отримане речове майно ОСОБА_1 за період з 29.04.2016 по 11.12.2020 року;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити новий перерахунок грошової компенсації вартості за не отримане речове майно, з включенням до нього не врахованого до виплати речового майна за примітками №9,10 норми №1, за нормою №4 наказу Міністерства оборони України від 29.04.2016 року № 232 та речового майна за накладною №248 від 07.12.2020 року.

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити грошову компенсацію вартості за не отримане речове майно, за новою довідкою про вартість речового майна, з врахуванням раніше виплачених сум.

Позов обґрунтований тим, що при звільненні позивача з військової служби відповідач здійснив нарахування та виплату компенсації вартості не отриманого речового майна без врахування законної вимоги позивача щодо включення речового майна за примітками №9,10 норми №1, повсякденної форми одягу військовослужбовців за нормою №4 наказу Міністерства оборони України від 29.04.2016 року №232 «Про речове забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту» за період з 2016 по 2020 роки виникнення права на отримання речового майна, а саме позиції № № 4, 5, 6, 8, 9, 13, 14, 15, 16, 17, 18, 19, 20, 21, 22, 23, 24, 38, 39, 41, також без врахування нового речового майна, яке він здав на склад військової частини за накладною №248 від 07.12.2020 року. Позивач наголосив на неприпустимості для суб`єкта владних повноважень діяти не у спосіб, що визначений законодавством.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 14.05.2021 року було відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін по зазначеній справі.

Від представника відповідача Деркаченко Р.Б., через канцелярію суду, надійшов письмовий відзив на позов, в якому представник відповідача просив відмовити в задоволенні позовних вимог, зазначивши, що відповідач під час спірних правовідносин діяв у спосіб та у межах, визначених чинним законодавством.

Позивачем була надана відповідь на відзив, в якій він зазначив про безпідставність обґрунтувань зазначених у відзиві на позовну заяву.

Ухвалою суду від 06.08.2021 року витребувано у Військової частини НОМЕР_1 ряд додаткових доказів по справі.

Ухвалою суду від 13.08.2021 року судом вирішено здійснювати подальший розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 13.09.2021 року, витребувано повторно у Військової частини НОМЕР_1 ряд додаткових доказів по справі.

У підготовче засідання позивач та представник відповідача не прибули, про час, дату на місце слухання справи повідомлені належним чином.

Відповідно ст.205 КАС України суд розглядає справу за відсутності позивача та представника відповідача.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ст. 229 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Позивач - ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , є учасником бойових дій.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 11.12.2020 №239-РС, позивача звільнено у запас за статтею 26 частиною 1 пункту "б" (за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про не придатність до військової служби з виключенням з військового обліку) Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, та наказом командира військової частини НОМЕР_1 №260 від 11.12.2020 р. виключено зі списків військової частини.

Позивач зазначив, що в день звільнення та виключення з списків особового складу, відповідач не провів повного розрахунку, а саме не виплатив грошову компенсацію вартості за не отримане речове майно в сумі 94817.74 грн., мотивуючи тим що заявка на грошову компенсацію направляється до довольчого органу разом з витягом із наказу командира про виключення із списків військової частини.

Водночас, позивач зазначив, що 29.04.2021 року на його картковий рахунок було виплачена грошова компенсація вартості за не отримане речове майно в сумі 94817.74 грн., тобто відповідач при нарахуванні компенсації не врахував законі вимоги, щодо включення речового майна за примітками №9,10 норми №1, повсякденної форми одягу військовослужбовців за нормою №4 наказу Міністерства оборони України від 29.04.2016 року № 232 «Про речове забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту» за період з 2016 по 2020 роки виникнення права на отримання речового майна, а саме позиції №№4,5,6,8,9,13,14,15,16,17,18,19,20,21,22,23,24,38,39,41, також не враховано нове речове майно, яке позивач здав на склад військової частини за накладною №248 від 07.12.2020 року, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

В силу частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом статті 9-1 Закону № 2011-XII - речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, Міністерством інфраструктури України - для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до наведеної норми Кабінет Міністрів України постановою від 16 березня 2016 року № 178 затвердив Порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно (далі - Порядок № 178).

Пунктами 2, 3 Порядку № 178, визначено, що виплата грошової компенсації здійснюється особам офіцерського, старшинського, сержантського і рядового складу. Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі, зокрема, й звільнення з військової служби.

Згідно з пунктом 4 Порядку № 178 грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації.

За приписами пункту 5 Порядку № 178 довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком.

Пунктом 4 розділу ІІІ Інструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 29 квітня 2016 року №232 (далі - Інструкція № 232), встановлено, що військовослужбовці, які звільняються в запас або відставку, за їх бажанням отримують речове майно, яке не було отримане під час проходження служби, або грошову компенсацію за нього, виходячи із закупівельної вартості такого майна. Порядок виплати грошової компенсації здійснюється відповідно до вимог Порядку №178. Грошова компенсація замість речового майна, що підлягає видачі, виплачується на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, форма якої наведена у додатку до Порядку №178, яка видається речовою службою військової частини, виходячи із заготівельної вартості цих предметів.

Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

Аналіз норм статті 9-1 Закону №2011-XII, абзаців першого, третього пункту 242 Положення № 1153/2008, а також пунктів 2, 3 Порядку №178, в редакції, чинній на момент звільнення позивача з військової служби свідчить, що позивач має право на грошову компенсацію замість не отриманого речового майна при звільненні з військової служби.

При цьому, суд зауважує, що механізм реалізації військовослужбовцями гарантованого їм частиною першою статті 9-1 Закону №2011-XII права Кабінетом Міністрів України був визначений лише з набранням чинності 22 березня 2016 року постанови від 16 березня 2016 року № 178.

Гарантоване статтею 9-1 Закону №2011-XII право військовослужбовця на отримання речового майна або компенсації його вартості є майновим правом, яке підпадає під дію статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Щодо незастосування відповідачем примітки №9,10 норми №1 наказу Міністерства оборони України від 29.04.2016 № 232 «Про речове забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту» під час об рахунку строків експлуатації (носки) речового майна.

Так відповідно до примітки 9 норми 1 під час виконання завдань у районі ведення бойових лій (у тому числі під час проведення антитерористичної операції) та здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, відновлення боєздатності військовослужбовцям військових частин механізованих (мотопіхотних), танкових, артилерійських військ, протиповітряної оборони. Десантно-штурмових військ Збройних Сил України та Сил спеціальних операцій Збройних Сил України, розвідки, морської піхоти, інженерного забезпечення, за винятком частин військової служби правопорядку, РХБЗ, медичних, костюм літній польовий видається зі строком експлуатації носіння 4 місяці.

Відповідно до примітки 10 норми 1 під час виконання завдань у районі ведення бойових дій (у тому числі під час проведення антитерористичної операції) та здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, відновлення боєздатності військовослужбовцям військових частин механізованих (мотопіхотних), танкових, артилерійських військ, проти повітряної оборони. Десантно-штурмових військ Збройних Сил України та Сил спеціальних операцій Збройних Сил України, розвідки, морської піхоти, інженерного забезпечення, за винятком частин військової служби правопорядку, РХБЗ, медичних, додатково видається верх куртки вітровологозахисної зимової куртки утепленої польової) та штанів вітровологозахисних зимових (штанів утеплених польових) зі строком експлуатації (носіння) 1 рік.

Відповідно до довідок про безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпечені її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України (далі довідки про безпосередню участь) виданих військовою частиною НОМЕР_1 № 4/1866, 4/1867 від 18.06.2020 року, позивач в період з 08.05.2015 по 23.04.2020 року брав безпосередню участь, в складі військової частини НОМЕР_1 , в антитерористичній операції, забезпечені її проведення та здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації. Також після повернення військової частини з районів ведення бойових дій (у тому числі під час проведення антитерористичної операції) та здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації до пункту постійної дислокації військової частини, приймав участь в складі підрозділу у заходах відновлення боєздатності.

На підставі цього суд зазначає, що за період з 29.04.2016 року (дня видання наказу № 232 «Про речове забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту») по 11.12.2020 року, позивач має право на отримання речового майна, а саме костюму літнього польового зі строком експлуатації (носіння) 4 місяці за приміткою 9 норми 1, та верх куртки вітровологозахисної зимової куртки утепленої польової) та штанів вітровологозахисних зимових (штанів утеплених польових) зі строком експлуатації (носіння) 1 рік за приміткою 10 норми 1.

Проте, всупереч примітки №9,10 норми №1 відповідач під час складання довідки про вартість речового майна для виплати грошової компенсації за неотримане речове майно протиправно завищував строки експлуатацій носіння відповідних предметів речового майна.

Так п. 19 довідки «костюм бавовняний польовий» (костюм літній польовий) - строк експлуатації обрахований 2 роки (02-16,02-18,02-20), пп.8,9 куртка вітровологозахисна зимова та штани вітровологозахисні зимові строк експлуатації обрахований 3 роки (11-16, 11-19).

Відповідно до наказу Міністерства оборони України 17.08.2017 № 440 «Про затвердження Інструкції з обліку військового майна у Збройних Силах України», служби забезпечення військової частини - структурні підрозділи військових частин, які не підпадають під визначення служби забезпечення органів військового управління", здійснюють забезпечення підрозділів військових частин військовим майном за визначеною номенклатурою та ведуть облік його наявності і руху. Обліку підлягає все військове майно незалежно від його призначення та джерел надходження. Облік військового майна повинен бути своєчасним, достовірним і точним. Облік військового майна у службах забезпечення військової частини організовують начальники відповідних служб забезпечення, які в межах визначених обов`язків керують веденням обліку військового майна за визначеною номенклатурою та документальним оформленням його руху у військовій частині. На військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом у службі забезпечення військової частини, на підставі атестата військовослужбовця оформлюється та ведеться картка обліку військового майна особистого користування.

Крім того, відповідно до наказу Міністерства оборони України 16.07.1997 року № 300 «Про затвердження Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України», начальник речової служби повинен перевіряти забезпеченість речовим майном солдатів, матросів, сержантів, що звільняються в запас. Вести облік та звітність у речовій службі частини.

Тобто на відповідну службу військової частини покладений обов`язок здійснення обліку та врахування періодів перебування військовослужбовця в районі ведення бойових дій та періоди відновлення боєздатності військової частини, враховувати ці періоди до строків носки речового майна, вносити відповідні відомості про право на отримання речового майна до картки обліку військового майна особистого користування, та при звільнені військовослужбовця в запас при неотриманні предметів речового майна враховувати його до довідки про вартість речового майна для виплати грошової компенсації за неотримане речове майно, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року №178.

Щодо позиції відповідача про застосування примітки до норми №4 (забезпечення повсякденною формою одягу) згідно якої військовослужбовцям військової служби за призовом під час мобілізашї на особливий період, а також військовослужбовцям, які підписали короткострокові контракти або до закінчення особливого періоду, речовим майном за цією нормою не забезпечуються, суд зазначає, що Обмежень, щодо невиплати грошової компенсації за неотримане речове майно Порядок № 178 не містить, та не перебуває у залежності від будь-якої підстави звільнення військовослужбовця.

Суд зазначає, що посилання відповідача на примітку до Норми №4, як підставу відмови від нарахування та виплати грошової компенсації в повному розмірі, є помилковим.

Крім того слід зауважити, що згідно наказу Міністерства оборони України від 10.06.2019 року №306 «Про внесення змін до наказу Міністерства оборони України від 29 квітня 2016 року № 232». грошова компенсація вартості речового майна не надається військовослужбовцям за нормою №4 які підписали короткострокові контракти або до закінчення особливого періоду, але згідно з ч. 1 ст. 9-1 Закону №2011 -X11 порядок ірошової компенсації вартості за не отримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.

При цьому. Порядком №178 така умова компенсації вартості за не отримане речове майно не передбачена.

Судом у відповідача було двічі витребувано ряд доказів по справі, про станом на час винесення рішення відповідач вимоги ухвал суду не виконав.

Таким чином, у зв`язку з наведеним, відповідачем порушено право ОСОБА_1 на отримання грошової компенсації замість належного до видачі речового майна у повному обсязі, оскільки зворотнього відповідачем доведено не було.

За приписами ч.1 та ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зважаючи на встановлені у справі обставини, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 2, 6-11, 14, 77, 139, 243-246, 247, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд,
В И Р І Ш И В:
Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати противоправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у невиплаті повного розміру грошової компенсації вартості за не отримане речове майно ОСОБА_1 за період з 29.04.2016 по 11.12.2020 року.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити новий перерахунок грошової компенсації вартості за не отримане речове майно ОСОБА_1 , з включенням до нього не врахованого до виплати речового майна за примітками № 9, 10 норми №1, за нормою №4 наказу Міністерства оборони України від 29.04.2016 року № 232 та речового майна за накладною №248 від 07.12.2020 року.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити грошову компенсацію вартості за не отримане речове майно ОСОБА_1 , за новою довідкою про вартість речового майна, з врахуванням раніше виплачених сум.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Мар`єнко Л.М.