Справа № 487/2842/21
Суддя: Афоніна С. М.
Дата ухвалення: 2021-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №487/2842/21
Провадження №2-а/487/57/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.09.2021 Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді - Афоніної С.М., за участю секретаря судового засідання - Ященко В.В., позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Коваля А.В, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського 2-ї роти 3-го батальйону Управління патрульної поліції в Миколаївській області Явтушенка В.В., Управління патрульної поліції в Миколаївській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

27.04.2021 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до поліцейського 2-ї роти 3-го батальйону Управління патрульної поліції в Миколаївській області Явтушенка В.В., Управління патрульної поліції в Миколаївській області, яким просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ГАБ №843246 від 10.04.2021.

Свої вимоги мотивував тим, що 10.04.2021 інспектором патрульної поліції 2-ї роти 3-го батальйону Управління патрульної поліції в Миколаївській області Явтушенком В.В., винесено оспорювану постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 44-3 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. Згідно вказаної постанови позивач знаходився біля буд. 36, вул. Садова, Заводський район у м. Миколаєві без засобів індивідуального захисту, респіраторів, масок, що закривають рот та ніс, в тому числі виготовлених самостійно, чим порушив п. п. 1 п. 2 постанови 1236 КМУ.

Зазначену постанову позивач вважає незаконною та такою, що підлягає скасуванню, мотивуючи тим, що 10.04.2021 близько 21:40 год він був зупинений на вул. Садова на вимогу світлозвукової сигналізації поліцейського авто з причин нібито несправного зовнішнього світлового сигналу транспортного засобу. В подальшому, він вийшов з транспортного засобу щоб усунути несправність, а поліцейські почали звинувачувати його в порушенні карантинних норм, посилаючись на те, що останній перебуває в громадському місці без захисної маски. Далі позивач зазначає, що він попросив поліцейських забезпечити його захисною маскою, проте вони відмовили в його проханні та склали оспорювану постанову, при цьому не зачитали позивачу його права та не розглянули справу про адміністративне правопорушення належним чином.

У зв`язку з викладеним, просив постанову про накладення адміністративного стягнення від 10.04.2021, серії ГАБ №843246 скасувати.

19.05.2021 позовну заяву залишено без руху.

27.05.2021 позивачем усунуто недоліки, які викладені в ухвалі про залишення позову без руху.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 31.05.2021 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

09.07.2021 від представника відповідача Управління патрульної поліції в Миколаївській області до суду надійшов відзив на адміністративний позов, в якому просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , мотивуючи тим, що вони є безпідставними, оскільки позивач 10.04.2021 був зупинений поліцейським 2-ї роти 3-го батальйону Управління патрульної поліції в Миколаївській області Явтушенком В.В. за порушення ПДР України, що полягало в керуванні транспортним засобом ВАЗ 2102 н.з. НОМЕР_1 в темну пору доби з непрацюючою фарою в режимі ближнього світла, неосвітленим знаком та відсутнім заднім бампером. В подальшому, під час спілкування працівників поліції з ОСОБА_1 , останньому було запропоновано вдягнути засіб індивідуального захисту, зокрема респіратор або маску, що закриває ніс та рот, у тому числі виготовлену самостійно, так як він знаходився на території загального користування, а саме біля буд. АДРЕСА_1 та біля якого знаходились інші громадяни, на що той відмовив. Після чого відносно позивача було складено оспорювану постанову. Крім того у відзиві зазначено, що факт правопорушення також підтверджується відеозаписами з нагрудного відеореєстратора патрульних поліцейських.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Представник відповідача УПП в Миколаївській області в судовому засіданні проти задоволення адміністративного позову заперечував, з підстав викладених у відзиві.

Заслухавши сторони, дослідивши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи, приходить до наступного.

Судом встановлено, що 10.04.2021 працівниками Управління патрульної поліції в Миколаївській області було винесено постанову серії ГАБ №843246, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 44-3 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн.

Згідно даної постанови правопорушення полягає в тому, що 10.04.2021 близько 21 год 40 хв гр. ОСОБА_1 знаходячись біля буд. 36 по вул. Садова, Заводський район у м. Миколаєві перебував без засобів індивідуального захисту, респіраторів, масок, що закривають рот та ніс, в тому числі виготовлених самостійно, чим порушив п. п. 1 п. 2 постанови 1236 КМУ.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови суд виходить з наступного.

Згідно із ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як зазначив Пленум Вищого адміністративного суду України у п.1 Постанови від 06 березня 2008 року №2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ», під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень суди незалежно від підстав, наведених у позовній заяві, повинні перевіряти їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі по тексту - КУпАП), адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена чинним законодавством.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» карантин - адміністративні та медико-санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб.

Згідно ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» (в редакції яка діяла станом на 10.04.2021, тобто на час винесення постанови) карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Питання про встановлення карантину порушує перед Кабінетом Міністрів України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за поданням головного державного санітарного лікаря України. Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації. У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби. На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності. До відміни карантину його територію можуть залишити особи, які пред`явили довідку, що дає право на виїзд за межі території карантину. Організація та контроль за дотриманням встановленого на території карантину правового режиму, своєчасним і повним проведенням профілактичних і протиепідемічних заходів покладаються на місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Відповідно до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» №1236 від 09.12.2020 (в редакції яка діяла станом на 10.04.2021, тобто на час винесення постанови) відповідно до статті 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» Кабінет Міністрів України постановляє установити з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 19 грудня 2020 р. до 30 квітня 2021 р. на території України карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (Офіційний вісник України, 2020 р., № 23, ст. 896, № 30, ст. 1061), від 20 травня 2020 р. № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (Офіційний вісник України, 2020 р., № 43, ст. 1394, № 52, ст. 1626) та від 22 липня 2020 р. № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (Офіційний вісник України, 2020 р., № 63, ст. 2029).

З 27 березня 2021 року у Миколаївській області встановлений «червоний» рівень епідемічної небезпеки поширення COVID-19.

Відповідно до пп. 15 п. 3-5 даної постанови (в редакції яка діяла станом на 10.04.2021, тобто на час винесення постанови) на території регіонів, на яких установлений «червоний» рівень епідемічної небезпеки, додатково до обмежувальних протиепідемічних заходів, передбачених пунктом 3 цієї постанови, забороняється перебування без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно: на територіях закладів охорони здоров`я та освіти; в підземних переходах; на зупинках громадського транспорту; на інших територіях загального користування у разі неможливості дотримання фізичної дистанції не менше 1 метра.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 06.11.2020 № 1000-IX, який набрав чинності 21.11.2020, внесено зміни до Кодексу України «Про адміністративні правопорушення», а саме статтю 44-3 КУпАП доповнено частиною 2 такого змісту: «Перебування в громадських будинках, спорудах, громадському транспорті під час дії карантину без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно, - тягне за собою накладення штрафу від десяти до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян».

Зазначеним законом внесено зміни до ст. 222 КУпАП, яка визначає повноваження органів національної поліції з розгляду справ про адміністративні правопорушення, шляхом доповнення ч. 1 ст. 222 КУпАП, після цифр «44» словами і цифрами «частина друга статті 44-3». Відповідно до вказаних змін, які набрали чинності 21.11.2020, до повноважень працівників органів та підрозділів Національної поліції віднесено розгляд справ про адміністративні правопорушення за ч .2 ст. 44-3 КУпАП.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Згідно ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.

У випадках, передбачених в ч. ч. 1, 2 ст. 258 КУпАП, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Згідно ч. 5 ст. 258 КУпАП якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, або порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Як вбачається з наданого поліцейським відеозапису, під час винесення постанови серія ГАБ №843246 по справі про адміністративне правопорушення позивач ( ОСОБА_1 ) оспорював факт вчинення ним правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 44-3 КУпАП, та зазначав щоб поліцейські надали йому захисну маску, оскільки в нього немає грошей для її купівлі.

Однак, поліцейським 2-ї роти 3-го батальйону Управління патрульної поліції в Миколаївській області Явтушенком В.В. в порушення вимог ч. 5 ст. 258 КУпАП та ст. 256 КУпАП не був складений протокол про адміністративне правопорушення.

Крім того, відповідачем - поліцейським 2-ї роти 3-го батальйону Управління патрульної поліції в Миколаївській області Явтушенком В.В. не було дотримано вимог КУпАП щодо порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Згідно зі ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

У відповідності до статті 271 КУпАП інтереси особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, може представляти представник - адвокат, інший фахівець у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

З відеозапису, доданого поліцейським до відзиву, вбачається, що поліцейським не було роз`яснено позивачу його права, не було надано позивачу права ознайомитися з матеріалами справи.

Крім того, судом встановлено що п. 2 постанови №1236 КМУ, в редакції станом на 10.04.2021 не містить п.п. 1, на який посилався працівник поліції при складанні оскаржуваної постанови.

Тому суд приходить до висновку, що такими діями поліцейський порушив права особи, яка притягалася до адміністративної відповідальності, тому і порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, що є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідний висновок міститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 18 лютого 2020 року у справі №524/9827/16-а (адміністративне провадження №К/9901/20742/18.

Крім того, матеріали справи не містять належних доказів у справі про адміністративне правопорушення, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як вбачається зі змісту ст. 251 КУпАП та ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в зазначеній справі є будь - які дані, на основі яких компетентним органом (посадовою особою)/судом встановлюється наявність або відсутність обставин (фактів), що мають значення для справи, в тому числі винність особи, обставини, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту частини 1 статті 73 КАС України слідує, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Відповідно до ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Тобто, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Згідно зі ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі додержання принципу законності (частини перша, друга статті 7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245).

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 44-3 КУпАП, виражається в перебуванні в громадських будинках, спорудах, громадському транспорті під час дії карантину без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно.

Тобто фабула ч. 2 ст. 44-3 КУпАП не охоплює перебування без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, на вулицях чи провулках.

На офіційному веб-порталі Кабінету Міністрів України міститься роз`яснення Міністерства охорони здоров`я, яке видано на виконання доручення Прем`єр-міністра України, у якому зазначено, що громадським місцем, де необхідно носити маски чи респіратори у зв`язку з поширенням коронавірусної інфекції відповідно до Постанови КМ України №211, є частина (частини) будь-якої будівлі, споруди, яка доступна або відкрита для населення вільно, чи за запрошенням, або за плату, постійно, періодично або час від часу, в тому числі під`їзди, а також підземні переходи, стадіони.

Відповідно до п. 3.6 розділу 3 ДБН В.2.2-9:2018 громадські будинки і споруди це загальна назва будинків і приміщень, які призначені для розміщення закладів, підприємств, організацій, які надають послуги фізичним особам (населенню) або юридичним особам (громаді та державі).

Відповідно до постанови по справі про адміністративне правопорушення від 10.04.2021 ОСОБА_1 знаходячись біля буд. 36 по вул. Садова, Заводський район у м. Миколаєві перебував без засобів індивідуального захисту, респіраторів, масок, що закривають рот та ніс, в тому числі виготовлених самостійно, чим порушив п. п. 1 п. 2 постанови 1236 КМУ.

З оглянутого судом відеозапису, долученого до відзиву, вбачається, що місцем, де позивач перебував без засобів індивідуального захисту, а саме маски або респіратора, є проїзна частина вул. Садової в м. Миколаєві.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що перебування позивача поблизу буд. 36 по вул. Садова, Заводський район у м. Миколаєві без засобів індивідуального захисту (респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот) не тягне за собою відповідальність, передбачену ч.2 ст.44-3 КУпАП.

Доказів, перелічених у ст. 251 КУпАП, які беззаперечно підтверджують факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 44-3 КУпАП, а саме перебування в громадських будинках, спорудах, громадському транспорті під час дії карантину без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, відповідачами суду не надано.

Таким чином, відповідачами не доведено правомірність прийнятого рішення, а тому оскаржувана постанова серія ГАБ №843246 від 10.04.2021 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 44-3 КУпАП є незаконною та підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин постанову серія ГАБ №843246 від 10.04.2021, винесену поліцейським 2-ї роти 3-го батальйону Управління патрульної поліції в Миколаївській області Явтушенком В.В., про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення слід скасувати і закрити справу про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За наведених положень законодавства та фактичних обставин справи на користь позивача підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в сумі 454,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 9, 77, 241-246, 286 КАС України, ст. ст. 268, 280, 283 КУпАП, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського 2-ї роти 3-го батальйону Управління патрульної поліції в Миколаївській області Явтушенко В.В., Управління патрульної поліції в Миколаївській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ГАБ №843246 від 10.04.2021, - скасувати, а провадження у адміністративній справі закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у сумі 454,00 грн.

Рішення суду може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , інші відомості відсутні.

Відповідач: Управління патрульної поліції в Миколаївській області, місцезнаходження: м. Миколаїв, вул. Новозаводська, 1б/1, ЄРПОУ 40108646.

Суддя С.М. Афоніна

Повний текст рішення складено 10.09.2021.