Справа № 640/22213/19
Суддя: Добрівська Н.А.
Дата ухвалення: 2021-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2021 року м. Київ № 640/22213/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Добрівської Н.А.,

розглянувши у спрощеному провадженні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві

про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (далі по тексту - відповідач, ГУ ПФУ в м. Києві), у якому просила:

- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу з 03 квітня 2019 року пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в України, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки (2016, 2017, 2018) в розмірі 6188,89 грн, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком відповідно до частини другої статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу з 01 серпня 2019 року пенсії за віком з підвищенням її розміру на 0,75% за кожний повний місяць страхового стажу, починаючи з місяця, наступного за місцем досягнення пенсійного віку відповідно до частини першої статті 29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує, що відповідач протиправно не застосував при призначенні пенсії за віком показник середньої заробітної плати по Україні за 2016-2018 роки та дійшов висновку про обчислення позивачу пенсії у завищеному розмірі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 листопада 2019 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження (письмового провадження) на підставі пункту 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України; відмовлено у задоволенні клопотання позивача про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що не погоджується із заявленими позовними вимогами, оскільки переведення позивача з одного виду пенсії на інший та нарахування їй пенсії за віком здійснено у встановленому законодавством порядку, а при переведенні на пенсію за віком у 2019 році відсутні правові підстави для обчислення пенсії із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016-2018 роки. Зазначено, що в порушення норм частини першої статті 29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» позивачу обчислено пенсію у завищеному розмірі, у зв`язку з чим відповідач привів пенсійну справу у відповідність до норм чинного законодавства. Пенсію обчислено з урахуванням страхового стажу 52 роки 2 місяці 1 день, обчисленого 30 квітня 2010 року (коефіцієнт страхового стажу - 0,52167) та заробітної плати за періоди роботи з 01 січня 1995 року по 31 грудня 1999 року та з 01 липня 2000 року по 30 квітня 2010 року (індивідуальний коефіцієнт заробітної плати - 1,49074); розмір пенсії з 01 серпня 2019 року складає 3835,66 грн, де 3425,15 грн - основний розмір пенсії (4404,35 грн х1,49074 х 0,52167), 344,08 грн - доплата за понаднормовий стаж 22 роки (1564,00 х 22%), 66,43 грн - підвищення дітям війни.

Ознайомившись із письмово викладеними доводами учасників справи, дослідивши подані документи і матеріали, суд встановив такі обставини справи.

Позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в м. Києві та до 03 квітня 2019 року отримувала пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інший осіб»; з 03 квітня 2019 року позивач отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Листом ГУ ПФУ в м. Києві від 04 листопада 2019 року №268729/02/А-13287 на звернення позивача повідомлено, що відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та постанови Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 року №124 «Питання проведення індексації пенсій у 2019 році» (далі по тексту - Постанова №124) з 01 березня 2019 року проведено перерахунки пенсій шляхом множення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який враховується для обчислення пенсії станом на 01 жовтня 2017 року (3764,40 грн) на коефіцієнт (1,17), визначений згідно з абзацом першим пункту 4 цього Порядку (3764,40 грн х1,17 = 4404,35 грн). При обчисленні пенсії застосовано показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні в розмірі 4404,35 грн, який враховується для перерахунку пенсії з 01 березня 2019 року згідно частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та постанови №124. За наведених обставин при переведенні позивача на пенсію за віком з 03 квітня 2019 року обчислювати розмір пенсії із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016-2018 роки відсутні законні підстави. Вказано, що в порушення норм частини першої статті 29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» позивачу було обчислено пенсію в завищеному розмірі, встановивши до пенсії підвищення згідно частини першої статті 29 цього Закону, у зв`язку з чим відповідачем приведено пенсійну справу у відповідність до норм чинного законодавства. Пенсію обчислено з урахуванням страхового стажу 52 роки 2 місяці 1 день, обчисленого по 30 квітня 2010 року (коефіцієнт страхового стажу - 0,52167) та заробітної плати за періоди роботи з 01 січня 1995 року по 31 грудня 1999 року та з 01 липня 2000 року по 30 квітня 2010 року (індивідуальний коефіцієнт заробітної плати - 1,49074). Розмір пенсії з 01 серпня 2019 року складає 3835,66 грн, де 3425,15 грн - основний розмір пенсії (4404,35 грн х 1,49074 х 0,52167), 344,08 грн - доплата за понаднормовий стаж 22 роки (1564,00 х 22%), 66,43 грн - підвищення дітям війни. Пенсію обчислено згідно норм чинного законодавства.

Вважаючи дії відповідача щодо відмови у застосуванні показника середньої заробітної плати (доходу) по України за 2016 - 2018 роки та щодо не здійснення перерахунку позивачу з 01 серпня 2019 року пенсії за віком з підвищенням її розміру на 0,75% за кожний повний місяць страхового стажу, починаючи з місяця, наступного за місцем досягнення пенсійного віку відповідно до частини першої статті 29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», позивач звернулась до адміністративного суду з відповідною позовною заявою.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Статтею 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» передбачено, що особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Відповідно до статті 10 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.

Отже, виплата позивачу пенсії за вислугу років не входять до правового регулювання Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а регулюється Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» і є спеціальною пенсією для осіб, які мають на неї право відповідно до вимог вказаного Закону.

Як зазначено у листі відповідача від 04 листопада 2019 року №268729/02/А-13287, до 03 квітня 2019 року позивач отримувала пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інший осіб»; з 03 квітня 2019 року позивач отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; при обчисленні пенсії застосовано показник середньої заробітної плати (доходу) у розмірі 4404,35 грн, який враховується для перерахунку пенсій з 01 березня 2019 року згідно частини другої статті 42 Закону №1058 та постанови №124, у зв`язку з чим обчислювати розмір пенсії із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016-2018 роки відсутні законні підстави.

Згідно з частиною третьою статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Тобто, частиною третьою статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший.

Як встановлено судом, позивачу було призначено пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у квітні 2019 року позивач звернулась вперше.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі №428/450/17, особі, якій до досягнення загального пенсійного віку була призначена та виплачувалась пенсія іншого виду і на підставі іншого Закону, при зверненні із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку із досягненням такого віку пенсія повинна обраховуватись на підставі положень статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» як вперше призначена.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 06 березня 2018 року у справі №520/6664/17, від 05 липня 2018 року у справі №565/645/17, від 22 січня 2019 року у справі №577/2457/17.

Відповідно до абзацу четвертому частини другої статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки.

Тобто, за загальним правилом передбаченим частиною другою статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», при обчисленні заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховується, серед іншого середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Суд також враховує правову позицію Верховного Суду України викладену у постанові від 9 червня 2015 року у справі №21-550а15 та Верховного Суду - у постанові від 14 лютого 2018 року у справі №К/9901/1071/17 стосовно того, що при переведенні з пенсії призначеної згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» на пенсію згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» показник заробітної плати має враховуватися за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії.

Отже, дії ГУ ПФУ в м. Києві щодо відмови у застосуванні показника середньої заробітної плати по країні за 2016-2018 роки при призначенні позивачу пенсії за віком у 2019 році є протиправними.

Частиною першою статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що пенсія за віком призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, зокрема, з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Судом встановлено, що позивачу за заявою від 03 квітня 2019 року призначена пенсія за віком, таким чином, позивач має право на призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016-2018 роки з 03 квітня 2019 року.

При цьому, показник середньої заробітної плати в Україні за 2016-2018 роки відповідно до інформації, розміщеної на офіційному сайті Пенсійного фонду України за посиланням https://www.pfu.gov.ua/vypavshye-kategoryy/dani-pro-rozmir-serednoyi-zarobitnoyi-platy-dlya-obchyslennya-pensiyi/arhiv-zapitannya-vidpovidi-peremishhenim-pokazniki-serednoyi-zarobitnoyi-plat-pensioneram/ складає 6188,89 грн.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також письмові доводи сторін стосовно заявлених позовних вимог про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу з 03 квітня 2019 року пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в України, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки (2016, 2017, 2018) в розмірі 6188,89 грн., що передують року звернення за призначенням пенсії за віком відповідно до частини другої статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», враховуючи, що судом встановлено протиправність дій щодо відмови позивачу у застосуванні показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016-2018 роки в межах спірних відносин, суд дійшов до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог шляхом зобов`язання відповідача провести перерахунок та виплату позивачу пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в України, з якої сплачено страхові внески, за 2016-2018 роки) в розмірі 6188,89 грн, починаючи з 03 квітня 2019 року з урахуванням виплачених сум.

Щодо позовних вимог зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу з 01 серпня 2019 року пенсії за віком з підвищенням її розміру на 0,75% за кожний повний місяць страхового стажу, починаючи з місяця, наступного за місцем досягнення пенсійного віку відповідно до частини першої статті 29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особі, яка набула право на пенсію за віком відповідно до цього Закону, але після досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, виявила бажання працювати і одержувати пенсію з більш пізнього віку, пенсія за віком призначається з урахуванням страхового стажу на день звернення за призначенням пенсії з підвищенням розміру пенсії за віком, обчисленого відповідно до статті 27 цього Закону, на такий відсоток:

- на 0,5% - за кожний повний місяць страхового стажу, починаючи з місяця, наступного за місяцем досягнення пенсійного віку у разі відстрочення виходу на пенсію на строк до 60 місяців;

- на 0,75% - за кожний повний місяць страхового стажу, починаючи з місяця, наступного за місяцем досягнення пенсійного віку у разі відстрочення виходу на пенсію на строк понад 60 місяців.

За змістом вказаної норми підвищення розміру пенсії за віком визначене законодавцем як заохочувальний захід щодо осіб, які, отримавши право на призначення пенсії, виявили бажання працювати та одержувати пенсію з більш пізнього віку, тобто фактично відтермінували реалізацію права виходу на пенсію.

Отже, для підвищення пенсії на підставі частини першої статті 29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» необхідна наявність таких умов:

- звернення за призначенням пенсії за віком з більш пізнього віку, ніж передбачено абзацом 1 частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- не одержання жодного виду пенсії після досягнення пенсійного віку протягом періоду відстрочення виходу на пенсію на строк понад 60 місяців;

- наявність страхового стажу після досягнення пенсійного віку, передбаченого абзацом 1 частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 набула право на призначення пенсії з 55 років 03 січня 1991 року. При цьому, згідно атестату про зняття з обліку №860 пенсія позивачу виплачувалась, починаючи з 01 серпня 2016 року по 30 квітня 2019 року відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Тобто, позивач звернувся за призначенням пенсії за віком з більш пізнього віку, ніж передбачено абзацом 1 частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

З 01 лютого 1991 року (місяць, наступний за місяцем досягнення пенсійного віку) відповідно до розрахунку стажу до рішення від 08 квітня 2016 року, копії трудової книжки ОСОБА_1 працювала більше 60 місяців, що, в свою чергу, свідчить про наявність у неї права на призначення пенсії з урахуванням страхового стажу на день звернення за призначенням пенсії з підвищенням розміру пенсії за віком, обчисленого відповідно до статті 27 цього Закону, на 0,75%.

Наявність страхового стажу після досягнення пенсійного віку, передбаченого абзацом 1 частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідачем не заперечується та підтверджується наявними в матеріалах справи розрахунками.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, матеріали справи та надані сторонами докази, а також письмові доводи сторін стосовно заявлених позовних вимог про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу з 01 серпня 2019 року пенсії за віком з підвищенням її розміру на 0,75% за кожний повний місяць страхового стажу, починаючи з місяця, наступного за місцем досягнення пенсійного віку відповідно до частини першої статті 29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог у цій частині шляхом зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу з 01 серпня 2019 року пенсії за віком з підвищенням її розміру на 0,75% за кожний повний місяць страхового стажу, починаючи з місяця, наступного за місцем досягнення пенсійного віку відповідно до частини першої статті 29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням виплачених сум.

Згідно з частиною першою статті 9, статтею 72, частинами першою, другою, п`ятою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем не доведено правомірність своєї поведінки з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином на користь позивача слід стягнути сплачений ним судовий збір за рахунок бюджетний асигнувань відповідача.

На підставі вище викладеного, керуючись статтями 2, 5-11, 73-77, 90, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (; адреса: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16) провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в України, з якої сплачено страхові внески, за 2016-2018 роки ) в розмірі 6 188,89 грн, починаючи з 03 квітня 2019 року з урахуванням виплачених сум.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (; адреса: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16)здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) з 01 серпня 2019 року пенсії за віком з підвищенням її розміру на 0,75% за кожний повний місяць страхового стажу, починаючи з місяця, наступного за місцем досягнення пенсійного віку відповідно до частини першої статті 29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням виплачених сум.

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 1536,80 грн (одна тисяча п`ятсот тридцять шість гривень 80 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (; адреса: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16).

Рішення набирає законної сили у порядку, встановленому в статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції в порядку, визначеному статтями 293, 296, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 частини першої Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції згідно з Законом України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII протягом 30 днів з моменту складення повного тексту.

Суддя Н.А. Добрівська