Справа № 520/17166/2020
Суддя: Кононенко З.О.
Дата ухвалення: 2021-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2021 р.Справа № 520/17166/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Кононенко З.О.,

Суддів: Калиновського В.А. , Мінаєвої О.М. ,

за участю секретаря судового засідання Ковальчук А.С.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Малойвана Є.І.,

представника відповідача Гончаренко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.03.2021, головуючий суддя І інстанції: Шляхова О.М., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 15.03.21 по справі № 520/17166/2020

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Держпраці у Харківській області

про скасування наказу,поновлення на посаді,стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держпраці у Харківській області, в якому просив суд:

- скасувати наказ начальника Головного управління Держпраці в Харківській області Рожанського В. №1812 від 12.11.2020 про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності;

- скасувати наказ начальника Головного управління Держпраці в Харківській області Рожанського В. № 08-03/342 від 12.11.2020 про звільнення ОСОБА_1 із займаної посади;

- поновити ОСОБА_1 на посаді начальника відділу експертної роботи, ринкового нагляду та надання адміністративних послуг ГУ Держпраці у Харківській області з 13.11.2020;

- зобов`язати Головне управління Держпраці в Харківській області () нарахувати та виплатити ОСОБА_1 заробіток за час вимушеного прогулу за період з 13.11.2020 року по день фактичного поновлення на посаді;

- постанову в частині поновлення на посаді та в частині стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць, звернути до негайного виконання;

- стягнути з Головного управління Держпраці в Харківській області () на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 50000 грн. (п`ятдесят тисяч гривень);

- стягнути з Головного управління Держпраці в Харківській області () на користь ОСОБА_1 усі понесені судові витрати(в тому числі витрати на правову допомогу).

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначав, що 21 січня 2016 року його призначено на посаду головного державного інспектора відділу експертної роботи, ринкового нагляду та надання адміністративних послуг ГУ Держпраці у Харківській області. З 01 лютого 2016 року ОСОБА_1 призначено на посаду начальника відділу експертної роботи, ринкового нагляду та надання адміністративних послуг ГУ Держпраці у Харківській області. На підставі наказу №1755 від 04.11.2020 у відношенні позивача розпочате дисциплінарне провадження. Наказом начальника Управління №1812 від 12.11.2020 на позивача накладено дисциплінарні стягнення. В подальшому наказом начальника Управління №08-03/342 від 12.11.2020 ОСОБА_1 звільнено з посади начальника відділу експертної роботи, ринкового нагляду та надання адміністративних послуг ГУ Держпраці у Харківській області відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 87 Закону України "Про державну службу". Позивач вважаючи накази відповідача №1812 від 12.11.2020 та №08-03/342 від 12.11.2020 протиправними, звернувся до суду за захистом своїх прав.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 11.03.2021 року адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Держпраці у Харківській області (вул. Алчевських, буд. 40, м. Харків, 61002) про скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - залишено без задоволення.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

Так, позивач в апеляційній скарзі зазначає, що на його думку, оскільки дисциплінарна справа не була належним чином сформована, підстав для розгляду дисциплінарної справи взагалі не було. З`ясувати конкретну дату розгляду справи взагалі неможливо, оскільки протокол засідання комісії відсутній.

Результатом розгляду дисциплінарної справи є пропозиція Комісії або подання дисциплінарної комісії. Пропозиція (подання) готується Комісією, дисциплінарною комісією після прийняття рішення за результатами розгляду дисциплінарної справи та підписується усіма її членами, які брали участь у голосуванні, (п. 34 Порядку)

Матеріали відзиву місять Подання дисциплінарної комісії про звільнення ОСОБА_1 з посади, яке підписано 11.11.2020 р.

Позивач зазначає, що не пізніше ніж протягом трьох робочих днів з дня підписання подання відповідач мав би внести його суб`єкту призначення (керівникові державної служби) разом з матеріалами дисциплінарної справи.

Одночасно із внесенням суб`єкту призначення подання державному службовцю повідомляється про дату внесення суб`єкту призначення такого подання та необхідність надання ним письмового пояснення суб`єкту призначення (керівнику державної служби) відповідно до статті 75 Закону.

Таке повідомлення державного службовця здійснюється шляхом вручення або надсилання поштою, в тому числі з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку. У разі доведення інформації або документів шляхом використання інших засобів телекомунікаційного зв`язку такий спосіб фіксується протоколом у встановленому порядку. Інформація або документи надсилаються державному службовцеві за адресою місця проживання/перебування або на його адресу електронної пошти чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку за наявними в особовій справі контактними даними.

Позивач наголошує, що державний службовець надає письмове пояснення особисто або шляхом надсилання листа на офіційну електронну адресу відповідного державного органу. Відповідач не надав жодних доказів чи пояснень з приводу невиконання п. 35 Порядку.

Визначення конкретних строків для прийняття відповідних рішень є неможливим, оскільки відповідачем, в порушення п. 5 Порядку взагалі не було визначено строку дисциплінарного провадження.

Позивач зазначає, що фактично дисциплінарне провадження тривало 9 календарних днів тобто з 04.11.2020 р. по 12.11.2020 р. З огляду на всі вище наведені положення Порядку дотримати його в такий обмежений проміжок часу є просто неможливим.

За результатами розгляду дисциплінарного провадження суб`єкт призначення (керівник державної служби) протягом десяти календарних днів з дня отримання подання дисциплінарної комісії приймає рішення про накладення на державного службовця дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження. Отже потрійне притягнення до дисциплінарної відповідальності за однин період час є протиправним.

Крім того, позивач наголошує, що законодавством передбачена можливість видачі листків непрацездатності особам, які перебували на самоізоляції відповідно до постанови КМУ №211 від11.03.2020р. Однак, в даному випадку позивач перебував на самоізоляції відповідно до постанови КМУ №392 від 20.05.2020 р. Зазначене питання станом на червень 2020 року не було чітко, а нормативно-правові акти містили суперечності.

На думку позивача, рішення Харківського окружного адміністративного суду зі 11.03.2021 р. №520/17166/2020 не можна вважати законним та обґрунтованим, у зв`язку з чим воно має бути скасоване з одночасним ухваленням нового про задоволення позову.

Відповідач скориставшись своїм правом надав до Другого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу позивача в якому зазначає, що дисциплінарним проступком є прогул державного службовця (у тому числі відсутність на службі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Відповідач зазначає, що у період з 10 червня 2020 року по 06 липня 2020 року начальник відділу експертної роботи, ринкового нагляду та надання адміністративних послуг Головного управління Держпраці у Харківській області О.В. Удовенко був відсутній на робочому місці за адресою: АДРЕСА_2 без поважних причин.

Відповідач наголошує, що посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що у період з другої половини дня 10.06.2020 по 23.06.2020 включно, та з 24.06.2020 по 07.07.2020 включно перебував на самоізоляції згідно рекомендацій сімейного лікаря ОСОБА_2 , що підтверджується відповідними довідками є недоведеними.

Так, Лікар ОСОБА_2 надає медичні послуги в КНП «ЦПМСД» Дергачівської міської ради Харківської області, та як зазначив сам позивач «не є його сімейним лікарем та з нею декларацію не підписував, та відповідно вказана лікарня не є лікарнею до якої зазвичай позивач звертається».

Відповідно до частини 6 статті 31 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» (стаття Зів редакції Закону № 555-ІХ від 13.04.2020), на період перебування в самоізоляції, обсервації, в тимчасових закладах охорони здоров`я (спеціалізованих шпиталях) особі видається листок непрацездатності, який оплачується в розмірах і в порядку, встановлених законодавством для осіб, визнаних тимчасово непрацездатними внаслідок захворювання.

Відповідач вважає, що ОСОБА_1 без належних правових підстав не виконував свої посадові обов`язки, внаслідок чого було встановлено останньому прогул та те, що відповідно до Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» (стаття 31 в редакції Закону № 555-ІХ від 13.04.2020), на період перебування в самоізоляції, обсервації, в тимчасових закладах охорони здоров`я (спеціалізованих шпиталях) особі видається листок непрацездатності.

Відповідно Інструкції №455 передбачено перелік довідок, які має право видавати лікар в певних встановлених випадках, однак вищезазначені довідки, не є законною підставою перебування на самоізоляції, як вже зазначалось саме листок непрацездатності видається на період перебування на самоізоляції з позначкою «ізоляція від COVID-19».

Відповідач наголошує, що КНП «ЦДМСД» Дергачівської міської ради Харківської області листом від 02.02.2021 №91 за підписом директора Р.Кушнарьова, було повідомлено, що у період з червня 2020 по липень 2020 року видавались пацієнтам листки непрацездатності з хворобою пов`язаною з гострою респіраторною хворобою COVID-19 спричиненої коронавірусом SARS-СoV-2.

В судовому засіданні апеляційної інстанції позивач та його представник підтримали апеляційну скаргу, просили задовольнити її, посилаючись на доводи та обґрунтування, викладені в апеляційній скарзі.

Представник відповідача, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 21 січня 2016 року ОСОБА_1 призначено на посаду головного державного інспектора відділу експертної роботи, ринкового нагляду та надання адміністративних послуг ГУ Держпраці у Харківській області.

З 01 лютого 2016 року ОСОБА_1 призначено на посаду начальника відділу експертної роботи, ринкового нагляду та надання адміністративних послуг ГУ Держпраці у Харківській області.

З метою визначення дисциплінарною комісією Головного управління Держпраці у Харківській області ступеня вини, характеру і тяжкості дисциплінарного проступку, керуючись главою 2 розділу VIII Закону України "Про державну службу" та Порядком здійснення дисциплінарного провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 4 грудня 2019 року №1039, відповідачем винесено наказ №1755 від 04.11.2020 про порушення дисциплінарного провадження відносно ОСОБА_1 .

На підставі вищевказаного наказу відповідачем направлено на адресу позивача повідомлення, в якому зазначено, що він до 09.11.2020 може надати дисциплінарній комісії з розгляду дисциплінарних справ документи чи матеріали, що спростовують факт вчинення ним дисциплінарного проступку, та письмові пояснення щодо обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, а саме відсутність на службі у період з 10.06.2020 по 06.07.2020.

09 листопада 2020 року відповідачем складено акт засвідчення факту відмови від надання письмових пояснень, в яких зазначено, що позивач на засідання комісії не прибув, жодних пояснень не надав.

В ході дисциплінарного провадження відповідачем встановлено, що у діях державного службовця наявні дисциплінарні проступки, а саме: оголошено догану за прогул державного службовця без поважних причин (у тому числі відсутність на службі більше трьох годин протягом робочого часу) з 14 год 15 хв до 18 год 00 хв 10 червня 2020 року; оголошено догану за прогул державного службовця без поважних причин 11 червня 2020 року; оголошено догану за прогул державного службовця без поважних причин 12 червня 2020 року; за прогули державного службовця (у тому числі відсутність на службі більше трьох годин протягом робочого часу) без поважних причин, вчинених систематично за решту робочих днів, а саме 15, 16, 17, 18, 19, 22, 23, 24, 25, 26, 30 червня 2020 року та 01, 02, 03, 06 липня 2020 року застосувавши до нього дисциплінарне стягнення - звільнення з посади державної служби.

Наказом начальника ГУ Держпраці у Харківській області №1812 від 12 листопада 2020 року на ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з посади.

Наказом начальника ГУ Держпраці у Харківській області №08-03/342 від 12 листопада 2020 року звільнено ОСОБА_1 з посади начальника відділу експертної роботи, ринкового нагляду та надання адміністративних послуг ГУ Держпраці у Харківській області відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 87 Закону України "Про державну службу".

Позивач, вбачаючи в діях відповідача протиправність та незаконність винесення ним спірних наказів, звернувся до суду за захистом своїх прав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем не надано суду достатніх та беззаперечних доказів в підтвердження обставин, якими обґрунтовуються його позовні вимоги.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права та свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Щодо доводів апеляційної скарги позивача стосовно протиправності проведення відповідачем дисциплінарного провадження та складання за його результатами спірного наказу №1812 від 12.11.2020 про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, колегія суддів зазначає наступне.

Як встановлено вище, дисциплінарне провадження у відношенні позивача проведено, у зв`язку із незнаходженням ОСОБА_1 на робочому місці в період з 14 год 15 хв до 18 год 00 хв 10 червня 2020 року, 11 червня 2020 року, 15, 16, 17, 18, 19, 22, 23, 24, 25, 26, 30 червня 2020 року та 01, 02, 03, 06 липня 2020 року.

Відповідно частини 1 статті 65 Закону України "Про державну службу" підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

Відповідно до пункту 12 частини 2 статті 65 Закону України "Про державну службу" дисциплінарним проступком є прогул державного службовця (у тому числі відсутність на службі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Згідно з частини 3 статті 66 зазначеного Закону у разі допущення державним службовцем дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 4, 5, 12 та 15 частини другої статті 65 цього Закону, суб`єктом призначення або керівником державної служби такому державному службовцю може бути оголошено догану.

З матеріалів справи, зокрема з подання дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ Головного управління Держпраці у Харківській області вбачається, що відповідно до Розділу 3 Правил внутрішнього службового розпорядку Головного управління Держпраці у Харківській області установлено наступний режим робот: початок роботи - о 09 год. 00 хв., закінчення роботи - о 18 год. 00 хв., у п`ятницю - о 16 год. 45 хв., перерва для відпочинку і харчування з 13 год. 00 хв. до 13 год. 45 хв.

Відповідно до Реєстрації, сформованої за допомогою програми "CardSystem", 10 червня 2020 року о 14 год. 15 хв. ОСОБА_1 покинув службове приміщення за адресою: АДРЕСА_2 . Про погіршення стану здоров`я та про те, коли він планує звернутися до закладу охорони здоров`я для надання медичної допомоги повідомив начальника відділу персоналу Управління Держпраці О.В. Леонова та безпосереднього керівника, першого заступника начальника Управління Держпраці С.М. Шила близько 15 год 00 хв.

На підтвердження перебування на самоізоляції, позивачем надано до суду та до ГУ Держапраці у Харківській області довідку від 10 червня 2020 року, видану лікарем ОСОБА_2 КНП "ЦПМСД" Дергачівської міської ради Харківської області, зі змісту якої встановлено, що сімейний лікар оглянув ОСОБА_1 та надав рекомендацію зробити тест ІФА (igM, IgG) (COVID-19), та рекомендував самоізоляцію на 14 днів.

Також, позивачем надана довідка від 24 червня 2020 року видана лікарем ОСОБА_2 КНП "ЦПМСД" Дергачівської міської ради Харківської області, про те, що ОСОБА_1 оглянув сімейний лікар та рекомендував зробити тест ІФА (igM, IgG) (COVID-19), самоізоляцію 16 днів.

Проте, колегія суддів не бере до уваги вищевказані довідки як належний та допустимий доказ по справі в підтвердження факту не прогулу, а перебування позивача на самоізоляції.

Так, частиною 6 статті 31 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" на період перебування в самоізоляції, обсервації, в тимчасових закладах охорони здоров`я (спеціалізованих шпиталях) особі видається листок непрацездатності, який оплачується в розмірах і в порядку, встановлених законодавством для осіб, визнаних тимчасово непрацездатними внаслідок захворювання.

Відповідно до пункту 1.1 Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 13.11.2001 №455, тимчасова непрацездатність працівників засвідчується листком непрацездатності.

Наказом МОЗ України від 27.04.2020 № 963 внесено зміни до Порядку видачі листків непрацездатності та пункт 5 Інструкції №455 доповнено пунктом 5.2 відповідно до змісту якого встановлено, що на період перебування застрахованої особи в самоізоляції, обсервації, в тимчасових закладах охорони здоров`я (спеціалізованих шпиталях), у закладах охорони здоров`я, а також на самоізоляції під медичним наглядом у зв`язку з проведенням заходів, спрямованих на запобігання виникненню та поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 (211-2020-п) "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", крім хворих осіб, листок непрацездатності видається лікуючим лікарем на строк, визначений законодавством та галузевими стандартами у сфері охорони здоров`я.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що Головним управлінням Держпраці в Харківській області 25 січня 2021 року здійснено запит на надання публічної інформації №09-07/846 до КНП "ЦПМСД" Дергачівської міської ради Харківської області, в якому Управління просило надати інформацію щодо видачі пацієнтам у період з червня 2020 по липень 2020 року листків непрацездатності за причиною непрацездатності "ізоляція від СОVID-І9" або з зазначенням в листі непрацездатності іншої причини в колонці "Шифр МКХ-10", однак з хворобою пов`язаною з гострою респіраторної хвороби СОVID-І9 спричиненої коронавірусом SАRS-СоV-2.

Листом від 02 лютого 2021 року №91 КНП "ЦПМСД" Дергачівської міської ради Харківської області за підписом директора Р. Кушнарьова, повідомлено Головне управління Держпраці в Харківській області, що у період з червня 2020 року по липень 2020 року видавались пацієнтам листки непрацездатності з хворобою пов`язаною з гострою респіраторної хвороби СОVID-І9 спричиненої коронавірусом SАRS -СоV-2.

Отже, враховуючи відсутність у позивача листка непрацездатності у період з 10 червня 2020 року по 06 липня 2020 року, а саме за 18 робочих днів - 10, 11, 12, 15, 16, 17, 18, 19, 22, 23, 24, 25, 26, 30 червня 2020 року та 01, 02, 03, 06 липня 2020 року, та наявність обов`язку у позивача надати своєму керівнику листок непрацездатності в підтвердження поважності відсутності на роботі, колегія суддів вважає, що відповідачем правомірно проведено дисциплінарне провадження у відношенні ОСОБА_1 та складання за його результатами наказу №1812 від 12.11.2020 про притягнення його до дисциплінарної відповідальності.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач приймаючи спірний наказ №1812 від 12.11.2020 про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності діяв в межах повноважень та у спосіб визначений діючим законодавством України, отже спірний наказ є законним.

Доводи апелянта щодо порушенні процедури дисциплінарного провадження спростовуються матеріалами справи ( а.с.61- 73, 185-203).

Щодо доводів апеляційної скарги позивача, що стосовно того, що він перебував на самоізоляції відповідно до постанови КМУ №392 від 20.05.2020, а не постанови КМУ №211 від 11.03.2020, у зв`язку з чим йому видано саме довідку, а не листок непрацездатності, колегія суддів зазначає наступне.

Постанова Кабінету Міністрів України "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" №392 від 20.05.2020 в редакції на червень 2020 року встановлювала: "2. Установити, що: у регіонах, в яких встановлено карантин, застосовуються протиепідемічні заходи, що визначаються цією постановою, а також заходи, що додатково встановлені органами державної влади та органами місцевого самоврядування в межах компетенції; заходи, запроваджені актами законодавства в процесі реалізації карантину на період, визначений постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 №211, продовжують діяти на період, встановлений цією постановою. Головним державним санітарним лікарем України розробляються та затверджуються протиепідемічні заходи, які визначають особливості провадження діяльності суб`єктами господарювання на період карантину.".

Отже, колегія суддів не бере до уваги наведені доводи позивача, оскільки жодних суперечностей нормативно-правових актів у червні 2020 року щодо видання листка непрацездатності не існувало.

Крім того, відповідно до Інструкції №455 передбачено перелік довідок, які має право видавати лікар в певних встановлених випадках, однак довідки надані позивачем від 10.06.2020 та від 24.06.2020 не містяться у відповідному переліку, а отже не є законною підставою перебування на самоізоляції.

Щодо доводів апеляційної скарги позивача про протиправність прийняття начальником Головного управління Держпраці в Харківській області Рожанським В. наказу №08-03/342 від 12.11.2020 про звільнення ОСОБА_1 із займаної посади, колегія суддів зазначає наступне.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях в регульовані Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII.

Положеннями частини 1, 2 статті 2 Закону України "Про державну службу" №889-VIII передбачено, що наведені в цьому Законі терміни вживаються в такому значенні: керівник державної служби в державному органі (далі керівник державної служби) - посадова особа, яка займає вищу посаду державної служби в державному органі, до посадових обов`язків якої належить здійснення повноважень з питань державної служби та організації роботи інших працівників у цьому органі (п.3); посада державної служби - визначена структурою і штатним розписом первинна структурна одиниця державного органу з установленими відповідно до законодавства посадовими обов`язками у межах повноважень, визначених частиною першою статті 1 цього Закону(п.4).

З матеріалів справи встановлено, що посада, з якої звільнено позивача у розумінні вищенаведеної норми права була посадою державної служби, а позивач - посадовою особою в державному органі (Департамент агропромислового розвитку Харківської обласної державної адміністрації).

Згідно з частинами 1-2 статті 21 Закону України "Про державну службу" вступ на державну службу здійснюється шляхом призначення громадянина України на посаду державної служби за результатами конкурсу.

У частині 1 статті 83 Закону України "Про державну службу" №889-VIII наведені підстави припинення державної служби. Зокрема, державна служба припиняється: 1) у разі втрати права на державну службу або його обмеження (стаття 84 цього Закону); 2) у разі закінчення строку призначення на посаду державної служби (стаття 85 цього Закону); 3) за ініціативою державного службовця або за угодою сторін (стаття 86 цього Закону); 4) за ініціативою суб`єкта призначення (стаття 87 цього Закону); 5) у разі настання обставин, що склалися незалежно від волі сторін (стаття 88 цього Закону); 6) у разі незгоди державного службовця на проходження державної служби у зв`язку із зміною її істотних умов (стаття 43 цього Закону); 7) у разі досягнення державним службовцем 65-річного віку, якщо інше не передбачено законом; 8) у разі застосування заборони, передбаченої Законом України "Про очищення влади".

За правилами п. 4 ч. 1 ст. 87 Закону України "Про державну службу" №889-VIII підставами для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є: вчинення державним службовцем дисциплінарного проступку, який передбачає звільнення.

Частина 3 статті 5 Закону України "Про державну службу", дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.

Так, частиною 5 статті 87 Закону України "Про державну службу" передбачено, що наказ (розпорядження) про звільнення державного службовця у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, може бути виданий суб`єктом призначення або керівником державної служби у період тимчасової непрацездатності державного службовця або його відпустки із зазначенням дати звільнення, яка є першим робочим днем, наступним за днем закінчення тимчасової непрацездатності, зазначеним у документі про тимчасову непрацездатність, або першим робочим днем після закінчення відпустки.

Проте, приписи частини 3 статті 40 КЗпП України, не допускають звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації.

З матеріалів справи вбачається, що державна служба ОСОБА_1 припинилася за ініціативою суб`єкта призначення, що відповідає пункту 4 частини1 статті 87 Закону України "Про державну службу" №889-VIII.

Згідно листка непрацездатності серія АДР №496856 виданого Комунальним некомерційним підприємством "Міська клінічна лікарня №27", ОСОБА_1 у період з 09.11.2020 по 13.11.2020 перебував на стаціонарі. Приступити до роботи з 14.11.2020.

На виконання вищевказаних норм законодавства, враховуючи тимчасову непрацездатність ОСОБА_1 на день звільнення, а саме 12 листопада 2020 року, відповідачем наказом від 16 листопада 2020 року №08-03/351 внесено до наказу Головного управління Держпраці у Харківській області від 12 листопада 2020 року №08-03/342 "Про звільнення ОСОБА_3 " зміни в даті звільнення, та звільнено позивача 16 листопада 2020 року.

Дослідивши матеріали справи колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про дотримання відповідачем процедури звільнення ОСОБА_1 з Головного управління Держпраці в Харківській області.

Доводи апеляційної скарги позивача, що при звільненні відповідачем порушено приписи КЗпП, оскільки його звільнено в період перебування на лікарняному, колегія суддів не бере до уваги, так як відповідачем наслідки порушення гарантії, визначеної у статті 40 КЗпП України, усунуто шляхом зміни дати припинення трудових відносин на перший день після закінчення періоду непрацездатності.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 15 вересня 2020 року у справі №205/4196/18.

Крім того, допущення суб`єктом призначення або керівником державної служби помилки в даті звільнення працівника, не виключає допущення державним службовцем дисциплінарного проступку.

Враховуючи наведені норми права та дослідивши матеріали справи у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що у спірних правовідносинах відповідач діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також з використанням повноважень з метою, з якою ці повноваження йому надано.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні вимог позивача про поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника відділу експертної роботи, ринкового нагляду та надання адміністративних послуг ГУ Держпраці у Харківській області з 13.11.2020, зобов`язання Головного управління Держпраці в Харківській області () нарахувати та виплатити ОСОБА_1 Середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 13.11.2020 року по день фактичного поновлення на посаді, та стягнення з Головного управління Держпраці в Харківській області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 50000 грн.

Суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано відмовив у задоволенні адміністративного позову.

Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.03.2021 року по справі № 520/17166/2020 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог позивача.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.03.2021 по справі № 520/17166/2020 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)З.О. Кононенко
Судді(підпис) (підпис) В.А. Калиновський О.М. Мінаєва
Повний текст постанови складено 13.09.2021 року