Справа № 320/5925/21
Суддя: Щавінський В.Р.
Дата ухвалення: 2021-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2021 року № 320/5925/21

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Щавінського В.Р., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, у якому просить суд:

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, викладену у листі від 07.04.2021 вих.№3542-3682/Б-02/8-1000/21 у призначенні пенсії ОСОБА_1 на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку за Списком № 1.

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області зарахувати ОСОБА_1 трудовий стаж роботи з 22.08.1992 по 23.03.1998 до стажу, що дає право на пенсію на пільгових умовах згідно п.1 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 за Списком №1, з 02.09.2020 призначити та виплати пенсію за віком на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку за Списком № 1 згідно з п.1 ч.2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що у зв`язку з досягненням віку, який надає право для призначення пільгової пенсії та маючи загальний трудовий стаж не менше 20 років, з яких не менше 7 років 6 місяців на посадах, що за шкідливими умовами праці, відносяться до посад, зайнятість на яких дає позивачу право на пенсію на пільгових умовах, позивач звернулася до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до списку № 1 згідно з п. а ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Проте, відповідачем відмовлено у призначенні пенсії за Списком №1. важаючи відмову відповідача протиправною, а свої права на пенсійне забезпечення порушеними, позивач звернулася з даним позовом до суду.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 26.05.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання (у письмовому провадженні).

На адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просив відмовити у задоволенні позову та зазначив, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Київській області та одержує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Для обчислення пенсії позивача враховано пільговий стаж роботи за Списком №1 з 08.09.1988 по 21.08.1992. Спірний період роботи позивача не підлягає зарахуванню, оскільки в трудовій книжці не зазначено посаду про переведення та звільнення.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 є громадянкою України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_1 , виданим Шосткинським МВ ГУ МВС України в Сумській області 03.04.2002, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Київській області та одержує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Згідно з довідкою до акту огляду МСЕК Серії АВ №0093771 позивачу з 02.09.2020 встановлено ІІІ групу інвалідності загального захворювання.

Загальний страховий стаж позивача складає 43 роки 8 місяців 1 день, що підтверджується розрахунком стажу.

Згідно даних трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 :

з 08.09.1988 прийнята в цех 6 апаратником 3 розряду Шосткінський казенний завод «Зірка»;

з 03.07.1990 присвоєно 3 розряд сборщика спец виробів цеха №6,;

з 23.03.1998 звільнено по ст.40 п.1 КЗпП.

Позивач у позовній заяві зазначила, у зв`язку з досягненням віку, який надає право для призначення пільгової пенсії та маючи загальний трудовий стаж не менше 20 років, з яких не менше 7 років 6 місяців на посадах, що за шкідливими умовами праці, відносяться до посад, зайнятість на яких дає мені право на пенсію на пільгових умовах звернулася до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до списку № 1 згідно з п. а ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Листом від 07.04.2021 вих.№3542-3682/Б-02/8-1000/21 відповідачем було відмовлено у призначенні пенсії за Списком №1. Свою відмову відповідач мотивував тим, що за Списком №1 зараховано пільговий стаж роботи з 08.09.1988 по 21.08.1992 (3 роки 11 місяців 15 днів), оскільки в наданій довідці про підтвердження трудового стажу, виданої КП ШКЗ «Зірка» від 28.09.2020 №291 зазначено професію апаратник, складальник спец виробів, а згідно записів трудової книжки з 08.09.1988 призначено на посаду апаратника 3 розряду, 13.07.1990 присвоєно 3 розряд складальника спец виробів цеху №6, з 23.03.1998 запис про звільнення, але не вказано посаду.

Проте, з такою відмовою відповідача позивач не погоджується, вважає її необґрунтованою та такою, що порушує його гарантоване право на належне пенсійне забезпечення, а тому звернувся до суду з позовом за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV від 09.07.2003, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин.

Згідно ч. 1 ст. 114 Закону №1058- ІV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм ст. 28 цього Закону.

Положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» підлягають застосуванню з врахуванням висновків рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020 у справі за конституційним поданням 49 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень розділу I, пункту 2 розділу III „Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 № 213-VIII.

Згідно зі ст. 13, ч. 2 ст. 14, пункти "б"-"г" ст. 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 № 213-VIII для осіб, які працювали до 01.04.2015 на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме:

На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:

а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Статтею 62 Закону України Про пенсійне забезпечення визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу за відсутності такої книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, в тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток N 5).

Отже, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Судом встановлено, що згідно даних трудової книжки НОМЕР_2 у спірний період з 22.08.1992 по 23.03.1998 позивач працювала на Казенному підприємстві Шосткинський казенний завод «Зірка» на посадах апаратника, складальника спец виробів.

Як вбачається з довідки Казенного підприємства Шосткинський казенний завод «Зірка» про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 22.03.2016 № 95, позивач у період з 08.09.1988 по 12.07.1990, з 13.07.1990 по 31.07.1993, з 01.08.1993 по 23.03.1998 працювала повний робочий день у Казенному підприємстві Шосткинський казенний завод «Зірка» та виконувала роботи з складання спец виробів (зарядів) у технологічному процесі виробництва зарядів (цех №6), виробництва вибухових, ініціюючих речовин, порохів та спорядження боєприпасів за професіями апаратник, складальник спецвиробів.

Суд звертає увагу, що у вище зазначеній довідці зазначено, що дані посади передбачено Списком № 1 розділ ІХ підр.3 поз 54В затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162.

Аналіз наведених положень дає підстави вважати, що право особи на призначення пільгової пенсії згідно Списку №1 або №2 має бути підтверджене як пенсіонером (особистими документами), так і підприємством, на якому особа працювала на роботах, віднесених до Списків № 1 або №2, і необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт за Списком №1 або №2.

Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383 затверджено Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі - Порядок №383). Цей Порядок №383 регулює застосування Списків під час обчислення стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Згідно з пунктом 3 Порядку №383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно в дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці на час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць умовами праці після 21.08.1992.

Список №1 виробництв, цехів, професій і посад з важкими умовами праці, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах, затверджений постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173, що діяв до 11.03.1994.

Потім регулював ці відносини Список №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162, що діяв до 16.01.2003.

Згідно зі Списком 1 виробництв, цехів, професій та посад, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та у пільгових розмірах, затвердженим Кабінетом Міністрів СРСР від 11.03.1994 №162, до професій і посад, які дають право на призначення пенсії на пільгових умовах належать:

Робітники, керівники і спеціалісти, зайняті повний робочий день у технологічному процесі і на ремонті при відпрацюванні і виробництві зазначених продуктів (за винятком працівників, зайнятих на виготовленні металевих оболонок для запальників) (Списком № 1 розділ ІХ підр.3 поз 54В)

Суд зазначає, що записи у трудовій книжці та уточнюючій довідці позивача містять інформацію щодо її роботи повний робочий день на роботах за Списком №1 у період з 22.08.1992 по 23.03.1998.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 №442 та розробленими на виконання цієї постанови Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01.09.1992 р. № 41.

Основна мета атестації, як випливає із зазначених нормативних актів, полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно з п. 4 Порядку проведення атестації та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років.

Атестація має проводитися у передбачені пунктом 4 Порядку, а відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Результати атестації використовуються при встановленні пенсій за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій за рахунок підприємств та організацій, обґрунтуванні пропозицій про внесення змін і доповнень до Списків № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, а також для розробки заходів щодо поліпшення умов праці та оздоровлення працюючих.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Відповідно до Наказу №411 від 19.09.1994 на Казенному підприємстві Шосткинський казенний завод «Зірка» проведено атестацію робочих місць цех 6 «сборщик специзделий».

Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

При цьому, якщо чергова атестація була проведена з порушенням передбачених пунктом 4 Порядку проведення атестації строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації.

З урахуванням викладеного, непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника, при цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Викладене відповідає правовому висновку Великої Палати Верховного Суду, висловленому у постанові від 19.02.2020 у справі № 520/15025/16-а.

Правова позиція щодо необхідності включення до пільгового стажу періоду роботи на посадах, що надають право на призначення пенсії на пільгових умовах, у випадках порушення термінів проведення чергової атестації підприємством-роботодавцем неодноразово висвітлювалась Верховним Судом.

Зокрема, у постанові від 16.09.2014 року (справа №21-307а14) Верховний Суд зазначив, що аналіз положень Порядку проведення атестації та розроблених на виконання цієї постанови Методичних рекомендацій для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01.09.1992 року № 41, дає підстави вважати, що якщо чергова атестація була проведена з порушенням передбачених пунктом 4 Порядку проведення атестації строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації.

Аналогічний підхід застосування означених норм права висловлений Верховним Судом і у постановах від 21.02.2018 року у справі №352/547/16-а (К/9901/20098/18) та від 03.05.2018 року у справі № 352/1840/14-а (К/9901/5403/18).

Відповідно пункту 4 Постанови Кабінету міністрів України «Про трудові книжки працівників» від 27.04.1993 №301 відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.

Крім того, Верховним Судом у постанові від 21.02.2018 по справі №687/975/17 зроблено висновок про те, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці чи інших офіційних документах.

У постанові по справі №754/14898/15-а Верховний Суд стосовно аналогічних правовідносин зазначає, що підставою для призначення пенсії на пільгових умовах є відповідний підтверджений стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки чи інших документів (довідок, наказів), оскільки визначальним є саме підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах.

Правова позиція щодо того, що недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, викладена в постанові Верховного Суду від 06.02.2018 по справі № 677/277/17.

Також Верховний Суд у постановах від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а та від 04.09.2018 у справі № 423/1881/17 висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Вищевказане повністю узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 30.09.2019 у справі №638/18467/15-а.

За таких обставин, суд вважає безпідставним не зарахування відповідачем до пільгового стажу позивача за Списком №1 періоду його роботи з 22.08.1992 по 23.03.1998 у Казенному підприємстві Шосткинський казенний завод «Зірка» з причини відсутності у трудовій книжці зазначення посади у записі про звільнення, оскільки довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 22.03.2016 № 95 підтверджено, що у спірний період позивач працював на посадах, які передбачено Списком № 1 розділ ІХ підр.3 поз 54В затвердженого постановою Кабінету Міністрів України.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відмовляючи зараховувати вказані періоди роботи позивача до стажу, що надає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1, відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, тому відмова відмовідача, викладена у листі від 07.04.2021 вих.№3542-3682/Б-02/8-1000/21 є протиправною.

Таким чином, з метою ефективного захисту прав та інтересів позивача вважає за необхідне зобов`язати відповідача зарахувати до її стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, періоди роботи з 22.08.1992 по 23.03.1998 у Казенному підприємстві Шосткинський казенний завод «Зірка».

Отже, враховуючи, що позивачем досягнуто віку, який надає право для призначення пільгової пенсії та маючи загального трудового стажу більше 43 років, з яких 7 років 6 місяців на посадах, що за шкідливими умовами праці, відносяться до посад, зайнятість на яких дає позивачу право на пенсію на пільгових умовах, суд дійшов висновку, що позивач має право на призначення пенсії за Списком 1 з дати звернення до пенсійного органу.

Відповідно до статей 9, 77 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень не надав суду належних і достовірних доказів, а відтак, не довів правомірності свого рішення.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Беручи до уваги те, що при відкритті провадження у справі позивачеві відстрочено сплату до судового збору до ухвалення, судовий збір у розмірі 908,00 грн. підлягає стягненню до Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області.

Керуючись ст.ст. 9, 14, 72-78, 90, 139, 143, 242-246, 251, 255 КАС України, суд,

в и р і ш и в:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (), викладену у листі від 07.04.2021 вих.№3542-3682/Б-02/8-1000/21 щодо призначення пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку за Списком №1.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області () зарахувати ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) трудовий стаж роботи з 22.08.1992 по 23.03.1998 до стажу, що дає право на пенсію на пільгових умовах згідно п.1 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV від 09.07.2003 за Списком № 1, з 02.09.2020 призначити та виплати пенсію за віком на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку за Списком № 1 згідно з п.1 ч.2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV від 09.07.2003.

4. Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області () на користь Державного бюджету України (Отримувач коштів - ГУК у Київ. обл./м. Київ/22030101; Код отримувача ; Банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); Код банку отримувача МФО: 899998, Рахунок отримувача UA4010001; Код класифікації доходів бюджету - 22030101) судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Щавінський В.Р.