Справа № 540/9/21
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2021-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2021 р.м.ОдесаСправа № 540/9/21
Головуючий в 1 інстанції: Бездрабко О.І.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Скрипченка В.О.,

суддів Косцової І.П. та Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2021 року (суддя Бездрабко О.І., м. Херсон, повний текст рішення складений 24.02.2021) по справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Чорноморського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу,-

В С Т А Н О В И В:

4 січня 2021 року ФОП ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Чорноморського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, в якому просив скасувати постанову від 08.09.2020 року №171604, якою на позивача накладено штраф у розмірі 8500 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого абзацом 14 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2021 року у задоволені позову було відмовлено.

Не погоджуючись із постановленим у справі судовим рішенням ФОП ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким повністю задовольнити його позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції, в порушення норм процесуального права, долучив до матеріалів справи відзив відповідача на позов, якій був поданий з пропуском встановленого судом строку без відповідного клопотання про поновлення строку. Зазначене призвело до порушення прав позивача на надання відповіді на відзив. Крім того, апелянт стверджує, що судом першої інстанції проігноровано той факт, що відзив на позовну заяву подано не відповідачем по справі. Також апелянт наполягає, що суд долучив до матеріалів провадження відзив неналежного відповідача, яким обґрунтував своє рішення. На думку апелянта, такі порушення норм процесуального права призвели до того, що суд не врахував положення частини четвертої статті 159 КАС України, відповідно до якої неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову. Окрім того, апелянт стверджує, що його притягнуто до відповідальності та накладено штраф саме за перевищення вагових норм, встановлених пунктом 22.5 ПДР України за загальною масою. При цьому, з відзиву на позов вбачається, що відповідач мав на увазі перевищення встановлених вагових норм не за загальною масою, а за навантаженню на вісь. При цьому суд першої інстанції не звернув увагу, що згідно частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень останній не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення.

Відповідач надіслав до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, у якому посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Справа розглянута судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження.

Апеляційним судом справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до статті 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах поданої скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 24 липня 2020 року у пункті габаритно-вагового контролю на а/д М-14 "Одеса - Мелітополь - Новоазовськ", 203 км + 500 м, посадовими особами управління Чорноморського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки проведено габаритно-ваговий контроль транспортного засобу марки МАN, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить позивачу, під керуванням водія ОСОБА_2 .

В ході проведеного заходу виявлено факт перевезення вантажу із перевищенням вагових обмежень (без дозволу, виданого компетентними уповноваженими органами, або документа про внесення плати за проїзд великовагових транспортних засобів - у разі неподільного вантажу), встановлених ПДР України, а саме, перевищення навантаження на одиночну вісь, яке становило 11,65 т, при нормативно допустимому 11 т згідно пункту 22.5 ПДР України, що у відсотковому співвідношенні склало на 5,91 % більше допустимого.

За результатами проведеної перевірки щодо транспортного засобу позивача посадовими особами Управління складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 24.07.2020 року №225865, а також довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю №024059, акт перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів №040019, в яких зафіксовано перевищення вагових параметрів на одиночну вісь 11,65 т при нормативно допустимих 11 т, розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування та нараховано плату за проїзд у розмірі 27,80 євро.

За результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт в.о. начальника Чорноморського міжрегіонального управління Укратрансбезпеки 8 вересня 2020 року винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №171604, відповідно до якої на підставі абзацу 14 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" на ФОП ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 8 500 грн.

Вважаючи дану постанову протиправною, останній звернувся до суду з адміністративним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову ФОП ОСОБА_1 суд першої інстанції вважав доведеним факт перевищення транспортним засобом позивача нормативних габаритних (вагових) параметрів та відсутність дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України або документу про внесення плати за проїзд великовагових транспортних засобів, а тому визнав оспорювану постанову управління Укртрансбезпеки правомірною.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Приписами частини другої статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При розгляді спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень суди повинні перевіряти їх на відповідність того, чи прийняті (вчинені) вони з дотриманням усіх вимог, визначених частиною другою статті 2 КАС України.

Правові та соціальні основи дорожнього руху з метою захисту життя та здоров`я громадян, створення безпечних і комфортних умов для учасників руху та охорони навколишнього природного середовища визначає від 30.06.1993 року №3353-XII Закон України "Про дорожній рух" (далі Закон №3353-ХІІ), частиною другої статті 29 якого визначено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається в порядку встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту, і за плату, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначено Законом України від 05.04.2001 року №2344-III "Про автомобільний транспорт" (далі Закон №2344-III).

Приписами статті 6 цього Закону визначено, що загальне державне регулювання діяльності автомобільного транспорту здійснює Кабінет Міністрів України відповідно до своїх повноважень. Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, серед іншого забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування та здійснює державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм на автомобільному транспорті.

Відповідно до статті 6 Закону №2344-III Кабінет Міністрів України постановою від 08.11.2006 року №1567 затвердив Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті (далі Порядок №1567), згідно з пунктами 3, 4 якого державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється посадовими особами органу державного контролю (Укртрансбезпеки) шляхом проведення планових, позапланових та рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Пунктом 15 Порядку №1567 визначено виключний перелік питань, що перевіряється контролюючими особами під час здійснення рейдової перевірки, зокрема, в частині виконання внутрішніх вантажних перевезень перевіряється:

- наявність визначених статтею 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом;

- виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Пунктом 16 Порядку №1567 передбачена можливість під час рейдової перевірки здійснення габаритно-вагового контролю.

Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджено постановою КМУ №879 від 27.06.2007 року "Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування" (далі Порядок №879).

Відповідно до пункту 3 цього Порядку габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та відповідними підрозділами МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху.

Згідно з підпунктом 4 пункту 2 Порядку №879 габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 №1306. При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки (підпункт 3 пункту 2 Порядку №879).

За змістом пункту 6 Порядку №879 габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів.

Відповідно до пункту 20 Порядку №879 за результатами точного та/або документального габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних.

Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 року №1306, встановлено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь -11 т, здвоєні осі -18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Як зазначалося вище, 24 липня 2020 року під час проведення габаритно-вагового контролю транспортного засобу, що належить позивачу, посадовими особами управління Укртрансбезпеки виявлено, що навантаження на одиночну вісь склало 11,65 т при нормативно допустимому 11 т, що підтверджено Актом №040019 від 24.07.2020 року та Довідкою №0240596 від 24.07.2020 року та (а.с. 40 з/б, а.с. 41).

Перевищення становить 5,91% від норми.

Згідно з абзацом 14 частини першої статті 60 Закону №2344-ІІІ за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Зважаючи на доведеність перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм на 5,91% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірне застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу в розмірі 8500 грн. постановою від 08.09.2020 року №171604 за порушення Закону №2344-III. Підстав для її скасування позивачем не доведено.

Твердження апелянта про те, що його притягнуто до відповідальності та накладено штраф саме за перевищення вагових норм, встановлених пунктом 22.5 ПДР за загальною масою, під час розгляду справи свого підтвердження не знайшли.

При цьому колегія суддів вважає, що не відображення в акті перевірки №225865 від 24.07.2020 року встановлених показників вагових параметрів на строєну вісь не свідчить про незаконність постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №171604 від 08.09.2020 року, оскільки вказаною постановою позивача притягнено до відповідальності за абзацом 14 частини першої статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", згідно якої відповідальність наступає за перевищення встановлених пунктом 22.5 ПДР України габаритно-вагових норм, в тому числі: як за перевищення норм за загальною масою транспортного засобу, так і за перевищення встановлених вагових норм за навантаженню на вісь. Слід повторити, що перевищення навантаження на вісь підтверджується складеними 24 липня 2020 року посадовою особою Укртрансбезпеки Актом №040019 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів та Довідкою №024059 про результат здійснення габаритно-вагового контролю.

Доводи апелянт про те, що відзив на позовну заяву подано не відповідачем по справі, колегія суддів вважає хибними, оскільки зазначений відзив подано Державною службою України з безпеки на транспорті за підписом в.о. обов`язки начальника Чорноморського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (а.с. 35-38), і саме цього суб`єкта владних повноважень визнано ФОП відповідачем у позовній заяві.

Що ж до посилань апелянта на положення частини другої статті 77 КАС України, яким встановлено заборону суб`єкту владних повноважень посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, то колегія суддів не приймає їх до уваги, оскільки у даному випадку відповідач посилається на вищезгадані довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю №024287, акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів №040047 та розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування №040047, і саме ці докази були покладені в основу прийнятої постанови про накладення штрафу.

Також, колегія суддів відхиляє посилання апелянта на окремі порушення судом першої інстанції норм процесуального права (несвоєчасне подання відзиву на позовну заяву, безпідставне не кваліфікування судом як визнання позову останніми; судом не надано позивачу строку для надання відповіді на відзив), оскільки перелік допущених судом першої інстанції процесуальних порушень не призвело до неправильного вирішення даної справи. Разом з тим, у відповідності до частини другої статті 317 КАС України, порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи, чого у даній справі колегією суддів не встановлено.

Враховуючи, що висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог ФОП ОСОБА_1 є вірними, і доводи, наведені у апеляційній скарзі, не спростовують таких висновків суду, підстав для скасування оскаржуваного судового рішення не вбачається.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відтак, апеляційна скарга ФОП ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 292, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2021 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає відповідно до ч. 6 ст. 12, ст. 257 та ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя-доповідач В.О.Скрипченко

Суддя І.П.Косцова

Суддя Ю.В.Осіпов