Справа № 560/9491/21
Суддя: Салюк П.І.
Дата ухвалення: 2021-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/9491/21
РІШЕННЯ

іменем України

13 вересня 2021 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Салюка П.І.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просить:

винести рішення, яким визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про відмову у призначенні пенсії у зв`язку із втратою годувальника ОСОБА_1 ;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити ОСОБА_1 , пенсію у зв`язку із втратою годувальника - матері ОСОБА_2 - з часу первісного звернення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати ОСОБА_2 . Позивач, дочка померлої, вказує, що являється інвалідом дитинства 2 групи довічно та після смерті матері має право на отримання пенсії у зв`язку із втратою годувальника, з приводу чого звернулась в ГУ ПФУ у Хмельницькій області через Дунаєвецький відділ обслуговування громадян.

Однак, як зазначає позивач у призначенні пенсії їй відмовлено, про що повідомлено листом від 11.07.2021 року. Згідно вказаного листа відповідно ст. 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" право на пенсію по втраті годувальника мають непрацездатні члени сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по 3 групі інвалідності. Члени сім`ї померлого годувальника, які й самі одержували пенсію, мають право перейти на пенсію по втраті годувальника у разі, якщо допомога померлого була постійним і основним джерелом засобів існування. Відповідно п. 2 ч. 2 ст. 36 Закону право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника мають діти, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років. Установлення у дитини медичних показань для визнання її особою з інвалідністю до досягнення 18 років здійснюється лікарсько - консультативними комісіями та оформляється медичним висновком про визнання дитини особою з інвалідністю до досягнення 18 років.

При розгляді заяви та документів з`ясовано, що відсутній висновок ЛКК про визнання позивача особою з інвалідністю до досягнення 18 років. Враховуючи зазначене позивачу відмовлено в призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

Не погоджуючись з такою позицією відповідача, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Ухвалою суду від 03 серпня 2021 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

19 серпня 2021 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому заперечує щодо задоволення адміністративного позову та зазначає, що позивачка до заяви від 04 травня 2020 не додала необхідних документів для призначення пенсії по втраті годувальника, про визнання її дитиною з інвалідністю до 18 років.

03 вересня 2021 року від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої вказує, що не погоджується з доводами представника відповідача викладеними у відзиві на позовну заяву, вважає їх необґрунтованими та недоведеними, тому просить суд не брати відзив відповідача до уваги, а позовні вимоги задоволити у повному обсязі.

Крім того, у відзиві на позов відповідач вказав про необхідність розгляду даної справи з викликом сторін.

Суд зазначає, що частинами п`ятою - шостою статті 262 КАС України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін: 1) у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу; 2) якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Таким чином, зважаючи на те, що дана справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до статті 263 КАС України, відсутня необхідність призначати розгляд справи у судовому засіданні. Тому, клопотання відповідача до задоволення не підлягає.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, з`ясувавши всі обставини справи, перевіривши їх дослідженими доказами, суд дійшов наступних висновків.

Суд встановив, що 04 травня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою щодо призначення пенсії в разі втрати годувальника відповідно до Закону № 1058-VІІ.

Рішенням головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №3/3-04 від 07 травня 2020 ркоу відмовлено ОСОБА_1 у проведенні перерахунку щодо переходу з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до ст. 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку з розбіжностями в прізвищі та імені в документах, підтверджуючих родинні зв`язки з померлим годувальником, та документах про стаж, про що повідомлено позивачку листом №2200-0309-8/33454 від 26 липня 2020 року.

Рішенням Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 26 листопада 2020 року по справі №674/1187/20 заяву ОСОБА_1 про встановлення фактів неправильності в актовому записі про смерть та належності правовстановлюючих документів задоволено.

Встановлено факт неправильності в актовому записі про смерть №6 від 28 лютого 1993 року, складеному виконавчим комітетом Грим`яцької сільської ради Віньковецького району Хмельницької області та зобов`язано Дунаєвецький районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) внести зміни до актового запису в частині запису прізвища померлої на " ОСОБА_2 " замість " ОСОБА_2 " та імені померлої на " ОСОБА_2 " замість " ОСОБА_2 " та встановлено факт належності документів про трудовий стаж ОСОБА_2 .

04 червня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою щодо призначення пенсії в разі втрати годувальника відповідно до Закону № 1058-VІІ.

Рішенням головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області від 07 червня 2021 року №88 відмовлено в перерахунку пенсії, а саме перехід на інший вид пенсії у зв`язку з втратою годувальника відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю документу про визнання позивачки дитиною з інвалідністю до 18 років, про що позивачку повідомлено листом №2200-0306-8/35593 від 11 липня 2021 року.

Вважаючи дії відповідача щодо відмови у перерахунку пенсії протиправними, позивач звернулась до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує таке.

Призначення та перерахунок пенсій в органах Пенсійного фонду України проводиться у відповідності до вимог Закону України № 1058-ІV від 09.07.2003 "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-ІV) та Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 року в редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 року № 13-1 (далі - Порядок № 22-1).

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-VІІ (далі - Закон) пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 Закону, непрацездатними членами сім`ї вважаються діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років.

Згідно ч. 3 ст. 36 Закону, до членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 36 Закону № 1058, право на пенсію по втраті годувальника мають діти, якщо вони стали інвалідами до 18-річного віку. Установлення у дитини медичних показань для визнання її інвалідом з дитинства віком до 18 років здійснюється лікарсько-консультативними комісіями та оформлюється медичним висновком про визнання дитини з інвалідністю до 18 років.

Суд встановив, що факт того, що позивач дійсно являється інвалідом дитинства 2 групи та має інвалідність до досягнення 18 років підтверджується наступними доказами:

Довідкою серії 67-АМ № 101267 - випискою з акта освідчення члена колгоспу, виданою 27.02.1968 року, відповідно до якої вказано, що позивач являється інвалідом 2 групи з дитинства безстроково, встановлено діагноз очаговий туберкульоз хребта; Довідкою Дунаєвецької амбулаторії загальної практики сімейної медицини, згідно якої, ОСОБА_1 являється інвалідом 2 групи - основний діагноз туберкульоз хребта; Випискою з медичної карти амбулаторно (стаціонарного) хворого, згідно якої у ОСОБА_1 встановлена інвалідність 2 групи з дитинства, основний діагноз - туберкульоз хребта, множинні відділи хребта, туберкульозний спондиліт. Сколіотична хвороба. Сколіотичне серце та інші хвороби.

Враховуючи вищезазначені документальні докази, які були надані позивачем при звернені до відповідача, на переконання суду об`єктивно підтверджують наявність інвалідності 2 групи у позивача до досягнення 18 річного віку, натомість відсутність висновку ЛКК про те, що позивачу дійсно встановлена інвалідність 2 групи з дитинства в зв`язку із захворюванням - туберкульозом кісток не може бути перешкодою в призначенні пенсії у зв`язку із втратою годувальника.

При цьому, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що підставою для звернення позивача до суду з даним позовом слугувало рішення відповідача саме на заяву від 04 червня 2021 року, дата коли позивач звернулась за призначенням пенсії.

Таким чином, враховуючи те, що позивач має право на призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника та оскаржує рішення відповідача прийняте за результатами звернення від 04 червня 2021 року, тому суд вважає, що саме з 04 червня 2021 року така пенсія може бути призначена позивачу.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що з урахуванням висновків викладених вище, позивач довів позовні вимоги, а відповідач не обґрунтував правомірність рішення щодо відмови у призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" ОСОБА_1 , що підтверджено доказами, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення частково.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, судові витрати, які визначені ст. 132 КАС України і підлягають розподілу, відсутні.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов - задоволити частково.

Визнати протиправним та скасувати Рішенням головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області від 07 червня 2021 року №88 в перерахунку пенсії, а саме перехід на інший вид пенсії у зв`язку з втратою годувальника відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити ОСОБА_1 , пенсію у зв`язку із втратою годувальника - матері ОСОБА_2 - з 04 червня 2021 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідач:Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Герцена, 10, Хмельницький, Хмельницька область, 29000 , код ЄДРПОУ - 21318350)

Головуючий суддя П.І. Салюк