Справа № 620/6730/20
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2021-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

13 вересня 2021 року

м. Київ

справа № 620/6730/20

адміністративне провадження № К/9901/32767/21

Суддя Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Тацій Л.В., перевіривши касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 липня 2021 року у справі № 620/6730/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії відповідача щодо перерахунку позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно з довідкою Чернігівського апеляційного суду від 26.02.2020 № 7-09/15 з 19.02.2020 в розмірі 52% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді;

- зобов`язати відповідача зарахувати до загального стажу роботи судді для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання позивачу, крім роботи на посаді судді - 21 рік 04 місяці 02 дні, також: календарний період проходження строкової служби в армії з 26.10.1979 по 17.02.1982 (2 роки 03 місяці 21 день), навчання за денною формою в Волгоградській Вищій слідчій школі МВС СРСР з 01.09.1982 по 28.07.1986 (3 роки 10 місяців 27 днів), роботу на посадах слідчого Березівського РВВС Тюменського облвиконкому та в.о. начальника слідчого відділу Ріпкинського РВВС Чернігівського облвиконкому з 01.09.1986 по 02.11.1989 (3 роки 2 місяці 20 днів), консультанта 1-ї категорії відділу організаційного забезпечення судів та судово-правової реформи Чернігівського обласного управління юстиції з 03.11.1993-15.05.1995 (1 рік 06 місяців 12 днів), а разом - 32 роки 04 місяці 02 дні;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити позивачу перерахунок та виплатити щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, згідно довідки Чернігівського апеляційного суду № 7-09/15 від 26.02.2020, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020, в розмірі 74% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2021 року, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 липня 2021 року, позовні вимоги задоволено частково:

- визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо не включення позивачу до стажу роботи, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, період проходження строкової військової служби - 2 роки 03 місяці 21 день, навчання у Вищій слідчій школі МВС СРСР - 1 рік 11 місяців 21 день, роботу на посаді слідчого Березівського РВВС Тюменського облвиконкому - 2 роки 2 місяці 4 дні, роботу на посаді в.о. начальника слідчого відділу Ріпкинського райконкому - 1 рік 0 місяців 16 днів, роботу консультанта 1-ї категорії відділу організаційного забезпечення діяльності суду Управління юстиції Чернігівської обласної адміністрації - 1 рік 06 місяців 12 днів.

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати позивачу до стажу роботи, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, період проходження строкової військової служби - 2 роки 03 місяці 21 день, навчання у Вищій слідчій школі МВС СРСР - 1 рік 11 місяців 21 день, роботу на посаді слідчого Березівського РВВС Тюменського облвиконкому - 2 роки 2 місяці 4 дні, роботу на посаді в.о. начальника слідчого відділу Ріпкинського райконкому - 1 рік 0 місяців 16 днів, роботу консультанта 1-ї категорії відділу організаційного забезпечення діяльності суду Управління юстиції Чернігівської обласної адміністрації - 1 рік 06 місяців 12 днів, та здійснити з 19.02.2020, з урахуванням довідки Чернігівського апеляційного суду від 26.02.2020 № 7-09/15 та виплачених сум, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці виходячи з розміру 70%.

Не погодившись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 липня 2021 року, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Вирішуючи питання щодо можливості відкриття касаційного провадження, суд виходить із такого.

За правилами частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Імперативними приписами частини четвертої статті 328 КАС України встановлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі ж подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України заявник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися.

У випадку посилання скаржником на пункт 4 частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу касаційну оскарження, скаржнику необхідно зіслатися на конкретний пункт частин другої або третьої статті 353 цього Кодексу з належним обґрунтуванням, яке могло б давати підстави для висновку про порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права.

У разі, якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо неналежного дослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому на думку скаржника останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Із системного аналізу наведених положень процесуального закону можна зробити висновок, що під час касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення ним (ними) норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга.

Дослідивши касаційну скаргу на предмет відповідності вищенаведеним вимогам процесуального закону, суд встановив, що касаційна скарга містить посилання на положення підпунктів «а», «в» пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України, однак, у скарзі не зазначені та не викладені, передбачені КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.

Натомість, касаційна скарга в частині наведених у ній обґрунтувань вимог до суду касаційної інстанції містить лише посилання на фактичні обставини справи та підстави непогодження з рішенням суду щодо встановлених обставин справи та застосування нормативно-правових актів.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, у касаційній скарзі вказівка на наявність виняткових обставин справи, вичерпний перелік яких містить пункт 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, має обов`язково наводитись у взаємозв`язку з обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права у взаємозв`язку із посиланнями на відповідну норму права, яку було застосовано неправильно.

Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

При цьому, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем зокрема, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

За таких обставин, касаційна скарга підлягає поверненню як така, що не містить викладу підстав касаційного оскарження.

Варто зазначити, що відповідно до приписів статті 44 КАС України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.

Отже, касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції.

На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей 328, 330, 332, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 липня 2021 року у справі № 620/6730/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - повернути скаржнику.

Копію даної ухвали надіслати учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 КАС України.

Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє його права повторного звернення до Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя Л.В. Тацій