Справа № 460/9963/21
Суддя: Т.О. Комшелюк
Дата ухвалення: 2021-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

14 вересня 2021 року м. Рівне №460/9963/21
Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Комшелюк Т.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Рівненській області (далі відповідач), в якому просить суд визнати протиправним та скасувати в повному обсязі податкове повідомлення-рішення: №-1716 від 14.08.2019, яким визначено позивачу суму податкового зобов`язання за платежем орендна плата з фізичних осіб в розмірі 5385,94грн. за податковий період 2019 року. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем не дотримано порядку складення та направлення податкового повідомлення-рішення, тому таке рішення є протиправним та належить до скасування. Просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідач подав відзив на позов в якому позовні вимоги не визнає. Свої заперечення аргументує тим, що спірне податкове повідомлення-рішення було направлено на податкову адресу позивача, однак не отримане останнім з незалежних від відповідача причин. Крім того, форма та зміст такого рішення відповідають вимогам чинного законодавства, при цьому в електронному кабінеті платника податку таке рішення не буде містити графічний підпис керівника державного органу та відтиск мокрої печатки. Також звертає увагу на те, що договір оренди земельної ділянки укладений між позивачем та Рівненською міською радою на час прийняття спірного рішення є чинним, будь-яких змін до нього не вносилося. Тому, правові підстави визначати орендну плату за земельну ділянку ОСОБА_2 , яка є співвласником будинку, що розташований на орендованій земельній ділянці та з якою позивачем розірвано шлюб 23.07.2018, відсутні. Просить у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою від 20.07.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Розглянувши матеріали, позовну заяву та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив наступне.

З матеріалів справи судом встановлено, що 16.03.2010 року між ОСОБА_1 (орендар) та Рівненською міською радою (орендодавець) укладено договір оренди земельної ділянки загальною площею 988кв.м. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 .

Наведена обставина встановлена рішенням Рівненського окружного адміністративного суду у справі № 817/213/16, яке набрало законної сили та не заперечується учасниками справи, тому в силу ст. 78 КАС України не підлягає доказуванню.

14 серпня 2019 року контролюючим органом було прийнято та надіслано на адресу позивача: АДРЕСА_2 , податкове повідомлення-рішення № -1716, яким визначено позивачу податкове зобов`язання з орендної плати за землю за 2019 рік у розмірі 5385,94грн.

Не погоджуючи із вказаним рішенням, позивач звернувся із даним позовом до суду.

Вирішуючи даний спір та надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд зважає на таке.

Що стосується направлення оскаржуваного рішення на адресу позивача АДРЕСА_3 .

Відповідно до вимог статті 42 Податкового кодексу України (далі ПК України) податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу.

Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.

Статтею 45 ПК України визначено, що платник податків - фізична особа зобов`язаний визначити свою податкову адресу.

Податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі.

Платник податків - фізична особа може мати одночасно не більше однієї податкової адреси.

Як свідчить інформація Державного реєстру фізичних осіб, позивач зареєстрований за адресою проживання: АДРЕСА_4 .

Вказана довідка долучена відповідачем до матеріалів справи.

Відповідно до пунктів 70.1, 70.2 статті 70 ПК України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, формує та веде Державний реєстр фізичних осіб - платників податків (далі - Державний реєстр).

До Державного реєстру вноситься інформація про осіб, які, зокрема, є громадянами України.

До облікової картки фізичної особи - платника податків та повідомлення вноситься така інформація: прізвище, ім`я та по батькові; дата народження; місце народження (країна, область, район, населений пункт); місце проживання, а для іноземних громадян - також громадянство; серія, номер свідоцтва про народження, паспорта (аналогічні дані іншого документа, що посвідчує особу), ким і коли виданий.

Відповідно до п. 70.7. ст. 70 ПК України, фізичні особи - платники податків зобов`язані подавати контролюючим органам відомості про зміну даних, які вносяться до облікової картки або повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і мають відмітку у паспорті), протягом місяця з дня виникнення таких змін шляхом подання відповідної заяви за формою та у порядку, визначеними центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відповідно до п. 42.3. ст. 42 ПК України, якщо платник податків у порядку та у строки, визначені статтею 66 цього Кодексу, повідомив контролюючий орган про зміну податкової адреси, він на період з дня державної реєстрації зміни податкової адреси до дня внесення змін до облікових даних такого платника податків звільняється від виконання вимог документів, надісланих йому контролюючим органом за попередньою податковою адресою та в подальшому повернених як таких, що не знайшли адресата.

Тобто, від дій добросовісного платника податків залежить достовірність та актуальність даних ДРФО щодо місця проживання такого платника.

Доказів про те, що позивач повідомив відповідача у встановленому законом порядку про зміну свого місця реєстрації чи проживання суду не надано і судом не встановлено. Отже, податкова адреса позивача залишається: АДРЕСА_5 .

Відтак, твердження позивача про те, що він не отримував оскаржуваного податкового повідомлення-рішення з підстав не направлення такого рішення на його податкову адресу спростовуються наведеним вище.

Верховним судом у постанові від 09.10.2018 у справі № 820/1864/17 зроблено висновок щодо застосування норми матеріального права статті 42 ПК України, що добросовісний платник податків зобов`язаний забезпечити отримання ним кореспонденції за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі невиконання цього обов`язку платник не вправі посилатись на неотримання ним документів, як на обставину, що звільняє його від настання у зв`язку з цим негативних для такого платника наслідків.

Щодо відповідності вимогам законодавства спірного податкового повідомлення-рішення при його оформленні.

Як визначено пунктом 14.1.56-2 статті 14 ПК України, електронний кабінет - сукупність інформаційно-телекомунікаційних систем центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, призначених для взаємодії між платниками податків та державними, у тому числі контролюючими, органами з питань реалізації прав та обов`язків, визначених цим Кодексом та іншими законами, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи, та нормативно-правовими актами, прийнятими на підставі та на виконання цього Кодексу та інших законів, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Як встановлено судом, оскаржуване податкове повідомлення-рішення 14.08.2019 сформоване у паперовому вигляді, підписане уповноваженою особою, її підпис скріплено печаткою, після чого 15.08.2019 р. направлено позивачу на його податкову адресу рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Даний лист повернувся до контролюючого органу без отримання.

Водночас, перегляд оскаржуваного податкового повідомлення-рішення в електронному кабінеті платника податків не вважається його направленням платнику податків, а лише слугує інструментом для пошуку та ознайомлення платника податків з його власною податковою історією, нормативними документами щодо нього, а також станом розрахунків з бюджетом такого платника податків.

За наведених обставин, посилання позивача на невідповідність спірного рішення вимогам чинного законодавства є неприйнятними.

Щодо фактичних обставин справи.

Як наведено вище по тексту рішення, 14.08.2019 контролюючим органом було прийнято податкове повідомлення-рішення № -1716, яким визначено позивачу податкове зобов`язання з орендної плати за землю за 2019 рік у розмірі 5385,94грн.

Згідно пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

У відповідності до п. 36.1 ст. 36 ПК України, податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним та Цивільним кодексами України, Законом України від 06.10.1998 року №161 «Про оренду землі» (далі Закон № 161), іншими законами України та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди.

Згідно з ст. 4 Закону № 161 орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у комунальній власності, є сільські, селищні, міські ради в межах повноважень, визначених законом.

Відповідно до ст. 5 Закону № 161 орендарями земельних ділянок є юридичні або фізичні особи, яким на підставі договору оренди належить право володіння і користування земельною ділянкою.

Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (ст. 13 Закону № 161).

Зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін (ст. 30 Закону № 161).

Однією з істотних умов договору оренди землі між орендодавцем та орендарем є орендна плата із зазначенням розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату (ст. 15 Закону № 161).

Порядок зміни орендної плати встановлено ст. 23 Закону № 161, відповідно до якої за згодою сторін орендна плата переглядається за земельні ділянки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб.

Відповідно до пп. 34, 35 ч. 1 ст. 26 Закону України від 21.05.1997 року № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» до виключної компетенції міської ради належить вирішення на пленарних засіданнях питань регулювання земельних відносин; затвердження ставок земельного податку відповідно до Податкового кодексу України.

Питання справляння плати за землю, у тому числі орендної плати за земельну ділянку, регулюються Податковим кодексом України і не можуть встановлюватися або змінюватися іншими законами України, крім законів, що містять виключно положення щодо внесення змін до цього Кодексу та/або положення, які встановлюють відповідальність за порушення норм податкового законодавства.

Орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (пп. 14.1.136 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України).

Пунктом 288.1 ст. 288 Податкового кодексу України визначено, що підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний контролюючий орган про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни.

Платником орендної плати є орендар земельної ділянки, об`єктом оподаткування - земельна ділянка, надана в оренду (п. 288.2 - 288.3 ст. 288 ПК України).

Відповідно до п. 289.1 ст. 289 ПК України для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка сільськогосподарських угідь, земель населених пунктів та інших земель несільськогосподарського призначення за станом на 1 січня поточного року, що визначається за формулою: Кi = І : 100, де І - індекс споживчих цін за попередній рік (п. 289.2 ст. 289 Податкового кодексу України).

Згідно з п. 288.7 ст. 288 ПК України податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285 - 287 Податкового кодексу України.

Відповідно до п. 286.5 ст. 286 Податкового кодексу України нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки), які надсилають (вручають) платникові за місцем його реєстрації до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу.

Платники податку мають право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за місцем знаходження земельної ділянки для проведення звірки даних щодо: розміру площі земельної ділянки, що перебуває у власності та/або користуванні платника податку; права на користування пільгою із сплати податку; розміру ставки податку; нарахованої суми податку.

У разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником податку на підставі оригіналів відповідних документів, зокрема документів на право власності, користування пільгою, контролюючий орган за місцем знаходження земельної ділянки проводить протягом десяти робочих днів перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).

Матеріалами справи стверджується, що нарахування орендної плати з фізичних осіб ОСОБА_1 здійснено на підставі договору оренди від 16.03.2010 року, згідно якого передано земельну ділянку площею 988кв.м. за адресою АДРЕСА_1 , категорія земель - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, з врахуванням вимог підпункту 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 Податкового кодексу України.

Розмір нормативно грошової оцінки орендованої позивачем землі згідно відомостей Рівненської міської ради станом на 01.01.2019 року становить 538594грн.

Відповідно до рішення Рівненської міської ради № 4470 від 21.06.2018 р. «Про порядок справляння податку на майно в частині плати за землю у 2019 році», справляння податку на майно в частині плати за землю у 2019 році на території міста Рівного здійснюватиметься відповідно до рішення Рівненської міської ради від 18.06.2015 № 5254 "Про встановлення податку на майно в частині плати за землю" (із змінами, внесеними згідно з рішеннями Рівненської міської ради від 23.02.2017 № 2387 та від 21.06.2018 № 4469) - за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, - в розмірі 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки.

Таким чином, розмір орендної плати за земельну ділянку за період 2019 року становить 5385,94грн.

Що стосується невірного обрахунку орендної плати з підстав розірвання шлюбу з особою, яка є співвласницею будинку, розташованого на даній земельній ділянці, то суд зауважує, що п. 288.1 ст. 288 Податкового кодексу України визначено, що підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Платником орендної плати є орендар земельної ділянки, об`єктом оподаткування - земельна ділянка, надана в оренду (п. 288.2 - 288.3 ст. 288 Податкового кодексу України).

В матеріалах даної адміністративної справи відсутні будь-які докази внесення змін у договір оренди земельної ділянки від 16.03.2010 щодо орендаря.

Станом на час вирішення справи по суті спору, відомості державного реєстру речових прав підтверджують про укладення договору оренди земельної ділянки, кадастровий номер :01:029:0418, між ОСОБА_1 (орендар) та Рівненською міською радою (орендодавець) строком на 49 років, запис про це вчинено в Реєстрі 24.12.2018, без будь-яких змін чи доповнень.

Отже, доводи позивача у наведеній частині також є неприйнятними.

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності вчинення своїх дій і докази, надані стороною позивача, суд дійшов висновку, що у задоволенні адміністративного позову належить відмовити повністю.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає, що у зв`язку із відмовою у задоволенні позовних вимог, сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір відшкодуванню не підлягає.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № -1716 від 14 серпня 2019 року, яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем орендна плата з фізичних осіб в розмірі 5385,94грн за податковий період 2019 року, відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

1) позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_1 );

2) відповідач - Головне управління ДПС у Рівненській області (33023, Рівненська обл., м. Рівне, вул. Відінська, 12, код ЄДРПОУ ВП 44070166).

Суддя Т.О. Комшелюк