Справа № 580/2115/21
Суддя: Чаку Євген Васильович
Дата ухвалення: 2021-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/2115/21 Суддя (судді) першої інстанції: П.Г. Паламар
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Чаку Є.В.,

суддів: Єгорової Н.М., Федотова І.В.

за участю секретаря Ковтун К.В.

розглядаючи у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 01 липня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на посаді, -

В С Т А Н О В И В :

Адвокат Накоп`юк Я.В. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Черкаській області в якому просить стягнути з Головного управління ДФС у Черкаській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на посаді за період з 01.09.2020 по 25.02.2021 у розмірі 62 200,88 грн.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 14 червня 2021 року позов задоволено.

В подальшому позивач звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового судового рішення щодо стягнення судових витрат на правничу допомогу у розмірі 7000 грн.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 01 липня 2021 року у задоволенні заяви відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДФС у Черкаській області на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати, пов`язані з розглядом справи в суді першої інстанції.

Оскільки апеляційна скарга подана на ухвалу суду першої інстанції, яку ухвалено в порядку спрощеного (в порядку письмового) позовного провадження, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до п. 3 ч. 1 статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно ч.3 ст.252 КАС України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Відповідно до статті 16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно зі статтею 132 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також КАС України) судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Частинами першою-п`ятою статті 134 КАС України обумовлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини сьомої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Частини третя, п`ята статті 143 КАС України передбачають, що якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що між позивачем та адвокатом Накоп`юк Я.В. укладено договір №29-01 від 25.01.2021 про надання правничої допомоги та передбачено обсяг робіт.

На підтвердження понесених позивачем витрат, до матеріалів справи додано акт виконаних робіт №29.01/01 від 22.06.2021 з розрахунком та детальним описом наданих послуг, а саме: аналіз матеріалів справи 60хв.; консультація 40 хв.; збір матеріалів та підготовка позову 100хв.; складання позову 170хв.; аналіз відзиву 25хв.; підготовка клопотання про правничу допомогу 25 хв. (згідно п. 2 даного акта вартість послуг становить 7000 грн.)

Окрім того, в матеріалах наявний рахунок на оплату №29-01/01 від 22.06.2021 на суму 7000 грн.

Приймаючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції зазначив, що позивачем не підтверджено належними доказами розмір правової допомоги за надані послуги під час розгляду справи в суді, а саме не надано документ про сплату наданих послуг, тому стягнення судом витрат на правничу допомогу є помилковим.

Колегія суддів не погоджується з даними висновками суду першої інстанції, оскільки

у пункті 3 Акта виконаних робіт №29.01/01 від 22.06.2021 сторони узгодили, що клієнт здійснює оплату у розмірі 100% протягом 30 календарних днів з моменту набрання законної сили рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 14.06.2021 по справі №580/2115/21.

Вказаний Акт містить детальний опис наданих послуг.

Колегія суддів зауважує, що Верховний Суд неодноразово викладав позицію про те, що можуть бути відшкодовані судові витрати на професійну правову допомогу після розгляду справи судом та подання відповідних доказів у строки, встановлені процесуальним законодавством.

У постанові Верховного Суду від 26.06.2019 у справі №813/481/18 зроблено такий висновок:

«Зважаючи на положення частини сьомої статті 139 КАС України, суд касаційної інстанції констатує помилковість посилання суду апеляційної інстанції у якості аргументу для відмови в задоволенні заяви про ухвалення додаткового судового рішення на відсутність документа про оплату позивачем витрат на професійну правничу допомогу, адже у пункті 2 вищенаведеного додатку від 11 лютого 2019 року до договору про надання правової допомоги від 11 лютого 2019 року № 01/2019-02 сторони узгодили, що клієнт (позивач) зобов`язаний сплатити гонорар протягом шести місяців після ухвалення судом апеляційної інстанції рішення по суті."

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц аналізувалися аналогічні положення ЦПК України щодо можливості подання доказів на підтвердження наданих витрат на професійну правову допомогу та було відмовлено у задоволенні відшкодування відповідних вимог через, зокрема, недотримання п`ятиденного строку на подання доказів на підтвердження понесених витрат.

У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складу суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 зроблено висновок про те, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Не зважаючи на те, що судами різних юрисдикцій тлумачилися норми ЦПК і ГПК України, вищенаведена практика є застосовною до обставин цієї справи, оскільки у ЦПК, ГПК і КАС України вищеаналізовані норми є однаковими за змістом.

Відтак, доводи позивача про те, що суд першої інстанції допустив неправильне застосування норм процесуального права, зокрема частини третьої статті 134 КАС України та частини сьомої статті 139 КАС України, що призвело до постановлення судом незаконного судового рішення, підтвердились.

З урахуванням приписів частини першої статті 317 КАС України, оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню із ухваленням рішення про задоволення заяви позивача про ухвалення додаткового судового рішення в порядку статті 143 КАС України.

При цьому, зважаючи на відсутність клопотань інших сторін щодо неспівмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката як в суді першої інстанції, так і під час апеляційного перегляду, суд не вирішує питання щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 315, 311, 317, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 01 липня 2021 року - скасувати.

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення у справі додаткового судового рішення задовольнити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 (сім тисяч) гривень 00 копійок.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена до Верховного Суду.

Головуючий суддя: Є.В. Чаку

Судді: Н.М. Єгорова

І.В. Федотов