Справа № 195/1134/21
Суддя: Янжула О. С.
Дата ухвалення: 2021-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 195/1134/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2021 р. Марганецький міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Янжули О.С.,

секретар Котова Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції, інспектора бат. ТОР рота УПП в Запорізькій області лейтенанта поліції Петренка Андрія Володимировича про оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

25 червня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції, інспектора бат. ТОР рота УПП в Запорізькій області лейтенанта поліції Петренка Андрія Володимировича про оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 24 червня 2021 року інспектором бат. ТОР рота УПП в Запорізькій області лейтенантом поліції Петренком Андрієм Володимировичем було винесено Постанову серії ЕАН №4394869 від 24.06.2021 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, якою його - ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 гривень за порушення 24.06.2021 року о 12 год. 37 хв. в м. Запоріжжя, вулиця Тбіліська 29, водій керуючи ТЗ перевищив встановлені обмеження руху більше як на 20 км/год. рухався зі швидкістю понад 73 км/год, швидкість вимірювалась приладом ТruСаm 8387, чим порушив п. 12.4 ПДР - порушення швид. режиму у населених пунктах (дозвол. швид. не більше 50 км/год).

Вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП є незаконним, не обґрунтованим та недоведеним, а Постанова підлягає скасуванню з наступних підстав.

Відомості, викладені Відповідачем у Постанові не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки Правил дорожнього руху 24.06.2021 року він не порушував, про що ним і повідомлялося Відповідачу та відображено у самій Постанові.

Так, 24.06.2021 року, близько 12.40 годин він рухався по Прибережній автомагістралі міста Запоріжжя в бік Великого моста Преображенського, де навпроти Ждановського пляжу річки Дніпро (географічні координати 47.83511, 35.10835) на зустріч йому вибіг на другу смугу дороги інспектор ОСОБА_2 тримаючи в руках прилад ТruСаm та жезл, яким зупинив його.

Одразу підійшовши до нього інспектор Сологуб Євгеній Олександрович вказав вимогу щодо надання йому посвідчення водія та реєстраційного документу на авто яким він керував. Ним було надано документи та уточнено причину зупинки й підстави надання документів, на що інспектор Сологуб Євгеній Олександрович вказав, що документи передасть Відповідачу для складання постанови за перевищення ним швидкісного режиму.

Звернувшись до Відповідача, він попросив його надати докази вчиненого правопорушення (фото чи відео) та документи на вимірювальний прилад ТruСаm (щодо повірки, сертифікації та допуску для використання) на що Відповідач йому усно відмовив.

На його прохання щодо надання можливості викласти свої письмові пояснення та заперечення щодо факту вчинення правопорушення, Відповідач відмовив.

З метою ознайомлення з матеріалами справи та зібраними Відповідачем доказами, ним було заявлено клопотання про перенесення розгляду справи на декілька хвилин пізніше в приміщенні Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції, на що він також отримав відмову.

Роздрукувавши Постанову, Відповідач запропонував йому її підписати, що він і зробив та записав на ній відмітки про не роз`яснення йому його прав та відмову у їх реалізації, а саме: про відмову від прийняття його пояснень та получения їх до матеріалів справи; про відмову у задоволенні клопотання про перенесення та відкладення розгляду справи; про відмову у ознайомлені з його правами та обов`язками на його вимогу; про його незгоду з порушенням; про те. що Правил дорожнього руху він не порушував. Однак Відповідач надав цей примірник Постанови йому та запропонував підписати його другий примірник, що він і зробив продублювавши вищезгадані записи про незгоду з прийнятим рішенням Відповідача на другому примірнику Постанови, яку Відповідач залишив собі.

Акцентує увагу на тому, що будь-якого руху на авто 24.06.2021 по вулиці Тбіліська 29 м. Запоріжжя він не здійснював, , до постанови не долучено жодних доказів того, що прилад ТruСаm 8387, яким проводилось вимірювання швидкості має функцію фото-, кінозйомки або відеозапису, не долучено і самих матеріалів, на яких було зафіксовано покази приладу, у Постанові не наведено даних про допуск ТruСаm 8387 для використання в Україні, не було надано докази, які б підтверджували, що вищевказаний прилад має усі передбачені законодавством документи, які б підтверджували правильність його роботи, вимірювальний пристрій ТruСаm 8387 був розміщений у інспектора Сологуб Євгенія Олександровича в руках, який біг на зустріч авто Позивача, що здійснило недостовірну фіксацію правопорушення з відображенням більшої похибки швидкості.

Просить суд скасувати Постанову серії ЕАН №4394869 від 24.06.2021 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, складену 24 червня 2021 року інспектором бат. ТОР рота УПП в Запорізькій області лейтенантом поліції Петренком Андрієм Володимировичем, а провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити стягнувши на його користь судовий збір.

29 липня 2021 року відповідачем надано відзив на позовну заяву, відповідно до якого він просив у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що 24.06.2021 року, під час несення служби в м. Запоріжжі, Набережна магістраль інспектором управління патрульної поліції в Запорізькій області ДПП Петренком А.В. за допомогою лазерного вимірювача швидкості ТruСаm II LТІ 20/20 ТC №008387 було виявлено порушення Правил дорожнього руху України, а водій транспортного засобу Skoda Осtаvіа з номерним знаком НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 97 (дев`яносто сім) км/год, при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 47 км/год, чим порушив п. 12.4 ПДР України. Позивач притягнутий до адміністративної відповідальності у передбачений законом спосіб, будь яких порушень з його боку не було, обставини на які вказує позивач нічим не підтверджуються.

У судове засіданні позивач не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, на їх задоволенні наполягає, також надав клопотання про визнання речових доказів у вигляді відзиву та доданих до нього матеріалів недопустимими, неналежними та недостатніми доказами.

Представник Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції у судове засідання не з`явився, у відзиві зазначив, що просить суд розглянути справу за його відсутності.

Відповідач інспектор бат. ТОР рота УПП в Запорізькій області лейтенант поліції Петренко А.В. в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив.

Вивчивши матеріали справи, оглянувши у судовому засіданні відеозапис наданий відповідачем, на якому зафіксовано правопорушення, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити за наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пункт 11 частини і статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначає, шо поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п. 12.4 ПДР, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год..

Частиною 1 статті 122 КУпАП визначено, що адміністративна відповідальність настає за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину.

Судом встановлено, що 24.06.2021 року, під час несення служби в м. Запоріжжі, Набережна магістраль інспектором управління патрульної поліції в Запорізькій області ДПП Петренком А.В. за допомогою лазерного вимірювача швидкості ТruСаm II LТІ 20/20 ТC №008387 було виявлено порушення Правил дорожнього руху України, водієм транспортного засобу Skoda Осtаvіа ОСОБА_1 , з номерним знаком НОМЕР_1 , який рухався зі швидкістю 97 (дев`яносто сім) км/год, при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 47 км/год..

Водія було зупинено. З даним правопорушенням позивач був незгідний. Доказом скоєння правопорушення є роздруківки фотознімків, на яких зафіксовано, що транспортний засіб Skoda Осtаvіа, з номерним знаком НОМЕР_1 , рухається зі швидкістю 97 (дев`яносто сім) км/год, в межах населеного пункту. Даний факт підтверджується і відеоматеріалом доданим відповідачем до матеріалів справи.

Як було встановлено у судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, керував вказаним автомобілем позивач ОСОБА_1 за що передбачено відповідальність у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 2.3 Рішення Конституційного суду України № 5-рп/2015 від 26.05.2015 р. «у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення» встановлено, що законодавство передбачає випадки коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, а на місці вчинення правопорушення виноситься постанова (ч.2, 4 ст.258 КУпАП), в такому разі притягнення особи до адміністративної відповідальності фактично відбувається у скороченому провадженні.

Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення.

Таким чином, законодавством, як виключення, передбачено процедуру скороченого провадження при притягненні особи до адміністративної відповідальності, під час якої фіксація адміністративного правопорушення, розгляд справи і накладання адміністративного стягнення на правопорушника відбувається безпосередньо на місці його вчинення.

Постановою Дніпропетровського Апеляційного адміністративного суду від 25 жовтня 2016 року по справі № 203/2730/16-а були роз`яснені аспект щодо законності розглядання поліцейським справи про адміністративне правопорушення на місці зупинки транспортного засобу.

Відтак дійсно, Рішенням Конституційного Суду України від 26.05.2015 № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини дано офіційне тлумачення положенню частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення». Конституційний Суд України зазначив, що в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, шо використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Проте, з 08 серпня 2015 року (тобто після ухвалення Конституційним Судом України вказаного вище Рішення) набрав чинності Закон України № 596-VIII від 14.07.2015 року, яким внесені зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення. Цими змінами законодавець наділив органи Національної поліції правом розглядати справи про адміністративні правопорушення, у тому числі, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв (стаття 222 КУпАП). Справи про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, розглядаються за місцем оброблення та обліку таких правопорушень (стаття 276 КУпАП). Наведеним вище Законом України № 596-УІІ1 від 14.07.2015 року внесені зміни і до статті 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в якій визначені випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається. Так. законодавець звільнив Національну поліцію від складання протоколу у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до її компетенції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. При цьому, уповноважені органи (посадові особи) отримали право на місці вчинення правопорушення виносити постанову у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Слід також зазначити, що Законом 596-VIII від 14.07.2015 року законодавець позбавив осіб, які притягуються до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху права на складання протоколу, віднісши їх розгляд до скороченого провадження.

З вищенаведеного випливає висновок, що працівники органів і підрозділів Національної поліції з 08 серпня 2015 року наділені Законом № 596-VIII від 14.07.2015 року правом розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення, у тому числі, на місці вчинення правопорушення. Зазначений Закон не визнаний неконституційним, а відтак, є обов`язковим до виконання, як нормативно- правовий акт вищої юридичної сили.

Згідно зі ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будь-яких фактичних даних, які встановлюються постановою про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За результатами розгляду адміністративної справи та з метою припинення вказаного правопорушення, відповідачем, на думку суду, було законно та обґрунтовано, з дотриманням норм чинного законодавства до позивача застосовано адміністративне стягнення - штраф у розмірі 340 грн., шляхом винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення ЕАН № 4394869 від 24.06.2021 року, відповідно до вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, затвердженої Наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395 та КУпАП.

Таким чином, відповідач при винесенні оскаржуваної постанови, керувався Правилами дорожнього руху, КУпАП, Інструкцією з експлуатації транспортного засобу, в постанові чітко описане правопорушення, яке було скоєне, а тому він діяв в межах правового кола і ним не допущено порушень норм процесуального законодавства.

Посилання позивача на те, що відповідачем не були роз`яснені його права та обов`язки, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Посилання позивача на порушення відповідачем його прав в частині відкладення розгляду справи, також не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки вирішувати вказане клопотання уповноважена особа, яка розглядає матеріал, відмова в задоволенні даного клопотання не є підставою для скасування постанови судом.

Факт того, що вимірювальний пристрій ТruСаm був розміщений у інспектора Сологуб Євгенія Олександровича в руках, який біг на зустріч авто Позивача, що здійснило недостовірну фіксацію правопорушення з відображенням більшої похибки швидкості, також нічим не доказується, і розцінюється судом, як суб`єктивна думка позивача.

З приводу посилань позивача на неправомірність використання лазерного вимірювача швидкості транспортних засобів LТІ 20/20 ТruСаm II суд приходить до висновку, що вони не знаходять свого підтвердження, оскільки: Відповідно до відповіді ДП «УКРМЕТРТЕСТСТАНДАРТ» №28-10/139 від 21.12.2020, вимірювач швидкості транспортних засобів лазерних LТІ 20/20 ТruСаm II вимогам нормативно-правових актів (технічних регламентів), їх дозволяється вводити в обіг/експлуатацію (відповідність вимогам технічних регламентів підтверджується Експертними висновками Адміністрації ДЕРЖСПЕЦЗВЯЗКУ № 04/05/02-3560, 04/05/02-3561, 04/05/02-3562 від 24.12.2020).

Також відповідно до вище вказаного листа відрахування терміну, коли треба проводити періодичну повірку, здійснюється від року, зазначеного у додатковому метрологічному маркуванні, так вимірювач швидкості транспортних засобів лазерних LТІ 20/20 ТruСаm II відповідно до сертифікату відповідності виданого ДП «УКРМЕТРТЕСТСТАНДАРТ» UA.TR.001 22 054-20 від 23.12.2020 року, тобто періодичну повірку необхідно провести 23.12.2021 року.

Відповідно до ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених Законом.

Частиною 1 ст.9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст.10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Клопотання про визнання речових доказів у вигляді відзиву та доданих до нього матеріалів недопустимими, неналежними та недостатніми доказами, задоволенню не підлягає, оскільки заявляючи клопотання позивач належним чином не обгрунтовує свою позицію та не розмежує, які саме докази є неналежними, а які недопустимими, тому суд не вбачає підстав для виключення з числа доказів у справі роздруківку фото з приладу ТruСаm та відеозапис до нього, а також письмового відзиву на позов, оскільки відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст.252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Факт вчинення позивачем ОСОБА_1 інкримінованого адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, знайшло підтвердження під час розгляду справи.

Відповідач при винесенні оскаржуваної постанови, керувався Правилами дорожнього руху, КУпАП, діяв в межах правового кола і ним не допущено порушень норм процесуального законодавства.

Відповідно до вимог ч.2 ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, в тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Проте позивач не надав жодних доказів, які спростовували б факт вчинення ним адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

За таких обставин, вимоги позивача є необґрунтованими і розцінюються судом, як намагання ухилитись від адміністративної відповідальності, а тому суд вважає за необхідне відмовити йому в задоволенні позову.

Згідно ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Статтями 245-246 КУпАП України встановлено, що завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її з точною відповідністю з законом.

За таких обставин, суд вважає постанову Серії ЕАН №4394869 від 24.06.2021 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по ч.1 ст.122 КУпАП законною та такою, що не підлягає скасуванню, а в задоволенні позовних вимог позивачу слід відмовити.

Відповідно ст.244 КАС України під час ухвалення рішення суд враховує як розподілити між сторонами судові витрати.

Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

В даній справі судові витрати складаються із судового збору.

За статтею 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до статті 87 КАС судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Зокрема, Закон № 3674-VI визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору (преамбула Закону).

За статтями 1, 2 цього Закону судовий збір справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом, і включається до складу судових витрат. Платниками цього платежу є: громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи-підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

У контексті наведених вище законодавчих норм Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 28 листопада 2013 року № 12-рп/2013 зазначив, що гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду. Отже, сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів є складовою доступу до правосуддя, який є елементом права особи на судовий захист, гарантованого статтею 55 Конституції України.

Відповідно ч.4 ст.288 КУпАП, особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

В ч.2 ст.3 Закону України "Про судовий збір" наведено перелік справ за подання яких судовий збір взагалі не справляється, а ст.5 Закону містить перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору при пред`явленні позову до суду.

Позивача звільнено від сплати судового збору при пред`явленні позову даної категорії до суду та за оскарження рішення суду в судах вищих інстанцій.

Оскільки позивачу відмовлено в задоволенні позову у повному обсязі, з нього на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908 гривень.

Так як, позивач при зверненні до суду частково сплатив судовий збір у сумі 454 гривні, з нього на користь держави підлягає стягненню недоплачений судовий збір в розмірі 454 гривні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 9, 14, 77, 122, 123, 243, 246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, - суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції, інспектора бат. ТОР рота УПП в Запорізькій області лейтенанта поліції Петренка Андрія Володимировича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

Постанову Серії ЕАН №4394869 від 24.06.2021 року про накладення на ОСОБА_1 штрафу у розмірі 340,00 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 (паспорт НОМЕР_2 , НОМЕР_3 ) судовий збір на користь держави в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Третього апеляційного адміністративного суду через Марганецький міський суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О. С. Янжула