Справа № 560/10403/21
Суддя: Шевчук О.П.
Дата ухвалення: 2021-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

14 вересня 2021 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Шевчука О.П.

розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 товариство з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "СІТІ ФІНАНС" до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Шмідт Катерини Валеріївни , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "СІТІ ФІНАНС" про визнання протиправною та скасування постанови, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Шмідт Катерини Валеріївни, за участі третьої особи на стороні відповідача товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "СІТІ ФІНАНС", в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Шмідт Катерини Валеріївни про відкриття виконавчого провадження № 63312847 від 15.10.2020 та зобов`язати винести постанову про відмову у його відкритті.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що місце проживання боржника (позивача у справі) знаходиться поза межами виконавчого округу, на території якого приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Шмідт Катерина Валеріївна здійснює діяльність та відомості щодо якого містяться у Єдиному реєстрі приватних виконавців України. Позивач вказує, що відповідач прийняв до виконання виконавчий документ не за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, тому спірна постанова протиправна і підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 25.08.2021 відкрито провадження в адміністративній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Від представника відповідача 13.09.2021 року на адресу суду надійшла заява про залишення позову без розгляду в зв`язку із пропуском позивачем строку звернення до суду, оскільки ОСОБА_1 15.10.2020 року було направлено за вих.№1995 рекомендованим листом на адресу місця проживання боржника, зазначену у виконавчому документі: АДРЕСА_1 . Таким чином, на думку відповідача її обов`язок згідно вимог ч.1 ст.28 Закону України "Про виконавче провадження" було виконано, не залежно від того чи отримав його боржник. Тому на думку відповідача боржник був обізнаний про відкриття виконавчого провадження, оскільки поштове відправлення не поверталось по причині його невручення.

Від представника третьої особи відзиву на позовну заяву не надходило.

Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлений. Від представника позивача 13.09.2021 року на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у відсутність позивача та його представника.

Відповідач в судове засідання уповноваженого представника не направив, хоча про дату час та місце розгляду справи належним чином повідомлені.

Третя особа уповноваженого представника в судове засідання по справі не направила, хоча належним чином повідомлена про розгляд справи.

Згідно ч.1, 9 ст.205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відповідно до ч.4 ст.287 КАС України, адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.

Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне здійснити розгляд справи за для дотримання строків передбачених в ст.287 КАС України.

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх взаємному зв`язку і сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. вчинено виконавчий напис № 33176 від 29.09.2020 про стягнення з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "СІТІ ФІНАНС" заборгованості в сумі 12875,03 грн.

ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "СІТІ ФІНАНС" звернулося до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Шмідт К.В. із заявою про примусове виконання рішення, а саме: виконавчого напису № 33176 від 29.09.2020, який вчинив приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., про стягнення з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "СІТІ ФІНАНС" заборгованості в сумі 12875,03 грн.

Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Шмідт К.В. 15.10.2020 виніс постанову про відкриття виконавчого провадження № 63312847 з примусового виконання виконавчого напису № 33176 від 29.09.2020 в якій зазначив, що адреса боржника є: АДРЕСА_2 .

Позивач вважає, що місце проживання та місце отримання доходів боржника не відноситься до виконавчого округу, на території якого приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Шмідт Катерина Валеріївна здійснює діяльність, а тому вважає, що у відповідача не було підстав для винесення оскаржуваної постанови, а тому вважає її протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Надаючи правову підставу спірним правовідносинам суд враховує наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.1 ст.13 Закону №1404-VIII встановлено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону №1404-VIII, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.3 Закону №1404-VIII, відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, виконавчих написів нотаріусів.

Згідно частини першої статті 5 Закону № 1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до частини першої статті 3 Закону України від 02 червня 2016 року № 1403-VIII "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (далі - Закон № 1403-VIII) завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

Згідно частини першої статті 4 Закону № 1403-VIII, діяльність органів державної виконавчої служби та приватних виконавців здійснюється з дотриманням принципів: 1) верховенства права; 2) законності; 3) незалежності; 4) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 5) обов`язковості виконання рішень; 6) диспозитивності; 7) гласності та відкритості виконавчого провадження та його фіксування технічними засобами; 8) розумності строків виконавчого провадження; 9) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями.

Частиною другою статті 4 Закону № 1403-VIII, державний виконавець та приватний виконавець повинні здійснювати свою професійну діяльність сумлінно, не розголошувати в будь-який спосіб професійну таємницю, поважати інтереси стягувачів, боржників, третіх осіб, не принижувати їхню гідність.

Відповідно до частини першої статті 27 Закону №1403-VIII фізичні або юридичні особи мають право вільного вибору приватного виконавця з числа тих, відомості про яких внесено до Єдиного реєстру приватних виконавців України, з урахуванням суми стягнення та місця виконання рішення, визначеного Законом України "Про виконавче провадження".

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону № 1404-VIII у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Згідно частини першої статті 24 Закону №1404-VIII виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Відповідно до частини другої статті 24 Закону №1404-VIII, виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Згідно частини четвертої статті 24 Закону №1404-VIII виконавець має право вчиняти виконавчі дії щодо звернення стягнення на доходи боржника, виявлення та звернення стягнення на кошти, що перебувають на рахунках боржника у банках чи інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах на території, на яку поширюється юрисдикція України.

Відповідно до частини п`ятої статті 24 Закону №1404-VIII у разі необхідності проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець доручає проведення перевірки або здійснення опису та арешту майна відповідному органу державної виконавчої служби.

У відповідності до частин першої, другої і шостої статті 25 Закону №1403-VIII виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя.

Приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.

Аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку, що Закон №1404 визначає вимоги (критерії) до місця відкриття приватним виконавцем виконавчого провадження. При цьому право приватного виконавця відкривати виконавче провадження обмежується виконавчим округом, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність та відомості щодо якого внесені та містяться у Єдиному реєстрі приватних виконавців України.

Якщо місце проживання, перебування боржника - фізичної особи та місцезнаходження боржника - юридичної особи або місцезнаходження майна боржника розташовано в окрузі, в якому приватний виконавець здійснює діяльність та, відповідно, на яку розповсюджуються компетенція цього приватного виконавця, він має право прийняти до виконання виконавчі документи та відкрити виконавче провадження з їх примусового виконання.

Суд зазначає, що спірні відносини виникли з приводу примусового виконання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу.

Відповідно до інформації Єдиного реєстру приватних виконавців України виконавчим округом приватного виконавця Шмідт Катерини Валеріївни є м. Київ.

Суд зазначає, що у виконавчому написі № 33176 від 29.09.2020 року вказано, що боржником є ОСОБА_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_3 , адреса проживання: АДРЕСА_4 .

Згідно копії заяви про примусове виконання рішення представника стягувача від 01.10.2020 року, боржником є ОСОБА_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_3 , адреса проживання: АДРЕСА_4 .

Таким чином, при винесенні оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження, відповідач мав дані, що місцем реєстрації ОСОБА_1 є Хмельницька область.

У той же час, будь-яких відомостей на підтвердження того, що місцем проживання боржника є АДРЕСА_4 матеріали виконавчого провадження не містять.

Згідно абзацу 9 статті 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", документами, до яких вносяться відомості про місце проживання є - паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист.

Згідно наданої позивачем копії паспорта ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 встановлено, що його місце проживання з 04.05.1998 року зареєстроване за адресою: АДРЕСА_5 .

Отже, на момент відкриття вказаного виконавчого провадження боржник був зареєстрований за адресою, яка не відноситься до виконавчого округу відповідача.

Суд звертає увагу, що доказів про наявність будь-якого майна у позивача (боржника) у м. Києві (в межах виконавчого округу відповідача) до матеріалів справи не долучено.

Аналізуючи наведене правове регулювання у контексті встановлених обставин справи, суд зазначає, що відповідач, ухваливши спірну постанову про відкриття виконавчого провадження за повідомленим стягувачем місцем проживання боржника (позивача у справі), яке не є його (боржника) зареєстрованим місцем проживання, й за відсутності належного підтвердження того, що останній має чи будь-коли мав (зокрема, на дану винесення спірної постанови) майно на території міста Києва чи фактично там проживав, діяв неправомірно. При цьому, суд вважає, що визначальним при визначенні місця виконання рішення і, заодно, виконавчого округу, має бути зареєстроване місце проживання боржника. Якщо визначене таким чином місце виконання виконавчого документа знаходиться у межах виконавчого округу приватного виконавця, останній має право приймати його до виконання.

За встановлених в цій справі обставин і з урахуванням наведеного правового регулювання суд, погоджуючись з тим, що при відкритті виконавчого провадження відповідач володів достовірною інформацією про місце проживання боржника, вважає що у відповідача були відсутні законні підстави для прийняття приватним виконавцем Шмідт К.В.., виконавчим округом якого є місто Київ, виконавчого документа (виконавчого напису №33176 від 29.09.2020, вчиненого приватним нотаріусом Харою Н.С.) і відкриття виконавчого провадження про стягнення коштів з фізичної особи (позивача), зареєстроване місце проживання якого знаходиться в Хмельницькій області, де він фактично проживає.

Крім того, зазначена у виконавчому документі адреса, яка знаходиться на території міста Києва , не спростовує того, що місце виконання рішення (у значенні статті 24 Закону № 1404-VIII) має визначатися за зареєстрованим місцем проживання боржника.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 29 квітня 2021 року у справі № 300/3258/20.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, виконавчий документ прийнято відповідачем до виконання з порушенням вимог закону щодо місця виконання.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що відповідачем не дотримано вимог статті 24 Закону України Про виконавче провадження та без достатніх на те правових підстав відкрито виконавче провадження не за місцем проживання, а в іншому виконавчому окрузі. Відтак, відповідач протиправно та всупереч вимогам чинного законодавства прийняла до виконання виконавчий документ з порушенням правил територіальної діяльності приватних виконавців та, як наслідок, протиправно прийнято оскаржувану постанову про відкриття виконавчого провадження від 15.10.2020 №63312847.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім того, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Водночас, всупереч наведеним вимогам, відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів правомірності своїх дій.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 63312847 від 15.10.2020 року з примусового виконання виконавчого напису № 33176 від 29.09.2020 року винесено необґрунтовано, з порушенням норм законодавства України, внаслідок чого, останню необхідно визнати протиправним та скасувати, а позовні вимоги в цій частині такими, що підлягають до задоволення.

Щодо позовної вимоги ОСОБА_1 про зобов`язання відповідача винести постанову про відмову у його відкритті суд вважає її передчасною, яка направлена на майбутнє, оскільки чинним законодавством України чітко регламентовані дії приватного виконавця в разі скасування постанови про відкриття виконавчого провадження та набрання рішенням суду законної сили.

Таким чином, суд дійшов висновку що в цій частині позовних вимог необхідно відмовити.

Відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Стосовно обґрунтованості заяви відповідача про залишення позову без розгляду, в зв`язку із пропуском позивачем строку звернення до суду, оскільки ОСОБА_1 приватним виконавцем 15.10.2020 року було направлено за вих.№1995 рекомендованим листом на адресу місця проживання боржника, зазначену у виконавчому документі: АДРЕСА_1 , а також те що 28.10.2020 року відповідачем була винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника №63312847 і направлена на виконання за місцем отримання заробітної плати та пенсії боржником в м.Хмельницький, тому позивач мав знати про виконавче провадження, оскільки щомісяця отримував заробітну плату та пенсію на двадцять відсотків менше, суд звертає увагу відповідача на наступне.

Суд встановив, що позивач ОСОБА_1 згідно інформації вказаної в доданій до позовної заяви копії свого паспорта серії НОМЕР_1 зазначено, що його місце проживання з 04.05.1998 року зареєстроване за адресою: АДРЕСА_5 . Будь-яких інших доказів про місце проживання позивачем в іншому місці судом не здобуто та відповідачем не надано, в тому числі щодо адреси в АДРЕСА_2 .

Крім того, відповідачем не надано суду належних доказів про отримання позивачем оспорюваної ним постанови про відкриття виконавчого провадження, які вказують на пропуск звернення до суду ним в десятиденний строк передбачений ч.2 ст.287 КАС України.

Суд встановив, що позивач та його представник отримали оспорювану постанову 11.08.2021 року, в суд з позовною заявою звернулись 19.08.2021 року, тобто в десятиденний строк.

Таким чином, заява відповідача про залишення позову без розгляду від 02.09.2021 б/н є безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 242-246, 250, 255, 268-272, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Шмідт Катерини Валеріївни, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача про визнання протиправною та скасування постанови, зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Шмідт Катерини Валеріївни про відкриття виконавчого провадження ВП № 63312847 від 15.10.2020.

В задоволені інших позовних вимог відмовити.

Стягнути з приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Шмідт Катерини Валеріївни на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_6 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 )
Відповідач:Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Шмідт Катерина Валеріївна (Вознесенський узвіз, 23В, офіс 8,Київ 53,04053 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 )
Третя особа:товариство з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "СІТІ ФІНАНС" (04053, м.Київ, Січових стрільців, буд.37-41 , ідентифікаційний код - 39508708)

Головуючий суддя О.П. Шевчук