Справа № 360/3398/21
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2021-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 вересня 2021 року справа №360/3398/21

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника позивача Гребенара Олексія Володимировича на ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 14 липня 2021 року (повне судове рішення складено 14 липня 2021 року у м. Сєвєродонецьку) у справі № 360/3398/21 (суддя в І інстанції Захарова О.В.) за позовом ОСОБА_1 до Луганського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

01 липня 2021 року Гребенар О.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до Луганського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, в якому просив суд:

1) визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати позивачу середньомісячного грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні за період з 10.11.2015 по 19.05.2021;

2) зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу середнє грошове забезпечення за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 10.11.2015 по 19.05.2021.

Ухвалою від 05 липня 2021 року позовну заяву було залишено без руху, запропоновано позивачу протягом 10 (десяти) календарних днів з дня отримання даної ухвали надати суду уточнену позовну заяву, оформлену з дотриманням вимог статей 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), та її копію для вручення відповідачу; обґрунтоване клопотання про поновлення строку на звернення до адміністративного суду щодо недоплати щорічної грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік разом з відповідними належними доказами; оригіналу документу про сплату судового збору у розмірі 908,00 грн.

12 липня 2021 року від представника позивача до місцевого суду надійшла заява, до якої додано уточнену позовну заяву та заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду.

В обґрунтування заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду представник позивача зазначав, що в доповнення до тих обставин, що зазначені в первинній позовній заяві необхідно вказати таке.

Остаточний розрахунок при звільненні з позивачем був проведений тільки 20.05.2021, що підтверджується банківською випискою по картковому рахунку позивача, де за цей день зазначено - «зарплата. Луганський ОТЦК та СП». Представник позивача зазначив, що відповідачем в порушення статті 110 КЗпП України не було повідомлено про виплату грошового забезпечення, його розмір, та його складові. Фактично позивачу не було відомо про надходження коштів в рахунок виплати заробітної плати від відповідача в сумі 1714,17 грн. Як вбачається із довідки Приватбанку в цей день - 20.05.2021 на його рахунок надійшла заробітна плата від теперішнього роботодавця. Тобто, позивач вважав протягом усього часу до отримання довідки з банку про зарахування коштів 20.05.2021, що йому надійшла заробітна плата тільки від роботодавця, у якого він працює на цей час, а не як суми грошового забезпечення на виконання рішення суду у справі № 360/4932/20. Тільки 08.06.2021, коли позивач звернувся до АК КБ «Приватбанк», йому було надано довідку від 08.06.2021 № JQLFLE11С4U085НР, з якою позивачу стало відомо, що 20.05.2021 було проведено два зарахування за його картковим рахунком, в тому числі грошового забезпечення від відповідача. Отже, на думку представника позивача, незважаючи на те, що остаточний розрахунок з позивачем відповідач провів 20.05.2021, однак про цей факт позивач дізнався тільки 08.06.2021, коли отримав довідку в банку, хоча безпосередньо відповідач повинен був повідомити позивача про виплату грошового забезпечення, але в порушення норм КЗпП України цього не зробив.

Таким чином, представник позивача та позивач вважали, що позивач пропустив строк звернення до суду з поважних причин, а саме у зв`язку з певною колізією норм права та пріоритетності однієї норми права перед іншою при їх застосуванні, а саме частини першої статті 233 КЗпП України разом із частиною третьою статті 122 КАС України (3 місячний строк) та частиною п`ятою статті 122 КАС України (місячний строк) та тим, що відповідач порушуючи норми КЗпП України не повідомив позивача про виплату грошового забезпечення на виконання судового рішення у справі № 360/4932/20, про що позивач дізнався тільки 08.06.2021. Тобто, на думку представника позивача, позивач має право на поновлення цього строку звернення до адміністративного суду.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 14 липня 2021 року адміністративний позов адвоката Гребенара О.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , до Луганського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії було повернуто.

Не погодившись з таким судовим рішенням, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу місцевого суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги висловлено доводи, аналогічні висловленим в позовній заяві та клопотанні про поновлення строку. Представник позивача зазначив, що строки звернення до суду не були порушені, а всі наявні у позивача докази були подані до суду першої інстанції, а тому, на думку представника позивача, вимоги ухвали про залишення позову без руху були виконані.

Справа розглянута у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до ст. 311 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах заяви і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Згідно з частиною першою статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

За приписами частини п`ятої статті 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Частиною першою статті 123 КАС України передбачено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття «дізнався» та «повинен був дізнатись».

Так, під поняттям «дізнався» необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 № 340/1019/19).

Представник позивача зазначав, що позивач, отримавши 20.05.2021 грошові кошти від відповідача на виконання рішення суду у справі № 360/4932/20 вважав, що отримав кошти від теперішнього роботодавця, оскільки в цей день на його рахунок надійшла заробітна плата.

Представник позивача зауважив, що фактично відповідач не повідомив про надходження коштів, що підтверджує необізнаність позивача про отримання грошового забезпечення на виконання рішення суду у справі № 360/4932/20.

Однак, суд погоджується з висновками Верховного Суду у постанові від 31 березня 2021 року (справа № 240/12017/19), що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, нереалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.

Отже, колегія суддів вважає правильним висновок місцевого суду, що, отримавши 20 травня 2021 року грошове забезпечення на виконання рішення суду у справі № 360/4932/20, позивач повинен був дізнатись про порушення своїх справ.

Однак, отримавши двічі зарахування коштів 20 травня 2021 року, ОСОБА_1 не вчинив жодних активних дій з метою з`ясування походження коштів.

Відповідно пропуск строку звернення до суду з даним позовом зумовлений власною пасивною поведінкою позивача, байдужістю до своїх прав чи небажання скористатися цим правом.

До того ж навіть з`ясувавши, як зазначав представник позивача, 08.06.2021 про надходження грошового забезпечення на виконання рішення суду у справі № 360/4932/20, представник позивача звернувся до суду лише 01 липня 2021 року.

Крім того, причинам пропуску строку звернення до суду у зв`язку з певною колізією норм права, які на думку позивача та його представника є поважними, та наведені ним в позовній заяві та в заяві про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду від 12.07.2021 визнані місцевим судом неповажними в ухвалі від 05.07.2021.

Слід звернути увагу, що у численній практиці Верховного Суду, в тому числі у постановах від 13 лютого 2018 року у справі № 308/12874/16-а, від 14 лютого 2019 року у справі № 805/3881/18-а від 01 грудня 2020 року у справі № 807/658/18, від 05 березня 2021 року у справі № 140/1738/19, Верховним Судом викладені висновки про те, що «поважними причинами пропуску строку звернення до суду визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається до суду та пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Представником позивача інших належних доказів на підтвердження існування обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного звернення до суду, не надано та не зазначено.

Відтак, правильним є висновок місцевого суду, що зі змісту заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду не вбачається, що позивач не мав реальної, об`єктивної можливості виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії для звернення до суду за захистом своїх прав у встановлений кодексом строк.

Отже, доказів існування обставин, які були об`єктивно непереборними, не залежали від волевиявлення позивача, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду представником позивача не надано.

Частиною шостою статті 161 КАС України визначено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Згідно з пунктами 1 та 9 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху у встановлений судом строк; у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Беручи до уваги ту обставину, що позивачем не надано суду доказів, які б свідчили про існування обставин, що об`єктивно перешкоджали позивачу звернутись з цим позовом до суду у межах строків, встановлених законом, а судами з позовної заяви та доданих до неї матеріалів не встановлено підстав для визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що адміністративний позов підлягає поверненню.

В свою чергу, доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи переконливих доводів, які б були безпідставно залишені поза увагою суду першої інстанції.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника позивача Гребенара Олексія Володимировича залишити без задоволення.

Ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 14 липня 2021 року у справі № 360/3398/21 залишити без змін.

Повне судове рішення 13 вересня 2021 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів І. В. Сіваченко

Т. Г. Гаврищук

А. А. Блохін