Справа № 200/5307/21
Суддя: Голуб В.А.
Дата ухвалення: 2021-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 вересня 2021 р. Справа№200/5307/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Голуб В.А., за участі секретаря судового засідання Гуменної В.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що за час служби у 2014 та 2018 роках він приймав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції. 30 вересня 2019 року позивача було звільнено зі служби в поліції. Однак, при обчисленні вислуги років відповідачем не було враховано, того факту, що період з 07.04.2014 по 30.04.2018 має бути зарахований з розрахунку один місяць служби за три місяці, тобто у трикратному розмірі, згідно з підпунктом «а» пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України № 393 від 17.07.1992 «Про порядок обчислення вислуги років призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей». На переконання позивача, його вислуга років у пільговому обчисленні складає 6 років 05 місяців 20 днів.

ОСОБА_1 зауважує, що вказані обставини не були враховані відповідачем під час підготовки документів для призначення йому пенсії, і всупереч вимогам чинного законодавства з цього питання позивачу було призначено пенсію на підставі п. «б» ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Вважаючи протиправними дії Головного управління Національної поліції в Донецькій області щодо відмови в оформленні та направленні необхідних документів до органу Пенсійного фонду для призначення йому пенсії за вислугу років, відповідно до п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби» через невірний розрахунок пільгового стажу, позивач просить суд зобов`язати Головне управління Національної поліції в Донецькій області оформити та направити необхідні документи до відповідного органу Пенсійного фонду для призначення (перерахунку) йому пенсії за вислугу років відповідно до п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби», із зарахуванням до вислуги років для призначення такої пенсії часу проходження служби з 07.04.2014 року по 30.04.2018 року, протягом якого він брав участь в антитерористичній операції, на пільгових умовах один місяць служби за три місяці.

Відповідачем надано відзив на позовну заяву. Так, обґрунтовуючи незгоду представник Головного управління Національної поліції в Донецькій області зауважує, що для призначення пенсії відповідно до пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки і більше.

На думку відповідача, є безпідставним посилання ОСОБА_1 на те, що до спірних правовідносин для визнання права на призначення пенсії за вислугу років підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей" від 17 липня 1992 року № 393, якою позивачу, на його думку, для призначення пенсії за вислугу років має зараховуватися пільговий стаж, оскільки у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту застосовується правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Відтак, вищевказані приписи п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 суперечать приписам п. "а" ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Тому застосуванню підлягає саме Закон України, оскільки останній має вищу юридичну силу.

З огляду на вищевикладене, представник відповідача наголошує, що вислуги 18 календарних років 00 місяців 21 день служби в органах внутрішніх справ та поліції недостатньо для підготовки та направлення документів для призначення позивачу пенсії відповідно до п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а тому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 повністю.

Ухвалою від 05.05.2021 Донецький окружний адміністративний суд залишив без руху позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

17 травня 2021 року судом винесено ухвалу, відповідно до якої суд прийняв до розгляду вказану позовну заяву. Розгляд справи суд вирішив проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвалою від 12.07.2021 суд витребував у відповідача повний розрахунок вислуги років ОСОБА_1 із зазначенням, чи був зарахований період проходження служби в умовах АТО з 07.04.2014 по 30.04.2018 у трикратному розмірі. Розгляд адміністративної справи суд визначив проводити за правилами загального позовного провадження. Призначив підготовче засідання за правилами загального позовного провадження на 08-00 год. 04.08.2021. Продовжив строк підготовчого провадження по адміністративній справі, - на тридцять днів з ініціативи суду.

04 серпня 2021 року суд закрив підготовче провадження по даній справі та призначив судове засідання на 16-00 год. 01.09.2021, про що виніс відповідну ухвалу.

На судове засідання сторони, належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не з`явились.

Враховуючи наведене, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін.

Згідно з частиною четвертою статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши наявні заяви по суті справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується вимоги, дослідивши докази, суд встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), є громадянином України із зареєстрованим місцем проживання: АДРЕСА_1 , що підтверджується копіями паспорта № НОМЕР_2 від 25.07.2019, а також довідки № 8649 від 12.02.2020 (а.с.3-4).

Судом встановлено, що позивач у період з 10.09.2001 по 06.11.2015 проходив службу в органах внутрішніх справ (міліції), а з 07.11.2015 по 30.09.2019 в органах поліції (а.с. 47-52).

Наказом від 30.09.2019 № 424 о/с ОСОБА_1 за п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліції» (через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції) підполковника поліції ОСОБА_1 - старшого інспектора відділу превенції Краматорського відділу поліції звільнено зі служби з 30 вересня 2019 року. Наказом визначено, що загальний трудовий стаж на 30 вересня 2019 року складає: 28 років 04 місяці 21 день. Вислуга років у календарному обчисленні та для виплати одноразової грошової допомоги - 18 років 00 місяців 21 день (а.с.11).

Наказом від 15.11.2019 № 495 о/с оголошено колишньому підполковнику поліції ОСОБА_1 - старшому інспектору відділу превенції Краматорського відділу поліції вислугу років станом на 30 вересня 2019 року у пільговому обчисленні - 29 років 03 місяці 13 днів (а.с.12).

29 березня 2021 року позивач звернувся із заявою на адресу відповідача, відповідно до якої просив обчислити та зарахувати йому до загальної вислуги років час проходження служби з 07.04.2014 року по 30.04.2018 року, протягом якого він брав безпосередню участь в антитерористичній операції, на пільгових умовах - одні місяць служби за три місяці. Також позивач просив з урахуванням проведеного обчислення та зарахування до вислуги років час проходження служби, протягом якого ОСОБА_1 брав безпосередню участь в антитерористичні операції на пільгових умовах - один місяць служби за три місяці, оформити та направити до відповідного органу Пенсійного фонду необхідні документи для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугою років відповідно до п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (а.с.13).

Однак, листом від 12.04.2021 № Р144/12/02-2021 відповідач повідомив, що окремі періоди проходження позивачем служби в підрозділах карного розшуку та безпосередньої участі в АТО, вислуга років у пільговому обчисленні без урахування календарної вислуги років складає - 11 років 02 місяці 22 дні. Загальний трудовий стаж для призначення пенсії на день звільнення складає: 28 років 04 місяці 21 день, вислуга років в календарному обчисленні - 18 років 00 місяців 21 день, у пільговому обчисленні - 29 років 03 місяці 13 днів. Відповідач наголосив, що законні підстави для зарахування пільгової вислуги років до вислуги у календарному обчисленні відсутні та зважаючи те, що ОСОБА_1 була призначена пенсія відповідно до п. «б» ст. 12 Закону та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» підстави для внесення до розрахунку вислуги років на пенсію періодів проходження служби на пільгових умовах також відсутні (а.с.14).

Не погоджуючись із відмовою у перерахунку вислуги років, а також із відмовою у направленні документів до відповідного пенсійного органу документів, позивач звернувся до суду з цим позовом.

На переконання суду, спірні правовідносини виникли з приводу відмови суб`єкта владних повноважень зарахувати на пільгових умовах період участі в антитерористичній операції для призначення пенсії поліцейському за вислугу років.

Суд наголошує на необхідності застосування до спірних правовідносин принципу юридичної визначеності. Вказаний принцип встановлює гарантування необхідності стабільного та несуперечливого правового статусу особи. У контексті спірних правовідносин, суд зазначає, що особа, реалізовуючи своє конституційне право на працю, обираючи певний вид професійної діяльності, повинна бути обізнана із умовами праці та привілеями, які вона отримує при цьому. Законні очікування особи полягають у тому, щоб у випадках, коли особа, спираючись на конституційні приписи, очікує, що досягне певного результату, якщо буде діяти відповідно до цих норм, законні очікування будуть реалізовані та захищені.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово робив висновок, що принцип правової визначеності є одним з фундаментальних аспектів верховенства права (рішення у справах «Брумареску проти Румунії» (заява №28342/95), «Стіл та інші проти Сполученого Королівства» та ін.). Так, у рішенні від 10 грудня 2009 року у справі «Михайлюк та Петров проти України» (заява № 11932/02) зазначено: Суд нагадує, що вираз «згідно із законом» насамперед вимагає, щоб оскаржуване втручання мало певну підставу в національному законодавстві; він також стосується якості відповідного законодавства і вимагає, щоб воно було доступне відповідній особі, яка, крім того, повинна передбачати його наслідки для себе, а також це законодавство повинно відповідати принципу верховенства права.

Поняття "якість закону" означає, що національне законодавство повинне бути доступним і передбачуваним, тобто визначати достатньо чіткі положення, аби дати людям адекватну вказівку щодо обставин і умов, за яких державні органи мають право вживати заходів, що вплинуть на права осіб (рішення у справах «Олександр Волков проти України» (заява № 21722/11), «C.G. та інші проти Болгарії» (заява № 1365/07).

Окрім того, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідальність за подолання недоліків законодавства, правових колізій, прогалин, інтерпретаційних сумнівів лежить, в тому числі, і на судових органах, які застосовують та тлумачать закони (рішення у справах «Вєренцов проти України» (заява № 20372/11), «Кантоні проти Франції» (заява №17862/91).

Умови праці особи впливають на розмір її заробітної плати, на тривалість робочого часу, відпустки та інші соціальні гарантії. Законодавець передбачив призначення пенсій за вислугу років; особливість такого виду пенсії полягає у зменшеному пенсійному віці, внаслідок виконання роботи, яка визначена законодавством такою, що призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком. Тобто, вказаний вид пенсії є відповідним заохоченням для осіб, умови праці яких негативно впливають на їх професійну працездатність.

Загальні умови і порядок пенсійного забезпечення осіб, які перебували на службі, зокрема, в органах поліції, визначені Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби» № 2262-XII від 09.04.1992 (далі - Закон N 2262-XII).

Пунктом «а» частини першої статті 12 Закону N 2262-XII передбачено, що пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж» статті 1 - 2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 01 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки і більше.

Частиною другою статті 17 Закону N 2262-XII визначено, що до вислуги років поліцейським, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсії на умовах цього Закону додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних вищих навчальних закладах, а також в інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.

Згідно зі статтею 17-1 Закону N 2262-XII порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до підпункту «а» пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України № 393 від 17.07.1992 «Про порядок обчислення вислуги років призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» (далі - Постанова № 393) до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах один місяць служби за три місяці - час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції.

У справі, що розглядається, позивач не має календарної вислуги років для призначення пенсії, проте, в нього наявний відповідний пільговий стаж, відповідно до приписів пункту 2 Постанови № 393 (прийняття безпосередньої участі в антитерористичній операції).

Статтею 17 Закону N 2262-XII визначено види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії, а статтею 17-1 Закону N 2262-XII встановлено саме порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим законом. У свою чергу, вказаною нормою передбачено, що цей період та пільгові умови встановлюються саме Кабінетом Міністрів України.

Отже, Законом N 2262-XII передбачені пільгові умови для призначення пенсій за вислугу років, які встановлюються урядом, шляхом прийняття підзаконних нормативно-правових актів.

Постановою № 393 визначено, зокрема, порядок обчислення та призначення пенсій за вислугу років, зокрема, поліцейським. Вказана постанова є підзаконним нормативно-правовим актом, мета якого конкретизувати нормативне регулювання з метою вирішення питань, що виникають з приводу призначення пенсії за вислугу років, зокрема, і на пільгових умовах.

Таким чином, основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу є Закон N 2262-XII. Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Постановою № 393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.

Суд наголошує, що Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у постанові від 03.03.2021 у справі № 805/3923/18-а відступив від правових висновків, викладених, зокрема, у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі № 725/1959/17, від 27 березня 2018 року у справі № 295/6301/17 і з метою приведення судової практики до єдиного тлумачення та застосування норм Закону N 2262-XII у частині призначення пенсії за вислугу років, зробив висновок про те, що основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу є Закон N 2262-XII. Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Постановою № 393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.

Вказана позиція була також підтримана у постанові Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 14 квітня 2021 року у справі № 480/4241/18.

У вищезазначеній постанові Судова палата сформувала наступні правові висновки: «В цілях Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» календарна вислуга - це вислуга, яка складається з повної кількості календарних днів відповідного періоду (календарний рік - 365 календарних днів, календарний місяць - 30 календарних днів). Для призначення пенсій за вислугу років за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» календарна вислуга років може бути зарахована на пільгових умовах відповідно до Порядку № 393».

Як вбачається з матеріалів справи, вислуга років позивача, з урахуванням вислуги років на пільгових умовах, становить більше 24 календарних років, а саме 29 років 03 місяці 13 днів.

Отже, з урахуванням правового висновку, наведеного у постанові об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду від 03.03.2021 у справі № 805/3923/18-а та постанові Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 14.04.2021 у справі № 480/4241/18, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправними дій відповідача щодо відмови позивачу в оформленні всіх необхідних документів для призначення пенсії за вислугу років відповідно до вимог пункту «а» статті 12 Закону N 2262-XII та зобов`язання відповідача вчинити відповідні дії.

Щодо врахування періоду з 07.04.2014 по 30.04.2018 у трикратному розмірі, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що довідкою Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 02.11.2018 № 6960/05/12-2018 підтверджено юридичний факт того, що позивач в період з 18.09.2015 по 06.11.2015 та з 07.11.2015 по 30.04.2018 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції на території Донецької області (а.с. 8).

Довідкою Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 16.10.2018 № 197жд/лк підтверджено факт того, що ОСОБА_1 в період з 07.04.2014 по 09.05.2014, з 15.07.2014 по 19.04.2015, з 29.04.2015 по 18.05.2015 та з 30.06.2015 по 31.07.2015 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей (а.с. 45).

Відповідно до розрахунку вислуги років до вислуги років у пільговому обчислені зараховані, зокрема, наступні періоди: з 07.04.2014 по 10.05.2014 у трикратному розмірі (03 місяці 9 днів), з 15.07.2014 по 23.08.2014 у трикратному розмірі (03 місяці 24 дні), з 23.08.2014 по 20.04.2015 у трикратному розмірі (01 рік 11 місяців 21 день), з 29.04.2015 по 19.05.2015 у трикратному розмірі (02 місяці), з 30.06.2015 по 01.08.2015 у трикратному розмірі (03 місяці 03 дні), з 18.09.2015 по 06.11.2015 у трикратному розмірі (04 місяці 24 дні), з 07.11.2015 по 15.04.2016 у трикратному розмірі (01 рік 03 місяці 24 дні), з 15.04.2016 по 11.05.2016 у трикратному розмірі (02 місяці 18 днів), з 25.05.2016 по 18.07.2016 у трикратному розмірі (05 місяців 09 днів), з 27.08.2016 по 05.01.2017 у трикратному розмірі (01 рік 24 дні), з 05.01.2017 по 30.01.2017 у трикратному розмірі (02 місяці 15 днів), з 07.02.2017 по 17.05.2017 у трикратному розмірі (10 місяців), з 01.06.2017 по 19.06.2017 у трикратному розмірі (01 місяць 24 дні), з 30.06.2017 по 28.08.2017 у трикратному розмірі (05 місяців 24 дні), з 27.09.2017 по 11.04.2018 у трикратному розмірі ( 01 рік 07 місяців 12 днів) (а.с. 52-59).

Крім того, судом встановлено, що відповідно до довідки Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 23.07.2021 позивач перебував: у відпустці з 10.05.2014 по 09.06.2014; у відпустці з 19.05.2015 по 29.06.2015; на лікарняному з 10.06.2014 по 14.07.2014 та з 20.04.2015 по 28.04.2015 (а.с.46).

У період з 11.05.2016 по 24.05.2016, з 18.07.2016 по 26.08.2016, з 19.06.2017 по 29.06.2017, з 28.08.2017 по 26.09.2017 та з 11.06.2018 по 22.07.2018 позивач перебував у відпустках. В свою чергу, у період з 30.01.2017 по 06.02.2017, з 17.05.2017 по 31.05.2017, з 11.04.2018 по 02.05.2018, з 20.08.2018 по 27.08.2018, з 27.09.2018 по 17.10.2018, з 11.12.2018 по 02.01.2019 ОСОБА_1 перебував на лікарняних. Про вказане свідчить довідка від 26.08.2021 № 597/205/05-2021.

Позивач своє перебування у відпустках та на лікарняних у вказані періоди не заперечує.

Суд вважає за необхідне вказати на те, що особа, перебуваючи на лікарняному, втрачає працездатність, а перебуваючи у відпустці не знаходиться на службі, отже, не бере безпосередньої участі в антитерористичної операції та не виконує будь-яких завдань, пов`язаних із проведенням антитерористичної операції.

Отже, періоди, які не зараховані у трикратному розмірі, правомірно не зараховано відповідачем позивачу до вислуги років для призначення пенсії на пільгових умовах із зарахуванням один місяць служби за три. Адже судом встановлено, що у вказані періоди позивач був на лікарняному та у відпустці.

Проте судом встановлено, що період служби з 01.08.2015 по 18.09.2015 до вислуги років ОСОБА_1 у пільговому обчислені не зараховано. Разом з тим, довідками про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності від 16.10.2018 № 197жд/лк та від 02.11.2018 № 6960/05/12-2018, які були надані позивачем, не підтверджено, що у спірних період позивач приймав безпосередню участь в антитерористичній операції.

Отже, матеріалами справи підтверджено, що за виключенням періодів перебування в відпустках та на лікарняних, до вислуги років позивача у пільговому обчислені було в повному обсязі зараховано періоди саме безпосередньої участі в антитерористичній операції.

Враховуючи наведене, вимоги позивача щодо зарахування до його вислуги років для призначення такої пенсії часу проходження служби з 07.04.2014 року по 30.04.2018 року, протягом якого він брав участь в антитерористичній операції, на пільгових умовах один місяць служби за три місяці, задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з ч.2 ст.6 КАС України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, шляхом визнання протиправними дій відповідача щодо відмови в оформленні та направленні необхідних документів до органу Пенсійного фонду для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років, відповідно до п. «а» ст. 12 Закону N 2262-XII, а також зобов`язання Головного управління Національної поліції в Донецькій області оформити та направити необхідні документи до відповідного органу Пенсійного фонду для призначення (перерахунку) позивачу пенсії за вислугу років відповідно до п. «а» ст. 12 Закону N 2262-XII.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до пункту 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані. Згідно з пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Визначаючись щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Так, при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 908, 00 грн, що підтверджується квитанцією від 13.05.2021 (а.с.20).

Згідно з ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Враховуючи, що позов суд задовольняє частково, стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає судовий збір у розмірі 600, 00 грн.

Згідно з ч. 3 ст. 243 КАС України у виняткових випадках залежно від складності справи складення рішення, постанови у повному обсязі може бути відкладено на строк не більш як десять, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Керуючись ст.ст.2-15, 19-20, 42-48, 72-77, 90, 118, 139, 159-165, 199, 244-247, 255, 257-263, 295, 297 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління Національної поліції в Донецькій області (, Донецька обл., м. Маріуполь, пр. Нахімова, буд. 86) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції в Донецькій області щодо відмови в оформленні та направленні необхідних документів до органу Пенсійного фонду для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років, відповідно до п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби».

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Донецькій області оформити та направити необхідні документи до відповідного органу Пенсійного фонду для призначення (перерахунку) ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби».

В решті заявлених вимог, - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Донецькій області судовий збір у розмірі 600, 00 грн (шістсот гривень).

Повний текст рішення складено 13.09.2021.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.А. Голуб