Справа № 440/3452/21
Суддя: А.О. Чеснокова
Дата ухвалення: 2021-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

. 10 вересня 2021 рокум. ПолтаваСправа № 440/3452/21

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чеснокової А.О., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Єристівський гірничо-збагачувальний комбінат" до Дніпровської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування картки відмови та рішення, -

В С Т А Н О В И В:

06 квітня 2021 року позивач звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Дніпровської митниці Держмитслужби про

визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів № UA110380/2020/000014/1 від 28 жовтня 2020 року,

визнання протиправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації № UA110380/2020/00120 від 28 жовтня 2020 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що митниця протиправно ставить йому у вину подання недостовірних відомостей щодо митної вартості товарів під час їх митного оформлення, а також посилається на необґрунтованість застосування відповідачем другорядного методу визначення митної вартості товарів під час їх митного оформлення.

Позивач наполягає на безпідставності винесення контролюючим органом спірних рішень, а відтак вважає, що останні підлягають визнанню протиправними та скасуванню.

Ухвалою суду від 09 квітня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі № 440/3452/21, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

12 січня 2021 року судом одержано відзив контролюючого органа на позов, у якому представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Посилався на те, що коригування митної вартості товару здійснено у зв`язку тим, що на надані на підтвердження митної вартості товару документи містить розбіжності та не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. Зазначав, що неможливість застосування основного методу визначення митної вартості зумовила необхідність коригування заявленої позивачем митної вартості товарів із застосуванням резервного методу згідно положень статті 64 Митного кодексу України.

У відповіді на відзив та додаткових поясненнях позивач наполягав на необґрунтованості спірних рішень та вказував на наявність підстав для їх скасування.

Ухвалою від 22 червня 2021 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, підготовче судове засідання закрито, справу призначено до розгляду по суті.

Представник позивача підтримав позовні вимоги, посилаючись на обґрунтування, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог, наполягаючи на правомірності прийняття митним органом спірного рішення.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі факти та відповідні до них правовідносини.

ТОВ "Єристівський гірничо-збагачувальний комбінат" є юридичною особою приватного права () основним напрямком господарської діяльності якого є добування залізних руд.

01 грудня 2018 року між ТОВ "Єристівський ГЗК" (Покупець) та "ТРАНЗИТАЙР Б.В.", Ейкдонк 5, 4825 АЗ Бреда, Нідерланди (Продавець) укладено довгостроковий договір поставки шин № FYM-TSTH-19-23. Відповідно до підпункту "а" пункту 3 та підпункту "а" пункту 5 Договору, Покупець зобов`язаний придбати, а Продавець - здійснити поставку шин на базисі СІР - Рига (ІНКОТЕРМС 2010).

28 жовтня 2020 року позивач при здійсненні чергової поставки за Договором нових гумових шин для вантажних автомобілів з індексом навантаження 250 (а/шина "Michelin" 40.00 R 57 XDRЗ МВ4 E4R TL - 6 шт. пневматичні, безкамерні, радіальні, спеціальні, великогабаритні, позашляхові, малюнок протектору не типу "ялинка", шини призначені для кар`єрних автосамоскидів CATERPILLAR 793D, вантажопідйомністю 218 тон, мають глибокий протектор для кам`янистого ґрунту), відповідно до вимог статей 257-258 Митного кодексу України подав електронну митну декларацію типу ІМ 40 ДЕ № UA110380/2020/001812 /а.с. 15/.

З метою здійснення митного оформлення товару позивачем подано митному органу такі документи на підтвердження заявленої митної вартості товару: декларацію митної вартості від 28 жовтня 2020 року; інвойс № 12520206 від 11 вересня 2020 року, рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг № ВАNМ0000137 від 15 жовтня 2020 року, довідку про транспортні витрати № 15102020 від 15 жовтня 2020 року, страховий поліс № 422 від 17 грудня 2019 року, зовнішньоекономічний договір № FYM-TSTH-19-23 від 01 грудня 2018 року, додаток до зовнішньоекономічного договору № 1 від 01 грудня 2018 року, меморандум до зовнішньоекономічного договору від 01 грудня 2018 року, додаткову угоду № 1 до меморандуму від 01 грудня 2018 року, додаткову угоду № 2 до меморандуму від 01 грудня 2018 року, додаток № (Версія S2-2020) 3 від 16 січня 2020 року, додаткову угоду № 4 від 20 липня 2020 року, додаток № 2 (Версія S2-2020) від 20 липня 2020 року, експортну декларацію від 16 вересня 2020 року.

Митну вартість товару позивачем визначено за основним методом, тобто за ціною договору.

За результатами перевірки митної декларації відповідач дійшов висновку про необхідність витребування додаткових документів, у зв`язку із чим на адресу позивача надіслав відповідне повідомлення.

28 жовтня 2020 року представником позивача подано контролюючому органу лист про неможливість надання додаткових документів щодо митної вартості товару.

За результатами вивчення поданих позивачем документів, відповідачем сформовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA110380/2020/00120 від 28 жовтня 2020 року, якою відмовлено у митному оформленні (випуску) товарів у зв`язку з порушенням приписів статей 256 Митного кодексу України.

Крім того, 28 жовтня 2020 року контролюючим органом винесено рішення про коригування митної вартості товарів № UA110380/2020/000014/1, згідно з яким визначено митну вартість за резервним методом, в порядку підпункту "ґ" пункту 2 частини першої статті 57 Митного кодексу України.

Не погодившись з правомірністю зазначених рішень, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним рішенням та діям суб`єкта владних повноважень, а також відповідним доводам сторін, суд дійшов таких висновків.

Правовідносини, що виникають з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів регулюються положеннями Митного кодексу України.

Статтею 49 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частиною четвертою статті 58 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

За приписами частини п`ятої статті 58 Митного кодексу України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Отже, митною вартістю товарів є сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю.

Частиною другою статті 53 Митного кодексу України встановлено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивачем одночасно із митною декларацією контролюючому органу подано усі необхідні документи, перелік яких визначений частиною другою статті 53 Митного кодексу України.

Згідно з положеннями частини першої статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Правилами частин другої та третьої зазначеної статті передбачено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції); кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Частиною восьмою статті 57 Митного кодексу України врегульовано, що у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

В силу положень частини третьої статті 54 Митного кодексу України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до частини шостої статті 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Частиною першою статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Зважаючи на те, що документи позивача містили всі відомості на підтвердження числових показників складових митної вартості товарів, суд дійшов висновку, що у відповідача були відсутні об`єктивні підстави вважати, що позивачем заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, а відтак, і законні підстави для коригування митної вартості товару та відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю.

Разом із тим, контролюючий орган не погодився з правомірністю визначення митної вартості задекларованого позивачем товару, в зв`язку із чим прийняв спірне рішення про коригування його митної вартості, яким визначив митну вартість ввезеного позивачем товару за резервним методом.

Надаючи правову оцінку обґрунтованості дій митного органа, суд виходить з такого.

Частиною третьою статті 53 Митного кодексу України встановлено обов`язок декларанта або уповноваженої ним особи на письмову вимогу митного органу протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з положенням частини четвертої вказаної статті, у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, подає (за наявності) визначені в ній документи.

Відповідно до частини першої статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, тощо.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти подальші дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Слід зазначити, що наявність таких обставин має бути обґрунтована та підтверджена відповідними доказами. Встановивши відсутність достатніх відомостей, митний орган має зазначити, які саме складові митної вартості товару є непідтвердженими, з яких причин із поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Відповідно до положень статті 55 Митного кодексу України орган доходів і зборів за відповідних умов має право здійснювати коригування митної вартості товару, заявленої декларантом. Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Пунктом 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року № 598, передбачено, що в разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування орган доходів і зборів поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо; також у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Із системного аналізу наведених норм права випливає, що у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу, рішення про коригування заявленої митної вартості, окрім обов`язкових відомостей визначених частиною другою статті 55 Митного кодексу України, має також містити порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод.

Доводи митного органу про неможливість ідентифікувати страхові документи з спірною поставкою та перевірити дійсні витрати позивача на страхування вантажу, як на підставу неналежного підтвердження митної вартості товару, суд відхиляє з огляду на те, що ціна товару вже включає витрати на його страхування.

Так, зовнішньоекономічний договір № FYM-TSTH-19-23 від 01 грудня 2018 року (з додатками) передбачає, що страховка входить до складу вартості поставки кожної з шин.

Як свідчать матеріали справи, згідно з п. а статті 5 довгострокового договору поставки шин № FYM-TSTH-19-23 від 01 грудня 2018 року, укладеного Позивачем (Покупець) із компанією Транзитайр Б.В. (Продавець), продавець доставить усі шини на базисі СІР-Рига (Інкотермс 2010) за цінами, визначеними у відповідності до статті 4 до пункту доставки, який щорічно підлягає підтвердженню Покупцем. Додатковою угодою № 4 від 20 липня 2020 року до Договору погоджено ціни згідно Додатку №2 (Версія S2 -2020) від 20 липня 2020 року, дійсні з 1 серпня 2020 року до 31 січня 2021 року, зокрема, на а/шини Michelin 40.00 R 57 XDR3 В4 E4R TL ** 22 293 євро, вартість фрахту СІР Рига - 200 євро, страховка СІР Рига - 5 євро, всього - 22498 євро.

Таким чином, як було зазначено вище, страховка даної партії шин до порту м.Рига входить у вартість шин в розмірі 5 EUR за одиницю.

Страхування шин з порту Рига до території України не здійснювалося.

Згідно ст.53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Відповідно до пп.8) п.2 ст.53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, серед інших, якщо здійснювалося страхування, є страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. Страхові витрати включені до ціни шин (додаткова угода № 2 до договору поставки шин No FYM-TSTH-19-23 від 01 грудня 2018), тому не належать до складових митної вартості, які є обов`язковими при її обчисленні.

Підпунктом а п.5 договору FYM-TSTH-19-23 від 01 грудня 2018 року визначено умови поставки шин - на базисі СІР Рига (Інкотермс 2010). СІР (англ. Саrrіаgе and Insurance Paid То)( ... named place of destination), або Фрахт/перевезення і страхування оплачені до ( ... назва місця призначення). Дані умови поставки є уніфіковані і означають, що продавець доставить товар названому ним перевізнику, оплатить витрати, пов`язані з перевезенням товару до названого пункту призначення. Покупець бере на себе всі ризики і будь-які додаткові витрати після доставки в такий спосіб товару. За умовами СІР на продавця покладається обов`язок щодо забезпечення страхування від ризиків втрати і ушкодження товару під час перевезення на користь покупця. Отже, саме продавець укладає договір страхування і оплачує страхові внески. Продавцем шин «ТРАНЗИТАЙР Б.В.», Ейкдонк 5, 4825 АЗ Бреда, Нідерланди укладено довгостроковий контракт страхування вантажів з страховою компанією HDI Global SE, що входить в склад Talanx Group і є однією з провідних страхових компаній світу. Відповідно до умов терміну СІР від продавця потрібно забезпечення страхування з мінімальним покриттям. Тривалість страхового покриття повинна відповідати положенням щодо прийняття постачання Покупцем та переходу до Покупця відповідних ризиків втрати чи ушкодження товару з моменту його постачання. Аналіз наведених положень Правил Інкотермс-2010 дає підстави для висновку, що за умовами поставки СІР на Продавця покладається обов`язок щодо страхування товару до моменту, коли він буде поставлений Покупцю у визначене місце. Відтак, передбачені статтею 5 Договору No FYM-TSTH-19-23 умови поставки СІР Рига свідчили про обов`язок Продавця здійснити страхування товару до моменту переходу права власності на нього Покупцеві у м. Рига. Позивач не є стороною договору страхування і не має будь-яких відносин з страховиком. Страховий поліс №422 від 17 грудня 2019 року є генеральним полісом, тобто - страховий загальний поліс, умовами якого передбачено страхування багаторазового почергового транспортування великих партій вантажів у зазначених розмірах відповідальності страховика. Відмінною особливістю генерального поліса порівняно із звичайним страховим полісом є те, що найменування майна, страхова сума, страхова премія не визначаються в генеральному полісі конкретно для кожної партії майна, а визначаються на основі відомостей, які повідомляє страхувальник страховикові в подальшому при необхідності страхування конкретної партії майна. При цьому всі інші істотні умови страхування майна є незмінними відповідно до генерального полісу.

За страховим полісом №422 від 17 грудня 2019 року з 01 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року компанією «ТРАНЗИТАЙР Б.В.» (Ейкдонк 5, 4825 АЗ Бреда, Нідерланди), як страхувальником, застраховані всі ризики щодо товарів, готової продукції, сировини чи обладнання, що пов`язані з діяльністю компанії «Michelin» (а не щодо окремої партії шин і не тільки стосовно поставок Позивача). Таким чином додаткової ідентифікації страхового полісу до конкретної поставки не потрібно, так як умови даного страхового поліса покривають всі ризики по всіх поставках компанії «ТРАНЗИТ АЙР Б.В.» продукції «Michelin».

Пунктом а) статті 5 Договору № FYM-TSTH-19-23) від 01 грудня 2018 року сторони визначили, що протягом 5 робочих днів після відвантаження кожної-партії Товару Продавець направляє Покупцю за допомогою електронної пошти (копії) та кур`єрською службою комплект документів, зокрема, річний страховий поліс на загальну суму Товару, виписаний на суму 110 % від вартості відвантаженого товару. Позивачем до митного оформлення товару за митною декларацією UА 110380/2020/001812 від 28 жовтня 2020 року надано, зокрема, страховий поліс 422 від 17 грудня 2019 року, дійсний з 01 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року, в якому визначено вантажі, що покриваються страховкою усі товари, готова і напівготова продукція, сировина та обладнання, включаючи складне обладнання, пов 'язані з діяльністю Мішелін або стосуються її діяльності, за умови, що Мішелін має страховий інтерес, умови страхування усі ризики, страхова вартість СІР + 10 %.

Таким чином, умови страхування, страхова вартість, вантажі, що покриваються страховкою, визначені у страховому полісі 422 від 17 грудня 2019 року, узгоджуються з умовами Договору № FYM-TSTH-19-23 від 01 грудня 2018 року та Додатковою угодою до Договору № 2, а також дають можливість віднести зазначений страховий поліс до документів по поставці товарів за МД UA110380/2020/001812.

Пунктом 2 страхового полісу 422 від 17 грудня 2019 року дійсно встановлено обмеження із страхування перевезення вантажів будь-яким видом транспорту по кожному страховому випадку 12000 євро, що послугувало підставою для висновку Відповідача про те, що страхові ризики по даному полісу є меншими, чим вартість вантажу. Вказане обмеження не скасовує інші умови полісу, а саме, страхову вартість, яка визначена на рівні СІР + 10 % , що відповідає умовам зовнішньоекономічного контракту. Проте, суд вважає необхідним зазначити, що умовами поставки СІР визначається страхування з мінімальним покриттям, крім того, Позивач не є стороною договору страхування і не має буд-яких відносин з страховиком, тому жодним чином не може впливати на умови договору страхування.

Суд зазначає, що страховий поліс № 422 від 17 грудня 2019 року не містить відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості даної партії шин, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари, тому розмір страхової суми жодним чином не впливає на розмір заявленої Позивачем митної вартості даної партії шин.

Так само не визнаються судом обґрунтованими доводи контролюючого органа про відсутність документів на підтвердження витрат на експедиційні послуги, оскільки такі доводи спростовуються поданими для митного оформлення товару документами, зокрема, довідкою про транспортні витрати, рахунком на транспортно-експедиційні послуги, платіжними дорученням про їх оплату, листами експедитора.

Як свідчать матеріали справи, ТОВ Єристівський ГЗК для митного оформлення великогабаритних шин 28 жовтня 2020 року подано митну декларацію UA 110380/2020/001812 з декларацією митної вартості, відповідно до розділу 4 якої для підтвердження митної вартості шин надано інвойс 12520206 від 11 вересня 2020 року, рахунок-фактура до інвойсу № 01 від 14 жовтня 2020 pоку, рахунок BANM0000137 від 15 жовтня 2020 року, платіжне доручення від 16 жовтня 2020 року № 646, довідку на транспортні витрати №15102020 від 15 жовтня 2020 року, страховий поліс 422 від 17 грудня 2019 року, зовнішньоекономічний договір FYM-TSTH-19-23 від 01 грудня 2018 року з додатками, меморандумом, додатковими угодами, експортною декларацією б/н від 16 вересня 2020 року. Крім того, згідно графи 44 митну декларацію UA 110380/2020/001812 також надано договір № 600/50110 від 12 грудня 2018 року на транспортно-експедиційне обслуговування з заявкою-додатком №19 від 17 лютого 2020 року, листи ТОВ експедитора «ЕС СІ ЕЙЧ» від 26 жовтня 2020 року № 26102020 та від 15 жовтня 2020 року №15102020 тощо. Відповідно до декларації митної вартості від 28 жовтня 2020 року до митної декларації № UA110380/2020/001812 від 28 жовтня 2020 року, декларант підприємства відобразив в графі 20 «Витрати на транспортування до UA пункт контролю на станції «Коростень» суму 115 366, 41 гривні.

За умовами п.1.1. договору від 12 грудня 2018 року № 600/50110 на транспортно-експедиційне обслуговування, експедитор ТОВ «ЕС СІ ЕЙЧ» зобов`язується за дорученням і за рахунок клієнта (ТОВ «Єристівський ГЗК») організувати виконання визначених цим Договором робіт (послуг), пов`язаних з перевезенням вантажів, у відповідності до умов даного Договору, а Клієнт зобов`язується прийняти і оплатити результати робіт (послуг). Перелік виконуваних робіт (послуг) вказується у Заявці-Додатку до даного Договору, яка є його невід`ємною частиною. Згідно з п. 1 заявки-додатку № 19 до договору № 600/50110, вартість послуг Експедитора визначено за ставкою 3790,00 Євро з урахуванням ПДВ за 1 залізничний вагон, власності МПС (6 шин в одному напіввагоні) за умов поставки СІР Рига Латвія, Baltic Container Terminal з.ст. Золотнішино, Україна, вантаж - шини марки Michelin - 40.00R57 90 шт. Дана ставка включає: доставку контейнерів для перевантаження з терміналу ВСТ; митний дозвіл для доставки контейнерів для перевантаження; механізоване перевантаження; необхідний технологічний простій п/с на терміналі перевантаження (не з вини Клієнта); кріплення вантажу у напіввагоні згідно ТУ (при використанні сепараційного матеріалу без додаткової вимоги фумігації); подача прибирання рухомого складу на і з терміналу перевантаження відповідно; оформлення СМГС; оплата залізничного тарифу на ділянці ст.Рига-Краста-Золотнишино; експедиційні послуги. Цією ж заявкою обумовлено, що у разі подання у процесі оформлення вантажу вимоги контролюючими органами п.Рига обов`язкового використання фумігованого кріплення з проведенням додаткових пов`язаних з цим заходів, вартість використання фумігованого кріплення складе 200 євро за один напіввагон до узгодженої ставки у цій Заявці, що підлягає сплаті згідно рахунку Експедитора. У разі відсутності напіввагонів власності МПС у порту Рига на дати відвантаження вантажу з порту (протягом не більше 3 календарних днів з дати вивантаження контейнера на термінал ВСТ порту Рига) і за додатковим погодженням замовника, виділення напіввагонів із штрафного фонду ЛДЗ зі спеціальною подачею напіввагонів у порт Рига складає 200 євро за напіввагон,

Довідкою про транспортні витрати, виданою ТОВ «Ес Сі Ейч» 15 жовтня 2020 року, підтверджено, що відповідно до Договору № 600/50110 від 12 грудня 2018 року (до Заявки-додатку №19), вантаж «шини» у вагоні 61108650 відповідно до залізничної накладної № 01443713 за маршрутом м.Рига, Латвія ст. Золотнишино, Україна, складає 141 588,44 грн, з них: транспортні витрати з подання порожніх вагонів у порту Рига на заявлену дату 6678, 70 грн без ПДВ, транспортні витрати за межами України по фумігованому кріпленню вагонів у порту Рига 6678,70 грн. без ПДВ, СІР Рига Латвія пп. Бережесть 102009,01 грн. без ПДВ, по території України (пп. Бережесть - ст. Золотнишино, Україна) 23893,33 грн, ПДВ 0 %; послуги експедитора на території України 2328,70 грн, в т.ч. ПДВ 388,12 грн.

Таким чином Позивачем у відповідності до п. 5 ч.10 ст. 58 МКУ включено до митної вартості товару транспортні витрати до місця ввезення на митну територію України у сумі 115366,41 грн. (6678,70 + 6678,70 + 102009,01). Зазначена сума вартості транспортних витрат у повній мірі відповідає умовам Заявки-додатку № 19 до договору № 600/50110, в тому числі в еквіваленті євро.

Отже, виходячи з вищенаведеного, суд вважає доводи Відповідача про відсутність документів про підтвердження експедиційних послуг до кордону України необґрунтованими, оскільки довідкою про транспортні витрати від 15 жовтня 2020 року засвідчено, що послуги СІР Рига Латвія пп. Бережесть склали 115366,41 грн., при цьому за умовами заявки-додатку № 19 до договору № 600/50110 ставка за транспортно-експедиційні послуги включає і експедиційні послуги. Отже, витрати на перевезення товару з м. Риги до пропускного пункту Бережесть 102009,01 грн., включали і вартість експедиційних послуг. Аргументи Відповідача щодо виокремлення у довідці вартість послуг експедитора на території України та не зазначення вартості таких послуг до кордону України, є такими, що не заслуговують на увагу, так як чинним законодавством України не встановлено форми або вимог до складання відповідної довідки, тому така довідка складається у довільній формі. При цьому зазначення у довідці про транспортні витрати від 15 жовтня 2020 року вартості послуг з перевезення товару і послуг експедитора на території України, як зазначив позивач, мало на меті виокремлення вартості транспортно- експедиційних витрат на території України, які не підлягають включенню до митної вартості імпортованого товару.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що документи, надані Позивачем на підтвердження складової митної вартості, не містять розбіжностей, повністю підтверджують числові значення митної вартості даної партії товару, є достатніми для підтвердження задекларованої митної вартості і у своїй сукупності не викликають сумнів щодо достовірності наданої декларантом інформації про ціну та інші складові митної вартості шин.

Проаналізувавши викладене, суд дійшов висновку про подання позивачем контролюючому органу під час митного оформлення товару всіх необхідних документів для визначення митної вартості товару за основним методом.

В силу частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частиною першою статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У відповідності до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, обов`язок щодо доведення правомірності спірних рішень покладено на контролюючий орган як на суб`єкта владних повноважень.

Разом із тим, відповідачем таких доказів суду не надано. Натомість, матеріалами справи підтверджено правомірність визначення позивачем митної вартості товарів на підставі основного методу - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що при прийнятті спірного рішення про коригування митної вартості товарів суб`єкт владних повноважень діяв всупереч встановленому законом порядку, необґрунтовано, упереджено, без з`ясування необхідних обставин, що мали значення для прийняття рішення, без дотримання необхідного балансу між несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача і цілями, на досягнення яких спрямовано це рішення, чим порушив законні інтереси позивача.

Зважаючи на те, що митний орган неправомірно відмовив позивачу у визнанні задекларованої ним митної вартості товару за основним методом, визначив митну вартість за другорядним методом та сформував рішення про коригування митної вартості товарів № UA110380/2020/000014/1 від 28 жовтня 2020 року, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги в частині визнання такого рішення контролюючого органа протиправним та його скасування.

Надаючи правову оцінку картці відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення картку відмови № UA110380/2020/00120 від 28 жовтня 2020 року, суд виходить з такого.

Відповідно до частин дев`ятої та десятої статті 264 Митного кодексу України орган доходів і зборів не має права відмовити у прийнятті митної декларації, якщо виконано всі умови, встановлені цим Кодексом; відмова органу доходів і зборів у прийнятті митної декларації повинна бути вмотивованою, а про причини відмови має бути письмово повідомлено декларанта.

Частиною дванадцятою статті 264 Митного кодексу України передбачено, що у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою органу доходів і зборів заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Таким чином, картка відмови у прийнятті митної декларації є документом, що формалізує негативне для декларанта рішення посадової особи органу доходів і зборів про завершення процедури декларування товарів, заявлених до митного оформлення на підставі конкретної митної декларації.

Стаття 24 Митного кодексу України гарантує кожній особі право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів доходів і зборів, їх посадових осіб та інших працівників, якщо вона вважає, що цими рішеннями, діями або бездіяльністю порушено її права, свободи чи інтереси.

Судом встановлено, що спірна картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA110380/2020/00120 від 28 жовтня 2020 року мотивована прийняттям митним органом рішення про коригування митної вартості № UA110380/2020/000014/1 від 28 жовтня 2020 року, неправомірність винесення якого знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду цієї справи.

За викладених обставин спірна картка відмови визнається судом протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Проаналізувавши вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, понесені позивачем витрати зі сплати судового збору в розмірі 4540,00 грн. підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 3, 6-10, 72-78, 90, 139, 241-246, -

В И Р І Ш И В:

. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Єристівський гірничо-збагачувальний комбінат" (вул. Будівельників, 15, м. Горішні Плавні, Полтавська область, 39800, ) до Дніпровської митниці Держмитслужби (вул. Княгині Ольги, 22, м. Дніпро, 49038, ) про визнання протиправними та скасування картки відмови та рішення задовольнити

Визнати протиправним та скасувати рішення Дніпровської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів № UA110380/2020/000014/1 від 28 жовтня 2020 року.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації № UA110380/2020/00120 від 28 жовтня 2020 року.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Єристівський гірничо-збагачувальний комбінат" (вул. Будівельників, 15, м. Горішні Плавні, Полтавська область, 39800, ) за рахунок бюджетних асигнувань Дніпровської митниці Держмитслужби (вул. Княгині Ольги, 22, м. Дніпро, 49038, ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 4540 (чотири тисячі п`ятсот сорок) гривень 00 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

СуддяА.О. Чеснокова