Справа № 826/7321/18
Суддя: Добрівська Н.А.
Дата ухвалення: 2021-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2021 року м. Київ № 826/7321/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Добрівської Н.А.,

розглянувши в спрощеному провадженні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до 1. Державної податкової служби України,

2. Головного управління ДПС у Кіровоградській області

про скасування рішення від 20.04.2018 про залишення скарг без розгляду та рішення про застосування штрафних санкцій № від 28.12 2017, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної фіскальної служби України (далі - відповідач-1, ДФС України), Головного управління ДФС у Кіровоградській області (далі - відповідач-2, ГУ ДФС у Кіровоградській області), в якому просило:

- скасувати рішення Державної фіскальної служби України від 20.04.2018 «Про залишення скарг без розгляду»;

- скасувати рішення про застосування штрафних санкцій за несплату Єдиного соціального внеску (далі - ЄСВ) від 28.12.2017 №.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що під час документальної позапланової перевірки, яку проведено з метою розгляду заперечень ФОП ОСОБА_1 від 27.11.2017, результати якої оформлено актом від 19.12.2017 №592/11-28-13-03/ НОМЕР_1 посадові особи ГУ ДФС у Кіровоградській області у порушення вимог підпункту 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України вийшли за межі питань, які були предметом оскарження, що потягло за собою необґрунтоване направлення ФОП ОСОБА_1 рішення, що оскаржуються, у зв`язку із чим останнє є незаконним. Позивач також наголошує, що розрахунковий документ, виданий поштовим відділенням, є доказом надання (оплати) послуг поштового зв`язку, проте він не дає можливості перевірити вміст поштового відправлення і не містить повної адреси одержувача. Вміст поштового відправлення містить бланк опису вкладення, який згідно з пунктом 61 Правил надання послуг поштового зв`язку заповнюється відправником у двох примірниках. Однак такого опису вкладення у поштовому конверті не було, як і не було вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 28.12.2017 №000871303. Отже, на думку позивача, у контролюючого органу не було правових підстав для залишення скарги без розгляду. Також позивач зазначив, що оскільки законом надано право на адміністративне оскарження податкових повідомлень-рішень він скористався цим правом і звернувся до ДФС України зі скаргою в якій просив скасувати податкові повідомлення-рішення від 28.12.2017 №, від 28.12.2017 №, від 28.12.2017 №, від 28.12.2017 №, від 28.12.2017 №, від 29.12.2017 №, які були винесені на підставі акта перевірки, дії по складанню, якого є предметом оскарження в цій справі. 15.03.2018 за результатами розгляду скарги Першим заступником голови ДФС України Біланом С.В було винесено рішення, відповідно до якого скасовані зазначені податкові-повідомлення рішення. При цьому, контролюючим органом було встановлено, що перевіркою не в повному обсязі досліджено фактично понесені платником витрати в частині витрат, що пов`язані з експлуатацією майна, що використовується в господарській діяльності платника. Також встановлено, передчасність висновку перевірки, щодо завищення витрат на загальну суму 556866,81 грн.

Щодо тверджень позивача про протиправність рішення про застосування штрафних санкцій за несплату ЄСВ № від 28.12 2017, такі крім наведеного вище обґрунтовані тим, що підставою для нарахування штрафних санкцій стала наявність простроченої заборгованості по сплаті ЄСВ. Проте, позивач не отримувала вимог відповідно до яких була встановлена заборгованість по сплаті єдиного соціального внеску. Службова особа ГУ ДФС пришла до висновку про наявність заборгованості на підставі акта перевірки від № 592/11-28-13-03/ НОМЕР_1 від 18.12.2017. Тобто на час винесення рішення не було навіть узгодженої заборгованості по сплаті ЄСВ. Згідно ж висновків, які містяться у акті перевірки № 454/11-28-13-03/ НОМЕР_1 від 21.11.2017, порушення податкового законодавства, що виявлені під час перевірки мали місце у 2015-2016 роках.

Відповідач-1 проти позову заперечував мотивуючи свою позицію тим, що рішення про результати розгляду скарги, не підлягають під дію норм Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки спірне рішення не створює юридичних наслідків у формі прав, обов`язків, їх змін чи припинення та відсутності публічно-правового спору, в частині оскарження рішень про результати розгляду скарг, виключається можливість звернення з подібного роду позовними вимогами до суду в порядку адміністративного судочинства, а судове провадження в частині позовних вимог на думку контролюючого органу має бути закрите.

Відповідач-2 проти позову заперечував вказуючи на те, що при проведенні перевірки встановлено, що ФОП ОСОБА_1 завищено склад валових витрат в частині вартості придбаних та реалізованих ТМЦ на загальну суму 335320,85 грн за 2014 рік, чим порушено пункт 177.4 статті 177 Податкового кодексу України, у зв`язку з чим занижено суми чистого оподатковуваного доходу за 2014 рік на загальну суму 334108,40 грн. Отже, донарахована сума податку з доходів фізичних осіб від провадження підприємницької діяльності у 2014 році становить 54081,35 грн. З урахуванням статті 102 Податкового кодексу України, податкове повідомлення-рішення не приймалось. Сума чистого оподаткованого доходу, що підлягає обкладанню податком на доходи фізичних осіб, єдиним внеском встановлено заниження податкового зобов`язання з єдиного внеску на 251564,00 грн, чим порушено абзац 2 пункту 1 статті 7 Закону України від 08.07.2010 №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування». Крім того, позивачем надано первинні документи не у повному обсязі, чим порушено вимоги підпункту 16.1.12 пункту 16.1 статті 16, пункту 44.3 статті 44 та пункту 85.2 статті 85, пункту 177.10 статті 177 Податкового кодексу України.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.05.2018 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення виявлених судом недоліків.

На виконання вимог ухвали суду позивач через канцелярію суду надіслав додаткові документи по справі.

Ухвалою суду від 11.07.2018 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Оскільки на день розгляду справи набули чинності зміни відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 06.03.2019 №227 «Про затвердження положень про Державну податкову службу України та Державну митну службу України», а також враховуючи те, що Головне управління ДФС у Кіровоградській області перебуває в стані припинення (запис 02.08.2019, 4009486, Внесення рішення засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу щодо припинення юридичної особи в результаті її реорганізації) у зв`язку з реорганізацією податкового органу на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 19.06.2019 №537 «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби» та розпорядження Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №682-р «Питання Державної податкової служби», суд, з урахуванням змісту позовних вимог та доводів, наведених на їх обґрунтування, дійшов висновку про необхідність здійснення на підставі статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України заміни первинного відповідача - Державної фіскальної служби України на її процесуального правонаступника - Державну податкову службу України та Головне управління ДФС у Кіровоградській області на його процесуального правонаступника - Головне управління ДПС у Кіровоградській області (25006, Кіровоградська обл., місто Кропивницький, вулиця Велика Перспективна, будинок 55; ).

Згідно з частиною третьою статті 241 Кодексу адміністративного судочинства України судовий розгляд справи в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Ознайомившись із письмово викладеними доводами учасників справи, дослідивши подані документи і матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлені такі обставини.

ГУ ДФС у Кіровоградській області проведено планову документальну виїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 по 31.12.2016, дотримання законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2014 по 31.12.2016, за результатами якої був складений акт №454/11-28-13-03/ НОМЕР_1 від 21.11.2017.

В акті перевірки зазначено, що у періоді, який перевірявся, ФОП ОСОБА_1 фактично здійснювала роздрібну та оптову торгівлю твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами, перебуваючи на загальній системі оподаткування.

Перевіркою встановлено ненадання Книг обліку розрахункових операцій, Книг обліку доходів і витрат, підтверджуючих документів щодо походження товару та інших документів що підтверджують фінансово-господарську діяльність ФОП ОСОБА_1 , чим порушено вимоги підпункту 16.1.12 пункту 16.1 статті 16, пункту 44.3 статті 44, пункту 85.2 статті 85, пункту 177.10 статті 177 Податкового кодексу України, тому перевірка проведена згідно інформації баз даних ГУ ДФС.

Перевіркою правильності визначення витрат, відображених у податкових деклараціях про майновий стан і доходи, встановлено завищення витрат підприємцем на загальну суму 3661258,37 грн (у т. ч. 2015 рік на суму 3480091,37 грн, за 2016 рік - 181167,00 грн), які документально не підтверджені.

Враховуючи зазначене, перевіркою встановлено порушення ФОП ОСОБА_1 пунктів 177.1, 177.2, 177.4 статті 177 Податкового кодексу України та донараховано податок на доходи фізичних осіб у розмірі 721820,13 грн.

Також, у зв`язку із заниженням чистого оподатковуваного доходу за 2015-2016 роки та порушенням ФОП ОСОБА_1 підпунктів 1.2, 1.3 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України, перевіркою встановлено заниження суми визначеного військового збору, що підлягає сплаті на 54918,87 грн.

Крім того, актом констатовано порушення ФОП ОСОБА_1 вимог пункту 51.1 статті 51, пункту 176.2 статті 176 Податкового кодексу України та розділу III Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (форма №1-ДФ), в частині подання розрахунку №1-ДФ з недостовірними та перекрученими відомостями, а саме: у звіті за 3 квартал 2015 року не вірно зазначено суму нараховану та виплачену на користь фізичної особи за ознакою доходу « 157».

Позивач, не погодившись з висновками акта документальної планової виїзної перевірки №454/11-28-13-03/ НОМЕР_1 від 21.11.2017 подала до ГУ ДФС у Кіровоградській області заперечення від 27.11.2017 №б/н (вх.№1639/ФОП від 27.11.2017) з наданням первинних документів.

Під час розгляду заперечення, для об`єктивного всебічного дослідження обставин справи, було проведено позапланову документальну перевірку ФОП ОСОБА_1 в межах розгляду заперечення, за результатами якої був складений акт №592/11-28-13- 03/ НОМЕР_1 від 19.12.2017, яким частково підтверджено висновки планової перевірки в частині подання з недостовірними даними розрахунку форми №1ДФ та завищення витрат.

Перевіркою зроблено висновок, що ФОП ОСОБА_1 документально не підтверджено використання майна у підприємницькій діяльності, відсутні факти оплати за використане майно та використання найманих працівників для експлуатації техніки та обслуговування території виробничої бази, яка зазначена у первинних документах.

На підставі наданих первинних документів перевіркою встановлено заниження підприємцем чистого оподатковуваного доходу на загальну суму 465199,91 грн (у т. ч. 2015 рік - 460776,38 грн, за 2016 рік - 4423,43 грн), що призвело до заниження податку на доходи фізичних осіб у розмірі 84144,08 грн, військового збору - 6677,78 грн. Крім того, вищезазначені операції вплинули на достовірність відображених показників у поданих деклараціях з податку на додану вартість на порушення вимог пунктів 198.5, 198.6 статті 198, пункту 199.1 статті 199 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податкових зобов`язань з податку на додану вартість у сумі 55605,26 грн.

З урахуванням заперечення та на підставі актів перевірок ГУ ДФС у Кіровоградській області винесені та вручені ФОП ОСОБА_1 податкові повідомлення-рішення від 28.12.2017 № про збільшення грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за основним платежем у сумі 84144,08 грн і нарахованих штрафних санкцій - 21036,025 грн, № про збільшення суми грошового зобов`язання з військового збору осіб за основним платежем у сумі 6677,78 грн і нарахованих штрафних санкцій - 1669,45 грн, № про збільшення суми грошового зобов`язання по податку на додану вартість за основним платежем у сумі 55605,26 грн і нарахованих штрафних санкцій - 13901,32 грн, № про завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду з податку на додану вартість у сумі 6771,00 грн, № про нарахування штрафних санкцій з податку на доходи фізичних осіб в сумі 510,00 грн, від 29.12.2017 № про нарахування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 510,00 грн.

Не погоджуючись із вказаним податковими повідомленнями-рішеннями позивач оскаржила їх у порядку адміністративного оскарження до Державної фіскальної служби України.

Рішенням ДФС України про результати розгляду скарги №3648/Б/99-99-11-62-01-14 від 15.03.2018 скаргу ФОП ОСОБА_1 задоволено частко, скасовано податкові повідомлення-рішення від 28.12.2017 №, №, №, №, від 29.12.2017 №, а податкове повідомлення-рішення № від 28.12.2017 - залишено без змін.

Також, рішенням ДФС України про результати розгляду скарги №5726/Б/99-99-11-02-02-25 від 20.04.2018, у якому зазначено, що вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 28.12.2017 №Ф-, рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 28.12.2017 № ГУ ДФС у Кіровоградській області отримано скаржником 30.12.2017, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення. Скарги до ДФС України передано на пошту 20.03.2018 та 24.03.2018, що підтверджується відбитками штампів поштового відділення на конвертах, тобто з порушенням законодавчо встановленого 10-денного строку для їх подання. Таким чином, скарги не підлягають розгляду ДФС, а тому залишено без розгляду скарги ФОП ОСОБА_1 .

На підставі акта перевірки №454/11-28-13-03/ НОМЕР_1 від 21.11.2017 з врахуванням акта №592/11-28-13-03/ НОМЕР_1 від 19.12.2017 винесено рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 28.12.2017, яким донараховано 85297,46 грн єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, на підставі пункту 3 частини одинадцятої статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» застосовано до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 штрафні санкції у розмірі 17019,87 грн.

Крім того, рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05.04.2018 у справі № П/811/250/18 у задоволенні адміністративного позову ФОП ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Кіровоградській області про визнання протиправними дій відповідача в частині проведення перевірок з питань дотримання ФОП ОСОБА_1 податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 по 31.12.2016, дотримання законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2014 по 31.12.2016, які оформлено актами від 21.11.2017 №454/11-28-13-03/ НОМЕР_1 та від 19.12.2017 №5726/Б/99-99-11-02-02-25 - відмовлено повністю.

Проте, постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26.07.2018 у справі № П/811/250/18 рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05.04.2018 у справі № П/811/250/18 скасовано та прийнято нову постанову, якою позов задоволено частково; визнано протиправними дії Головного управління ДФС у Кіровоградській області щодо проведення документальної позапланової перевірки ФОП ОСОБА_1 , на підставі наказу від 04.12.2017 за №1631 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 » з питань, що не були предметом оскарження. У задоволені позову в іншій частині відмовлено.

Зазначене рішення набрало законної сили.

Аналізуючи доводи позивача та заперечення відповідачів, з урахуванням наданих ними доказів, суд бере до уваги таке.

Щодо позовних вимог про скасувати рішення ДФС України №5726/Б/99-99-11-02-02-25 від 20.04.2018 «Про залишення скарг без розгляду», суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) рішення, прийняті органами доходів і зборів та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов`язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами. Положення цієї статті поширюються лише на тих платників, які відповідно до цього Закону зобов`язані нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Частина одинадцята статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» № 2464-VI від 08.07.2010 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлює штрафні санкції, які орган доходів і зборів має право застосувати до платника єдиного внеску.

Процедура подання та розгляду контролюючим органом скарг на рішення про нарахування пені та накладення штрафу, передбачених частинами десятою, одинадцятою статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» визначена Порядком розгляду контролюючими органами скарг на вимоги про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та на рішення про нарахування пені та накладення штрафу, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2015 № 1124 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) (далі - Порядок).

Згідно з пунктами 2, 3 розділу ІІ Порядку скарга на рішення контролюючих органів про нарахування пені та накладення штрафу подається відповідно до головних управлінь ДФС в областях, місті Києві в письмовій формі разом з документами, що підтверджують неправильність рішення. Первинна скарга повинна бути подана до відповідного головного управління ДФС в області, місті Києві протягом десяти календарних днів, що настають за днем отримання платником єдиного внеску вимоги або рішення територіальних контролюючих органів про нарахування пені та накладення штрафу.

Відповідно до пункту 3 розділу ІІІ Порядку (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) скарга, подана з порушенням порядку і строків, визначених пунктом 3 розділу II та пунктом 1 розділу IІІ цього Порядку, а також відкликана відповідно до цього Порядку, не підлягає розгляду контролюючими органами, про що виноситься рішення про залишення скарги без розгляду та робиться відмітка в журналі реєстрації скарг.

Враховуючи викладене, платник єдиного внеску, щодо якого прийнято рішення про нарахування пені та накладення штрафу, вправі оскаржити його в адміністративному порядку до відповідного головного управління ДФС в області, місті Києві протягом десяти календарних днів після дня отримання такого рішення.

Згідно частини четвертої статті 8 Закону України Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) порядок нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску визначається цим Законом, в частині адміністрування - Податковим кодексом України, та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Матеріали справи свідчать, що позивач зверталась у встановлений законом строк з первинною скаргою до контролюючого органу 05.01.2018 б/н (вх. ДФС №522/ФОП від 16.01.2018) та доповненням до скарги від 02.03.2018 (вх. ДФС №2952/ФОП від 14.03.2018) на податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у Кіровоградській області від 28.12.2017 №, №, №, №, №, від 29.12.2017 №.

Рішенням ДФС України про результати розгляду скарги №3648/Б/99-99-11-62-01-14 від 15.03.2018 скаргу ФОП ОСОБА_1 задоволено частко, скасовано податкові повідомлення-рішення від 28.12.2017 №, №, №, №, від 29.12.2017 №, а податкове повідомлення-рішення від 28.12.2017 № - залишено без змін.

Підставою для скасування податкових повідомлень-рішень слугувало те, що ФОП ОСОБА_1 до скарги додані додаткові документи, що свідчать про використання у своїй господарській діяльності орендованих автотраспортних засобів та іншого обладнання, для роботи якого по технічним характеристикам використовується пальне. Таким чином перевіркою не у повному обсязі досліджено фактично понесені платником витрати в частині витрат, що пов`язані з експлуатацією майна, що використовується в господарській діяльності.

У разі якщо головні управління ДФС в областях, місті Києві надсилають скаржнику рішення про повне або часткове незадоволення його скарги, такий скаржник має право звернутися протягом десяти календарних днів, наступних за днем отримання відповіді, з повторною скаргою до ДФС. Строк, встановлений для подання повторної скарги, не вважається пропущеним, якщо до його закінчення скаргу та інші документи до неї передано на пошту. Датою передачі скарги на пошту вважається дата отримання відділенням поштового зв`язку від платника єдиного внеску поштового відправлення зі скаргою, яка зазначена відділенням поштового зв`язку на конверті або в повідомленні про вручення поштового відправлення (пункт 1 розділу ІІІ Порядку).

Відповідно до пункту 4 розділу ІІІ Порядку, якщо платник єдиного внеску до скарги не додав копій документів, зазначених у пункті 4 розділу II цього Порядку, ДФС витребовує копії зазначених документів від відповідного головного управління ДФС в області, місті Києві, яким розглянуто первинну скаргу. У скарзі платник єдиного внеску зазначає про подання чи неподання позовної заяви до суду про визнання недійсною вимоги або рішення контролюючого органу про нарахування пені та накладення штрафу. У випадках, передбачених статтею 8 Закону України «Про звернення громадян», ДФС залишає скаргу без розгляду, про що виноситься рішення про залишення скарги без розгляду з відповідними обґрунтуваннями та робиться відмітка в журналі реєстрації скарг.

Згідно із рішення ДФС України про результати розгляду скарги від 20.04.2018 №5726/Б/99-99-11-02-02-25, вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 28.12.2017 №Ф-, рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 28.12.2017 № ГУ ДФС у Кіровоградській області отримано скаржником 30.12.2017, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення. Скарги до Державної фіскальної служби України передано на пошту 20.03.2018 та 24.03.2018, що підтверджується відбитками штампів поштового відділення на конвертах, тобто з порушенням законодавчо встановленого 10-денного строку для їх подання. Наведене слугувало для відповідача-1 підставою для висновку, що скарги ФОП ОСОБА_1 не підлягають розгляду ДФС, а тому залишені без розгляду скарги.

Так, відповідно пункту 56.1 статті 56 Податкового кодексу України, рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Положеннями пункту 56.2 статті 56 Податкового кодексу України передбачено, що у разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення.

Відповідно до пункту 56.3 статті 56 Податкового кодексу України скарга подається до контролюючого органу вищого рівня у письмовій формі (за потреби - з належним чином засвідченими копіями документів, розрахунками та доказами, які платник податків вважає за потрібне надати з урахуванням вимог пункту 44.6 статті 44 цього Кодексу) протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується. Скарги на рішення державних податкових інспекцій подаються до контролюючих органів в Автономній Республіці Крим, містах Києві та Севастополі, областях, міжрегіональних територіальних органів. Скарги на рішення контролюючих органів в Автономній Республіці Крим, містах Києві та Севастополі, областях, міжрегіональних територіальних органів та митниць подаються до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Пунктом 56.8 статті 56 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що контролюючий орган, який розглядає скаргу платника податків, зобов`язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його протягом 20 календарних днів, наступних за днем отримання скарги, на адресу платника податків поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку.

Відповідно до пункту 1 розділу VIII Порядку оформлення і подання скарг платниками податків та їх розгляду контролюючими органами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 21.10.2015 №916 (далі - Порядок №916; у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), за результатами проведення процедури адміністративного оскарження контролюючим органом приймається рішення. Рішення оформляються на бланку контролюючого органу, який розглянув скаргу.

Пунктом 1 розділу IX вказаного Порядку №916 встановлено, що контролюючий орган у разі розгляду скарги перевіряє правомірність та обґрунтованість рішення, що оскаржується, та приймає рішення про результати розгляду скарги.

Пунктом 2 розділу IX цього ж Порядку №916 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що за результатами розгляду скарги контролюючий орган приймає одне з таких рішень: 1) повністю задовольняє скаргу платника податків та скасовує рішення контролюючого органу, яке оскаржується; 2) частково задовольняє скаргу платника податків та в окремій частині скасовує рішення контролюючого органу, яке оскаржується; 3) залишає скаргу без задоволення, а рішення контролюючого органу, яке оскаржується, без змін; 4) зменшує (збільшує) суму грошового зобов`язання.

Відповідно до пункту 3 розділу IX зазначеного Порядку №916 рішення про результати розгляду скарги складається із вступної, описової, мотивувальної і резолютивної частин: 1) у вступній частині рішення зазначаються: найменування платника податків - юридичної особи або прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податків; дата отримання скарги (дата і номер визначаються за даними реєстраційної картки або журналу реєстрації вхідної кореспонденції); 2) описова частина рішення має містити: дату і номер рішення контролюючого органу, яке було оскаржено платником податків; вимоги, зазначені у скарзі платника податків, та стислий зміст його позиції; стислий виклад обставин, встановлених перевіркою, та докази, на яких ґрунтуються висновки контролюючого органу; 3) у мотивувальній частині рішення вказуються: результати дослідження матеріалів скарги та обставини, з урахуванням яких приймається рішення; мотиви, з яких відхиляються вимоги чи заперечення платника податків, або мотиви, з яких висновки контролюючого органу, викладені в оскаржуваному рішенні, скасовуються повністю чи частково; посилання на норми Податкового кодексу України та інші нормативно-правові акти, якими обґрунтовано рішення про результати розгляду скарги; 4) у резолютивній частині рішення зазначається висновок про повне чи часткове задоволення скарги або про залишення скарги без задоволення. У рішенні про результати розгляду скарги також зазначається про право особи, яка подала скаргу, у разі її незгоди з прийнятим рішенням оскаржити таке рішення до контролюючого органу вищого рівня у строки, визначені законодавством, або в судовому порядку.

Положеннями пункту 5 Порядку №916 визначено, що рішення за результатами розгляду скарги платника податків приймає керівник контролюючого органу (заступник керівника). Оригінал рішення після зазначення реєстраційного номера вихідної кореспонденції надсилається (надається) платнику податків. Рішення вважається надісланим (наданим) юридичній особі - платнику податків, якщо його вручено посадовій особі або уповноваженій особі такої юридичної особи - платника податків під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення на адресу, зазначену у скарзі як адреса, на яку необхідно надіслати рішення за результатами розгляду скарги, а у разі незазначення такої адреси в скарзі - на податкову адресу платника податків. Рішення вважається надісланим (наданим) фізичній особі - платнику податків, якщо його вручено особисто фізичній особі або її законному представнику під розписку чи надіслано листом з повідомленням про вручення на адресу, зазначену у скарзі як адреса, на яку необхідно надіслати рішення за результатами розгляду скарги, а у разі незазначення такої адреси в скарзі - на податкову адресу платника податків.

Разом з тим, відповідно пункту 5 розділу ІІІ Порядку №916, строки подання скарги на рішення контролюючих органів можуть бути продовжені за правилами і на підставах, визначених пунктом 102.6 статті 102 глави 9 розділу II Податкового кодексу України.

Згідно пункту 4 розділу VIII Порядку №916 контролюючий орган залишає скаргу без розгляду повністю або частково у разі, якщо: скаргу не підписано особою, яка подала скаргу, чи її представником або до скарги не додано належним чином оформлених та завірених документів, які підтверджують повноваження представника на її підписання; скаргу подано з пропуском строку, крім випадків, передбачених пунктом 5 розділу ІІІ цього Порядку; скарга надійшла до контролюючого органу, який не уповноважений її розглядати; до прийняття рішення по скарзі від платника податків, який її подав, надійшла заява про її відкликання (відмову від скарги) повністю чи частково; платник податків оскаржив до суду рішення контролюючого органу; платником податків до контролюючого органу раніше було подано скаргу з цього самого питання. Про залишення скарги без розгляду контролюючий орган повідомляє платника податків у письмовій формі із зазначенням причин повернення.

Судом встановлено, що позивачем не було порушено питання про поновлення відповідного строку.

Отже, ДФС України, приймаючи рішення за результатами розгляду скарг позивача, досліджували доводи, наведені скаржником, та керувалась нормами чинного податкового законодавства України.

З огляду на що суд дійшов висновку, що рішення ДФС України прийняте у межах законодавчо наданих повноважень та у відповідності до приписів чинного законодавства, відтак відсутні правові підстави для його скасування.

Щодо позовної вимоги про скасування рішення про застосування штрафних санкцій за несплату Єдиного соціального внеску від 28.12 2017 №, суд звертає увагу на таке.

Відповідно до пунктів 177.1, 177.2 статті 177 Податкового кодексу України доходи фізичних осіб-підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу. Об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи-підприємця.

Перевіркою зроблено висновок, що ФОП ОСОБА_1 документально не підтверджено використання майна у підприємницькій діяльності, відсутні факти оплати за використане майно та використання найманих працівників для експлуатації техніки та обслуговування території виробничої бази, яка зазначена у первинних документах.

Разом з тим, як зазначено у рішенні ДФС України про результати розгляду скарги №3648/Б/99-99-11-62-01-14 від 15.03.2018, встановлено, що ФОП ОСОБА_1 до скарги додані додаткові документи, що свідчать про використання у своїй господарській діяльності орендованих автотраспортних засобів та іншого обладнання, для роботи якого по технічним характеристикам використовується пальне. Таким чином перевіркою не в повному обсязі досліджено фактично понесені платником витрати в частині витрат, що пов`язані з експлуатацією майна, що використовується в господарській діяльності.

Суд зазначає, що правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку регулюються Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон №2464).

Відповідно до пунктів 3, 8 статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 2464-17), обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Розмір єдиного внеску для кожної категорії платників, визначених цим Законом, та пропорції його розподілу за видами загальнообов`язкового державного соціального страхування встановлюються з урахуванням того, що вони повинні забезпечувати застрахованим особам страхові виплати і соціальні послуги, передбачені законодавством про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; фінансування заходів, спрямованих на профілактику страхових випадків; створення резерву коштів для забезпечення страхових виплат та надання соціальних послуг застрахованим особам; покриття адміністративних витрат із забезпечення функціонування системи загальнообов`язкового державного соціального страхування (частина перша статті 8 Закону № 2464-17).

Згідно частини п`ята статті 8 Закону № 2464-17 єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

У разі якщо база нарахування єдиного внеску не перевищує розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід, сума єдиного внеску розраховується як добуток розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід (прибуток), та ставки єдиного внеску.

Відповідно до частини восьмої статті 9 Закону № 2464-17 платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Частина перша статті 20 Закону № 2464-17 передбачено, реєстр застрахованих осіб - автоматизований банк відомостей, створений для ведення єдиного обліку фізичних осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню відповідно до закону. Реєстр застрахованих осіб складається з електронних облікових карток застрахованих осіб, до яких включаються відомості про застрахованих осіб, інформація про набуття прав на одержання страхових виплат за всіма видами загальнообов`язкового державного соціального страхування та інформація про виплати за всіма видами загальнообов`язкового державного соціального страхування. Реєстр застрахованих осіб формує та веде Пенсійний фонд, користувачами цього реєстру є податкові органи та фонди загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до частини перша, друга, третя, четверта статті 25 Закону № 2464-17 рішення, прийняті органами доходів і зборів та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов`язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами.

Положення цієї статті поширюються лише на тих платників, які відповідно до цього Закону зобов`язані нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

У разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.

Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Згідно пункту 3 частини одинадцятої статті 25 Закону № 2464-17 за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.

Рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 28.12.2017 №, яким донараховано 85297,46 грн єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, на підставі пункту 3 частини одинадцятої статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» застосовано до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 штрафні санкції у розмірі 17019,87 грн, винесено на підставі акта перевірки №454/11-28-13-03/ НОМЕР_1 від 21.11.2017 з врахуванням акта №592/11-28-13-03/ НОМЕР_1 від 19.12.2017.

Як свідчать матеріали справи, постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26.07.2018 у справі № П/811/250/18 рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05.04.2018 скасовано та прийнято нову постанову, якою частково задоволено позов ФОП ОСОБА_1 ; визнано протиправними дії Головного управління ДФС у Кіровоградській області щодо проведення документальної позапланової перевірки ФОП ОСОБА_1 , на підставі наказу від 04.12.2017 за №1631 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 » з питань, що не були предметом оскарження. У задоволені позову в іншій частині відмовлено.

Разом з тим, згідно матеріалів справи, на підставі наказу від 04.12.2017 за №1631 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 » проведено повторну перевірку, за результатами якої складено акт від 19.12.2017 №5726/Б/99-99-11-02-02-25.

Отже, рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 28.12.2017 винесено з врахуванням акта від 19.12.2017 №592/11-28-13-03/ НОМЕР_1 , який складений за результатами проведеної перевірки на підстав наказу від 04.12.2017 за №1631 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 » є протиправним, оскільки дії щодо проведення документальної позапланової перевірки ФОП ОСОБА_1 визнані в судовому порядку протиправними.

Крім того, відповідачем не було надано доказів наявності боргу зі сплати єдиного соціально внеску станом на дату винесення рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

Також, позивачем надано лист ДФС України №13511/Б/99-99-11-04-04-14 від 05.09.2018, в якому зазначено, що станом на 03.08.2018 заборгованість по сплаті єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування відсутня, а податкові вимоги погашені.

Враховуючи наведене в сукупності та виходячи із встановлених судом обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

На підставі вище викладеного, керуючись статтями 2, 5-11, 72-77, 139, 143, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд України, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДФС у Кіровоградській області про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 28.12.2017.

3. В іншій частині позовних вимог - відмовити.

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 704,80 грн (сімсот чотири гривні 80 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Кіровоградській області (25006, Кіровоградська обл., місто Кропивницький, вулиця Велика Перспективна, будинок 55; ).

Рішення набирає законної сили у порядку, встановленому в статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку, визначеному статтями 293, 296, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 частини першої Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції згідно з Законом України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з моменту складення повного тексту.

Суддя: Н.А. Добрівська