Справа № 200/10899/21
Суддя: Тарасенко І.М.
Дата ухвалення: 2021-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2021 р. Справа№200/10899/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Тарасенка І.М., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Великоновосілківського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про звільнення майна з під арешту,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Великоновосілківського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (далі - відповідач) про звільнення майна з під арешту. Позивач просить суд: звільнити з під арешту - скасувати арешт всього майна ОСОБА_1 застосований постановою про арешт майна боржника у виконавчому провадженні № 39506634 державного виконавця Великоновосілківського РВ ДВС від 14.02.2017 року та скасувати (виключити) в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна обтяження: номер запису про обтяження: 19011404 (спеціальний розділ); дата і час державної реєстрації: 14.02.2017 року 16:30:38; Державний реєстратор: Пуценко Сергій Борисович, Великоновосілківський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області; підстави для державної реєстрації: постанова про арешт майна боржника серія та номер ВП № 39506634, виданий 14.02.2017 року, видавник: державний виконавець Великоновосілківського районного ВДВС ГТУЮ в Донецькій області Пуценко С.Б.; підстави внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 33855517 від 14.02.2017 року 16:38:29, Пуценко Сергій Борисович, Великоновосілківський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, Донецька область; вид обтяження: арешт нерухомого майна; відомості про суб`єктів обтяження: ОСОБА_1 , обтяжував: Великоновосілківський районний ВДВС ГТУЮ в Донецькій області, , країна реєстрації: Україна, Донецька область, Великоновосілківський район, смт. Велика Новосілка, вул. Центральна, 64; опис предмета обтяження: все нерухоме майно, яке належить боржнику: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що постановою державного виконавця Великоновосілківського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області накладено арешт на майно, що належить ОСОБА_1 . На день прийняття постанови у позивача не було будь-якого рухомого чи не рухомого майна. 16 квітня 2020 року ОСОБА_1 набув право на земельну ділянку, кадастровий номер :01:003:1374, площею 2га. На теперішній час позивач позбавлений можливості вільно розпоряджатися своєю власною земельною ділянкою, оскільки до державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна внесено інформацію про державну реєстрацію обтяжень, а саме номер запису про обтяження: 19011404, на підставі постанови про арешт майна боржника від 14.02.2017 року № 39506634.

Отже, позивач вважає такі дії відповідача протиправними, оскільки на час винесення вироку він не мав будь-якого майна, а право власності на земельну ділянку позивач набув лише у 2020 році, а тому на думку ОСОБА_1 відсутні підстави для подальшого обмеження його у розпорядженні власного майна.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 31 серпня 2021 року відкрито провадження у справі.

Позивач та представник відповідача до судового засідання не з`явились, про місце, дату та час розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідач не скористався своїм правом та не надав суду відзив на позовну заяву.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 175 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

У зв`язку з чим суд приходить висновку про необхідність вирішення спору за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка у судове засідання будь - якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо не має перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Таким чином, на підставі ст. 205 КАС України судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, що підтверджується паспортом № НОМЕР_2 .

Вироком Волноваського районного суду Донецької області від 09 грудня 2011 року, ОСОБА_1 визнано винним за ч. 3 ст. 187 Кримінального кодексу України та призначено покарання у вигляді 7 років і 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке належало йому на праві власності, з відбуванням покарання в кримінально - виконавчій установі закритого типу.

Постановою головного державного виконавця відділу ДВС Великоновосілківського РУЮ від 03.10.2012 року на підставі виконавчого листа № 1-272/11 виданого 20.08.2012 року на виконання вироку Волноваського районного суду Донецької області від 09 грудня 2011 року відкрито виконавче провадження № 39506634.

Постановою державного виконавця Великоновосілківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 14.02.2017 року ВП № 39506634 накладено арешт на майно, що належить боржнику - ОСОБА_1 .

Згідно листа міськрайонного управління у Великоновосілківському районі та м. Донецьку Головного управління Держгеокадастру Донецької області № 8-6-0.181-247/112-17 від 03.03.2017 року, станом на 01.01.2013 року згідно з другими примірниками державних актів на право власності на земельні ділянки, які зберігаються в управлінні, позивач - ОСОБА_1 на території Великоновосілківського району не мав земельної ділянки.

Крім того, ОСОБА_1 станом на 01.01.2013 року взагалі не мав ні якого майна.

Постановою державного виконавця Великоновосілківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 27.02.2018 року ВП № 39506634, виконавчий документ було повернуто стягувачу, оскільки в ході виконавчих дій майна боржника - ОСОБА_1 , на яке може бути звернено стягнення за виконавчим листом, не було виявлено.

16 квітня 2020 року ОСОБА_1 набув право власності на земельну ділянку кадастровий номер :01:003:1374, площею 2 га, на яку відповідачем було накладено арешт в рамках виконання вироку суду у кримінальній справі 1-272/11.

27 липня 2021 року позивач звернувся до Великоновосілківського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) із листом, в якому просив негайно зняти обтяження, у вигляді арешту, який накладений на підставі постанови про арешт майна боржника ВП 39506634, виданий 14.02.2017 року.

Листом Великоновосілківського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 06.08.2021 року № 4-664/13/9112/21177, позивачу було повідомлено про те, що на теперішній час відсутня підстава у державного виконавця для зняття арешту з його майна.

Отже, спірним питання даної справи є правомірність дій державного виконавця Великоновосілківського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) щодо не зняття арешту зі всього майна ОСОБА_1 при поверненні виконавчого листа на адресу суду, який його видав.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, проаналізувавши нормативно-правові акти, до сфери регулювання яких відносяться спірні правовідносини, при вирішенні спірних правовідносин суд виходив з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 02.06.2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до статті 1 Закону України від 02.06.2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

При цьому, згідно з п. 6, 7 ч. 3 ст. 18 Закону № 1404-VIII, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, серед іншого, накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Згідно з частиною 2 статті 52 Кримінального кодексу України (далі КК України) додатковим покараннями є, зокрема, конфіскація майна.

Покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого (частина перша статті 59 КК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 56 Закону № 1404-VIII, арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Згідно з приписами статті 48 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Слід зазначити, що відповідачем не надано будь - яких доказів щодо звернення стягнення на кошти боржника у національній та іноземних валютах, інших цінностей, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Крім того, конфіскації підлягає майно, що є у власності засудженого. Спори, пов`язані з конфіскацією майна, вирішуються в порядку, встановленому законом (частини перша, третя статті 49 КВК України).

Частиною 5 статті 242 КАС України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 року по справі № 383/493/18 (провадження №14-237цс19) питання про скасування арешту, накладеного на майно в порядку виконання вироку в частині конфіскації майна може бути вирішене в порядку адміністративного судочинства шляхом звернення до адміністративного суду з позовною заявою щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби якщо порушено його права, свободи чи інтереси.

Таким чином даний адміністративний позов підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства України.

Судом встановлено, що постановою державного виконавця Великоновосілківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 27.02.2018 року ВП № 39506634, виконавчий документ було повернуто стягувачу, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII , оскільки у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення за виконавчим листом.

Разом з тим, відповідачем не надано доказів існування на момент звернення з даним позовом до суду незавершених виконавчих проваджень, у межах яких позивач виступає боржником та на майно яке накладено арешт, в тому числі й за виконавчим листом № 1-272/11, виданим 20.08.2012 року Волноваським районним судом Донецької області про конфіскацію майна, та не підтверджено належними доказами правомірності існування іншого виконавчого провадження за вищевказаним виконавчим документом.

Згідно ч.1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII встановлено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Таким чином, державний виконавець при поверненні виконавчого документу до Волноваського районного суду Донецької області, був зобов`язаний зняти арешт з майна боржника - ОСОБА_1 та виключити відомості про боржника з Єдиного реєстру боржників.

Відповідно до вимог статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним.

Згідно з частиною 1 статті 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Згідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні лише у випадках і в порядку встановлених законом.

Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

У зв`язку із тим, що постановою державного виконавця виконавчий лист № 1-272/11 виданий 20.08.2012 року Волноваським районним судом було повернуто на адресу суду, який його видав, то відсутні підстави для подальшого обмеження ОСОБА_1 у розпорядженні своїм майном, зокрема, земельною ділянкою за кадастровим номером :01:003:1374.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 2 статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зі змісту вказаної норми, можна зробити висновок, що при розгляді справи суд обмежений предметом та обсягом заявлених позовних вимог та не може застосовувати інший спосіб захисту ніж той, що зазначив позивач у позовній заяві. Водночас, суд може вийти за межі правового обґрунтування, зазначеного у позовній заяві, якщо вбачає порушення інших приписів ніж ті, про які йдеться у позовній заяві.

Вихід за межі позовних вимог можливий у справах за позовами до суб`єктів владних повноважень, при цьому вихід за межі позовних вимог повинен бути пов`язаний із захистом саме тих прав, щодо яких подана позовна вимога.

Отже, вирішуючи даний спір та приймаючи рішення в зазначеній справі, суд визнає протиправною бездіяльність державного виконавця Великоновосілківського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) щодо невчинення дій по зняттю арешту з нерухомого майна, застосований на підставі виконавчого листа Волноваського районного суду Донецької області № 1-272/11 від 20.08.2012 року, номер запису обтяження 19011404.

Згідно ч. 1 ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи, що відповідачем не доведено належними доказами правомірності існування арешту, накладеного на нерухоме майно позивача, суд доходить до висновку про наявність протиправної бездіяльності відповідача щодо невчинення дій по зняттю арешту з нерухомого майна позивача, яке належить йому на праві власності, а також вважає ,що належним способом захисту прав позивача буде саме зобов`язання відповідача вчинити дії щодо зняття такого арешту.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 908 грн. (квитанція № 57699446 від 19.08.2021 року).

Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з бюджетних асигнувань відповідача на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 908 грн.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, Законом України «Про виконавче провадження», ст. ст. 2-15, 31-32, 72-80, 160-161, 168, 171, 241-246, 250-251, 257-263, 293, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Великоновосілківського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (місцезнаходження: 85500, Донецька область, смт. Велика Новосілка, вул. Центральна, ) про звільнення майна з під арешту - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність державного виконавця Великоновосілківського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) щодо невчинення дій по зняттю арешту з нерухомого майна, зокрема, земельної ділянки кадастровий номер :01:003:1374, площею 2 га, накладеного Великоновосілківського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) на підставі виконавчого листа Волноваського районного суду Донецької області № 1-272/11 від 20.08.2012 року, номер запису обтяження 19011404.

Зняти арешт з всього майна ОСОБА_1 застосований постановою про арешт майна боржника у виконавчому провадженні № 39506634 державного виконавця Великоновосілківського РВ ДВС від 14.02.2017 року та скасувати (виключити) в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна обтяження: номер запису про обтяження: 19011404 (спеціальний розділ); дата і час державної реєстрації: 14.02.2017 року 16:30:38; Державний реєстратор: Пуценко Сергій Борисович, Великоновосілківський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області; підстави для державної реєстрації: постанова про арешт майна боржника серія та номер ВП № 39506634, виданий 14.02.2017 року, видавник: державний виконавець Великоновосілківського районного ВДВС ГТУЮ в Донецькій області Пуценко С.Б.; підстави внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 33855517 від 14.02.2017 року 16:38:29, Пуценко Сергій Борисович, Великоновосілківський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, Донецька область; вид обтяження: арешт нерухомого майна; відомості про суб`єктів обтяження: ОСОБА_1 , обтяжував: Великоновосілківський районний ВДВС ГТУЮ в Донецькій області, , країна реєстрації: Україна, Донецька область, Великоновосілківський район, смт. Велика Новосілка, вул. Центральна, 64; опис предмета обтяження: все нерухоме майно, яке належить боржнику: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації АДРЕСА_1 .

Стягнути з бюджетних асигнувань Великоновосілківського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (місцезнаходження: 85500, Донецька область, смт. Велика Новосілка, вул. Центральна, ) на користь ОСОБА_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.М. Тарасенко