Справа № 160/10162/21
Суддя: Тулянцева Інна Василівна
Дата ухвалення: 2021-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА
02 вересня 2021 року Справа № 160/10162/21

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Тулянцева І.В., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

23 червня 2021 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду засобами поштового зв`язку надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації, в якій позивач просить:

- визнати протиправними дії Департаменту соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації щодо виплати позивачу суми разової грошової допомоги за 2020 рік, яка виплачується щорічно до 5 травня учасникам бойових дій, в розмірі меншому, ніж п`ять мінімальних пенсій за віком;

- зобов`язати Департамент соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації здійснити перерахунок та виплатити позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком з урахуванням фактично виплаченої суми.

Ухвалою суду від 09.07.2021 року позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом п`яти днів з дня отримання ухвали суду шляхом подання до суду уточненої позовної заяви (відповідно до кількості учасників справи), в якій необхідно визначити належного відповідача (відповідачів) у справі та привести прохальну частину позову у відповідність до вимог п.4 ст.5 ст.160 КАС України; всіх наявних у позивача доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (в т.ч. копію звернення до відповідача (відповідачів) із заявою про виплату грошової допомоги за 2020 рік у повному обсязі - 8 190,00 грн.).

Так, на виконання вимог зазначеної ухвали 27.07.2021 року на адресу суду засобами поштового зв`язку надійшла уточнена позовна заява (відповідно до кількості учасників справи).

Перевіривши матеріали позовної заяви та уточненої позовної заяви на предмет дотримання вимог встановлених ст.160, 161, 171 КАС України, судом встановлено, що позовна заява ОСОБА_1 не відповідає вимогам ч.6 ст.161 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою суду від 02.08.2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня отримання ухвали суду шляхом подання до суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з зазначенням підстав для його поновлення та доказів поважності причин його пропуску.

Так, на виконання вимог зазначеної ухвали 26.08.2021 року на адресу суду засобами електронного зв`язку надійшла від позивача заява про поновлення строку звернення до адміністративного суду. Заява обґрунтована тим, що на протязі весни 2021 року, позивач вивчаючи різні матеріали щодо виплат учасникам бойових дій щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, що передбачені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року №3551-XII, які відкрито публікуються в мережі інтернет, зрозумів, що у 2020 році Департаментом соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації виплачено позивачу неправильну суму разової грошової допомоги. Так, Департаментом соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації було перераховано на рахунок, військової частини НОМЕР_1 (на той час проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 ) та в липні 2020 року виплачено позивачу щорічну разову грошову допомогу до 5 травня як учаснику бойових дій за 2020 рік в розмірі 1390 гривень. Після цього позивач звернувся до КЗ «Центр здійснення соціальних виплат та надання інформаційно-консультативної допомоги з питань соціального захисту населення» Дніпропетровської обласної ради (вх. номер реєстрації відсутній), Урядової гарячої лінії Дніпропетровського обласного контактного центру (вх. №ТА-1451172 від 08.10.2020) та Департаменту соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації (вх. №Т405 від 26.10.2020), які запевнили його, що в серпні 2020 року йому виплатили грошову допомогу в сумі 1390 гривень відповідно чинного законодавства України. Позивач вважаючи, що органи державної влади діють добросовісно і не можуть порушувати його прав, адже саме органи державної влади зобов`язані забезпечувати дотримання прав громадян у сфері соціального захисту не заявляв про виплату правильно нарахованої грошової компенсацій до 5 травня. Проте, замислюючись над правомірністю неправильного нарахування та виплати грошової допомоги, повідомляє, що у нього не було можливості звернутися до суду за оскарженням неправильної виплати йому грошової допомоги, тому що в той час приймав безпосередню участь в ООС. Після виходу із складу ООС, не міг звернутися до суду у зв`язку з тим, що батальйон, у якому він проходив службу, вивели на обсервацію відповідно заходів протидії розповсюдженню COVID-19. Далі, він був зайнятий переводом по службі в іншу військову частину (інше місто). Потім я захворів коронавірусною інфекцією, перебував на стаціонарному лікуванні в госпіталі, проходив реабілітацію, в цей час в країні з 08.01 по 24.01.2021 року рішенням Уряду був введений локдаун, а з 24.02.2021 - адаптивний карантин, який продовжує діяти і тепер. Отже, з огляду на викладене позивач вважає, що строк звернення до адміністративного суду пропущено з поважних причин, який з урахуванням усіх наданих ним доводів та доказів, може бути визнаним судом поважним.

Досліджуючи поважність вказаних причин пропуску позивачем строку на звернення до суду, суд зазначає наступне.

Поважними причинами пропуску строку звернення до суду відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій, в тому числі звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 10 жовтня 2019 року по справі №140/721/19 та від 24 лютого 2021 року по справі №540/2097/18.

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа Стаббігс на інші проти Великобританії, справа Девеєр проти Бельгії).

Європейський Суд з прав людини в ухвалі від 30.08.2006 (справа "Каменівська проти України") також вказав, що право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.

Щодо звернення позивача до Департаменту соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації, враховуючи наданим останнім листа-відповіді від 21.10.2020 року №Т-384 про порядок та розмір нарахувань щорічної разової грошової допомоги, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч.4 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Проте жодним з нормативно-правових актів не передбачено ні можливості, ні обов`язку досудового порядку вирішення спору щодо перерахунку та виплати суми щорічної грошової допомоги до 05 травня.

Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних спорів Касаційного адміністративного суду у постанові від 31.03.2021 (справа №240/12017/19) виклав правову позицію, згідно якої отримання позивачем листа відповідача у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду. Триваюча пасивна поведінка особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Тому, факт звернення до відповідача не визнається досудовим порядком вирішення спору, що може створити об`єктивні передумови для визнання поважними причини пропуску строку звернення до суду з цим позовом та стати належною підставою для поновлення пропущеного процесуального строку для звернення до суду.

Верховний Суд у постанові від 19 січня 2021 року по справі № 300/1411/19 зазначив, що у випадку пропуску строку звернення до суду підставами для визнання поважними причин такого пропуску є лише наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Також, суд враховує, що Верховний Суд у постанові від 24 лютого 2021 року по справі №540/2097/18 виклав правову позицію, що юридична необізнаність не може визнаватися тією непереборною обставиною, явищем чи фактором, що завадили позивачу з дотриманням установлених законом строків звернутися до суду з позовом.

Щодо перерахунку суми одноразової грошової допомоги у розмірі 1390,00 грн. на особистий картковий рахунок позивача, відкритий у АТ КБ ПРИВАТБАНК 18.08.2020 року, суд зазначає наступне.

Статтею 17-1 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту передбачено, що щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12-16 цього Закону, здійснюють органи праці та соціального захисту населення через відділення зв`язку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання.

Суд зазначає, що позивач, отримавши 18.08.2020 року вказану суму коштів, не був позбавлений можливості своєчасно звернутися до суду з позовною вимогою про визнання протиправними дій щодо не нарахування щорічної разової допомоги в необхідному розмірі на підставі Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, оскільки 30 вересня відповідного року - це встановлений законом кінцевий строк, до якого могла бути здійснена виплата вказаної допомоги, і до якого позивач міг очікувати на отримання більшої суми, ніж та, яка була йому нарахована, проте, із вимогами про протиправність дій відповідача щодо виплати разової грошової допомоги за 2020 рік позивач звернувся до суду лише червні 2021 року, тобто із пропуском шестимісячного строку, передбаченого статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України, що свідчить про пасивну поведінку особи.

Суд звертає увагу позивача на те, що незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Таким чином, зміст доводів позивача не свідчить про те, що він не мав об`єктивної можливості звернутися до суду за захистом своїх прав у строк, встановлений КАС України. Вказані позивачем підстави для поновлення строку звернення до суду визнаються неповажними, а тому заява про поновлення строку звернення до суду задоволенню не підлягає.

Суд зазначає, що чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. Для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного та необмеженого поновлення судами пропущеного строку.

Статтею 123 Кодексу адміністративного судочинства України визначено наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду.

Так, частиною першою зазначеної статті передбачено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

У відповідності до частини другої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до п.9 ч.4 ст.169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу. При цьому, як вже зазначалося вище, відповідно до частини другої статті 123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Таким чином, оскільки наведені у заяві про поновлення строку звернення до суду обставини пропуску строку звернення до суду визнані неповажними, інших підстав для поновлення строку судом не встановлено, тому дана позовна заява підлягає поверненню.

При цьому, суд зазначає, що частиною восьмою статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду у порядку, встановленому законом.

Керуючись ст.ст. 123, 169, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви позивача про поновлення строку звернення до адміністративного суду - відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - повернути позивачеві.

Копію ухвали разом із позовною заявою та доданими до неї матеріалами, направити позивачу.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена у порядку та в строки, встановлені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.В. Тулянцева