Справа № 620/2515/19
Суддя: Соломко І.І.
Дата ухвалення: 2021-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2021 року Чернігів Справа № 620/2515/19

Чернігівський окружний адміністративний суд:

під головуванням судді Соломко І.І.,

за участю секретаря Пархомчука Д.А.,

представника позивача Михайлюка С.І.,

представника відповідача Бисикало Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом Акціонерного товариства "Облтеплокомуненерго" до Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області відокремлений підрозділ Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень від 19.04.2019 № , №, №, №,

У С Т А Н О В И В:

У провадженні Чернігівського окружного адміністративного суду перебуває справа за позовом Акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» (далі також АТ «Облтеплокомуненерго», позивач) до Головного управління Державної податкової служби України у Чернігівській області, відокремлений підрозділ Державної податкової служби України (далі також ГУ ДПС, відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 19.04.2019 № , №, №, №.

Позовні вимоги мотивовані тим, що стаття 120-1 Податкового кодексу України не визначає складу податкового правопорушення та не встановлює відповідальності за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, адже порушення граничного строку сплати та затримка реєстрації податкових накладних не є тотожним. Наполягає на тому, що реєстрацію податкової накладної Податковим кодексом України визначено як право платника, а здійснення такої реєстрації не є компетенцією платника податків, який не є суб`єктом правопорушення, передбаченого пунктом 120-1.1 статті 120 Податкового кодексу України. Тому стверджує про суперечливість норм Податкового кодексу України щодо прав та обов`язків платника податків зареєструвати податкову накладну та зазначає про доречність застосування правил, за якими рішення слід приймати на користь платника. Акцентує на тому, що загальна сума податку за спірними податковими накладними перевищувала відповідну суму, обчислену згідно з пунктом 200-1.3 статті 201-1 Податкового кодексу України, на що вказують дані системи електронного адміністрування податку на додану вартість, що позбавило права на реєстрацію податкових накладних/розрахунків коригування у встановленому порядку і, відповідно, виключає вину з боку позивача.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 20.11.2019 позовні вимоги задоволено повністю.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 03.03.2020 рішення Чернігівського адміністративного суду від 20.11.2019 скасовано, у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 01.04.2021 рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 20.11.2019 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 03.03.2020 скасовано, справа направлена на новий розгляд до Чернігівського окружного адміністративного суду.

Верховний Суд у вказаній постанові зазначив, що при новому розгляді справи необхідно з`ясувати, зокрема, причини ненадання отримувачу (покупцю) податкових накладних, внаслідок несвоєчасної реєстрації яких відповідачем були нараховані штрафні санкції, встановити вину платника щодо несвоєчасної реєстрації спірних податкових накладних, перевірити чи були сплачені визначені спірними податковими повідомленнями-рішеннями суми штрафів на дату набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві», з`ясувати позицію податкового органу щодо спірних актів індивідуальної дії, зокрема, встановити статус штрафних санкцій, застосованих цими рішеннями станом на час судового вирішення справи та з`ясувати чи було направлено АТ «Облтеплокомуненерго» нові податкові повідомлення-рішення у відповідності до положень пункту 73, підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України.

17.05.2021 ухвалою суду справу прийнято до провадження судді, розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження. Запропоновано учасникам надати суду пояснення щодо обставин справи з урахуванням висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 01.04.2021.

14.06.2021 представником позивача подані письмові пояснення, в яких зазначає, що вина є обов`язковим елементом складу податкового правопорушення, яка відповідно до положень Кодексу адміністративного судочинства України, має бути доведена відповідачем. Однак жодні докази на підтвердження вини позивача у спірних правовідносинах відсутні. Натомість платником податку було вчинено всі заходи для недопущення порушення законодавства при реєстрації у Єдиному реєстрі податкових накладних, що свідчить про відсутність вини з боку позивача, а відтак застосування до позивача штрафних санкцій за вказане порушення є необґрунтованим. Також зазначає, що штрафні санкції товариство не сплачувало.

24.06.2021 ухвалою суду, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, за клопотанням відповідача проведено заміну неналежного відповідача Головне управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області на належного Головне управління Державної податкової служби у Чернігівській області у Чернігівській області відокремлений підрозділ Державної податкової служби України.

09.08.2021 представником відповідача подані додаткові пояснення, в яких зазначає, що з метою дотримання вимог пункту 73 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, ГУ ДПС у Чернігівській області здійснено перерахунок розміру сум штрафних санкцій за податковими повідомленнями-рішеннями від 19.04.2019 № , № , № , № та сформовано нові податкові повідомлення-рішення форми «ПС» від 15.07.2021 № , , , та форми «Н» від 15.07.2021 № , , , , які направлені позивачу та отримані його представником 16.07.2021. Отже, на час розгляду справи спірні рішення є скасованими (відкликаними).

12.08.2021 ухвалою суду, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, закрито підготовче засідання та призначено розгляд справи по суті.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, та просив його задовольнити з доводів, викладених у позові та додаткових поясненнях.

Представник відповідача в судовому засідання просив відмовити у задоволенні позовних вимог з мотивів, викладених у відзиві та додаткових поясненнях.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

АТ «Облтеплокомуненерго» є юридичною особою, зареєстрованою у встановленому законом порядку, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 25.07.1995 внесено відповідний запис (а.с. 10-11 Т.1). Відомості, що товариство припинило діяльність відсутні.

АТ «Облтеплокомуненерго» АТ «Облтеплокомуненерго» з березня 2018 року по лютий 2019 року здійснювало реєстрацію податкових накладних.

На підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, пункту 41.1 статті 41, статті 75, в порядку статті 76, статті 102, статті 114 Податкового кодексу України, посадовою особою контролюючого органу проведено камеральну перевірку дотримання АТ «Облтеплокомуненерго» строків реєстрації податкових накладних та розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, за результатом якої складено акт від 27.03. 2019 №554/25-01-53-05-39.

У ході проведеної перевірки відповідачем встановлено порушення АТ «Облтеплокомуненерго» вимог пункту 201.10 статті 201 розділу V Податкового кодексу України в результаті порушення граничних строків реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, що слугувало підставою для застосування штрафних санкцій на підставі пункту 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України.

За висновками податкового органу, АТ «Облтеплокомуненерго» зареєстровано податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних на загальну суму податку на додану вартість 66,3 млн грн. з пропуском граничного строку такої реєстрації.

На підставі вказаного акта перевірки відповідачем винесено податкові повідомлення-рішення від 19 квітня 2019 року (з додатками): №, згідно з яким нараховано штрафні санкції на загальну суму 9349285,35 грн; №, згідно з яким нараховано штрафні санкції на загальну суму 6121510,16 грн; №, згідно з яким нараховано штрафні санкції на загальну суму 5770598,10 грн; №, згідно з яким нараховано штрафні санкції на загальну суму 705146,42 грн.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Податковий кодекс України (далі - ПК України) (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Пунктом 120-1.1 статті 120-1 ПК України встановлено, що порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу у визначених цією нормою розмірах.

Вказана норма викладена у редакції Закону України від 21 грудня 2016 року №1797-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» (надалі також - Закон №1797-VIII), яким були внесені зміни, зокрема, і до статті 120-1 ПК України.

Так, до 1 січня 2017 року за цією нормою штрафні санкції застосовувалися за порушення термінів реєстрації податкових накладних виключно тих, які підлягали наданню покупцям - платникам податку на додану вартість. Натомість, з набранням з 1 січня 2017 року чинності Законом №1797-VIII ця норма зазнала змін, зокрема, щодо сфери своєї дії та з 1 січня 2017 року передбачає, що штрафи не застосовуються виключно щодо «податкової накладної, що не видається одержувачеві (покупцеві), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: звільнених від оподаткування або оподатковуваних за нульовою ставкою».

Отже, внесені Законом №1797-VIII зміни запровадили виключні випадки звільнення від відповідальності за порушення граничних строків реєстрації податкових накладних, і такі виключення стосуються реєстрації двох видів податкових накладних: 1) яка не надається отримувачу (покупцю) та складена на постачання товарів/послуг для операцій, які звільнені від оподаткування; 2) яка не надається отримувачу (покупцю) та складена на постачання товарів/послуг для операцій, які оподатковуються за нульовою ставкою. Тобто для застосування виключень і звільнення від відповідальності обов`язковою умовою є звільнення операції від оподаткування або її оподаткування за нульовою ставкою.

З матеріалів справи суд встановив, що у період з березня 2018 року по лютий 2019 позивачем реєструвались в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні на загальну суму податку на додану вартість 66,3 млн грн.

Відповідно до пункту 201.10. статті 201 ПК України платник податку має право зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну та/або розрахунок коригування, складені починаючи з 1 липня 2015 року, в яких загальна сума податку не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу.

Якщо сума, визначена відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу, є меншою, ніж сума податку в податковій накладній та/або розрахунок коригування, які платник повинен зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних, то платник зобов`язаний перерахувати потрібну суму коштів із свого поточного рахунку на свій рахунок в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

Факт порушення термінів реєстрації спірних податкових накладних позивачем визнається, тому відповідно до положень частини першої статті 78 КАС України ці обставини не підлягають доказуванню. Однак звертає увагу суду, що несвоєчасна реєстрації відбулась з незалежних від нього причин, тобто за відсутністю його вини.

Відповідно до пункту 109.1 статті 109 ПК України податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Вищенаведені приписи дають підстави для висновку, що саме протиправні діяння (дії/бездіяльність) є обов`язковою умовою для визнання таких правопорушенням.

З системного аналізу наведених положень вбачається, що для вирішення питання про наявність/відсутність підстав для застосування до платника податку відповідальності за порушення строку реєстрації податкових накладних необхідно встановити причини, що зумовили допущення такого пропуску, та перевірити чи вчинив платник податку усі залежні від нього дії з метою належного виконання податкового обов`язку щодо своєчасної реєстрації таких документів.

За змістом частини четвертої статті 9 КАС України суд повинен: визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі позовних вимог та заперечень; з`ясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів, і вжити заходів для виявлення та витребування доказів.

Принцип всебічного, повного та об`єктивного дослідження доказів судом при розгляді адміністративної справи закріплений частиною першою статті 90 КАС України. Зазначений принцип передбачає, зокрема, всебічну перевірку доводів сторін, на які вони посилаються в підтвердження своїх позовних вимог чи заперечень на позов.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина друга статті 73 КАС України).

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими та електронними доказами; висновками експертів, показаннями свідків (стаття 72 КАС України). Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати з власної ініціативи (частина третя статті 77 КАС України).

Відповідно до частин першої і четвертої статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 74 КАС України встановлено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Так, з матеріалів справи видно, що у період січень 2018 - березень 2019 року до АТ «Облтеплокомуненерго» надійшли кошти в сумі 476889897,45 грн, що підтверджується довідкою про надходження коштів на поточний рахунок від 10.06.2021 № 1079 (т.2, а.с.192), при цьому товариством понесені витрати за природний газ, електроенергію, воду, заробітну плату, фінансування інвестпрограми в сумі ,32 грн (т. 2 а.с. 6). Сума податку в податкових накладних, які платник повинен зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних складає 66,3 млн грн.

Отже суд встановив, що оскільки сума на поточному рахунку позивача у спірний період була меншою, ніж сума податку в податковій накладній, які платник повинен зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних (66,3 млн грн), то у позивача дійсно не було об`єктивної можливості перерахувати потрібну суму коштів із поточного рахунку на рахунок в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

Разом з тим, посилання позивача в обґрунтування своєї позиції на наявність заборгованості бюджетів різних рівнів перед АТ «Облтеплокомуненерго» за спірний період на суму ,00 грн. (т. 2, а.с. 3), суд вважає недоведеними, оскільки жодних доказів на підтвердження звернення до суду з вимогами про стягнення заборгованості з боржників, тобто вчинення дій, спрямованих на забезпечення достатньої суми коштів на рахунку в системі електронного адміністрування податку на додану вартість, позивачем не надано.

Такий факт став наслідком незабезпечення умов для виконання позивачем свого податкового обов`язку.

Щодо штрафних санкцій, нарахованих за спірними рішеннями, суд зазначає таке.

23 травня 2020 року набули чинності положення Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві» від 16 січня 2020 року № 466-IX (надалі Закон № 466-ІХ).

Цим законодавчим актом доповнено підрозділ 2 розділу XX «Перехідні положення» ПК України пунктом 73.

Так, відповідно до змісту пункту 73 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» ПК України штрафи за порушення платниками податку на додану вартість граничного строку для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, за операціями, що звільняються від оподаткування податком на додану вартість, операціями, що оподатковуються податком на додану вартість за нульовою ставкою, операціями, що не передбачають надання податкової накладної отримувачу (покупцю), а також податкової накладної, складеної відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу у разі здійснення операцій, визначених підпунктами «а» - «г» пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної, податкової накладної, складеної відповідно до статті 199 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної, податкової накладної, складеної відповідно до абзацу одинадцятого пункту 201.4 статті 201 цього Кодексу, нараховані платникам податків протягом періоду з 1 січня 2017 року до 31 грудня 2019 року, грошові зобов`язання за якими неузгоджені (відповідні податкові повідомлення-рішення знаходяться в процедурі адміністративного або судового оскарження та грошові зобов`язання за ними не сплачено) станом на дату набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві», застосовуються в розмірі 2 відсотків обсягу постачання (без податку на додану вартість), але не більше 1020 гривень.

Штрафи, застосовані через відсутність реєстрації протягом граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних за операціями, що звільняються від оподаткування податком на додану вартість, операціями, що оподатковуються податком на додану вартість за нульовою ставкою, операціями, що не передбачають надання податкової накладної отримувачу (покупцю), а також податкової накладної, складеної відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу у разі здійснення операцій, визначених підпунктами «а» - «г» пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної, податкової накладної, складеної відповідно до статті 199 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної, податкової накладної, складеної відповідно до абзацу одинадцятого пункту 201.4 статті 201 цього Кодексу нараховані платникам податків протягом періоду з 1 січня 2017 року до 31 грудня 2019 року, грошові зобов`язання за якими неузгоджені (відповідні податкові повідомлення-рішення знаходяться в процедурі адміністративного або судового оскарження та грошові зобов`язання за ними не сплачено) станом на дату набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві», застосовуються в розмірі 5 відсотків обсягу постачання (без податку на додану вартість), але не більше 3400 гривень.

Пізніше, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо функціонування електронного кабінету та спрощення роботи фізичних осіб - підприємців» від 14 липня 2020 року №786-IX (надалі також - Закон №786-IX; який набрав чинності 8 серпня 2020 року) у підрозділі 2 у пункті 73 ПК України в абзацах першому і другому після слів та цифр «відповідно до абзацу одинадцятого пункту 201.4 статті 201 цього Кодексу» доповнено словами «та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної», а слова і цифри «до 31 грудня 2019 року» замінено словами «до дати набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві», строк сплати грошових зобов`язань за якими не настав або»; в абзаці першому цифри і слова « 2 відсотків обсягу постачання (без податку на додану вартість), але не більше 1020 гривень» замінено цифрами і словами « 1 відсотка обсягу постачання (без податку на додану вартість), але не більше 510 гривень»; в абзаці другому цифри і слова « 5 відсотків обсягу постачання (без податку на додану вартість), але не більше 3400 гривень» замінено цифрами і словами « 2,5 відсотка обсягу постачання (без податку на додану вартість), але не більше 1700 гривень».

Виходячи зі змістовного та синтаксичного аналізу побудови наведених вище норм права, можна зробити висновок, що таким чином законодавець мав на меті не лише уточнити й розширити перелік випадків, за яких платник податків звільняється від відповідальності, передбаченої пунктом 120-1.1 статті 120-1 ПК України, а й убезпечити платників податків від надмірного тягаря відповідальності, встановленого раніше чинними положеннями пункту 1201.2 статті 120 ПК України, у випадках та за умов, наведених у пункті 73 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» ПК України.

Тобто законодавець передбачив ретроспективну дію положень пункту 73, підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України в частині порядку застосування штрафів за порушення платниками податку на додану вартість порядку реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних протягом строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, за операціями, визначеними таким пунктом, яка проявляється в тому, що такі положення поширюють свою дію на всі штрафні санкції, нараховані платникам податків протягом періоду з 1 січня 2017 року до дати набрання чинності Законом №466-ІХ, у разі, якщо відповідні податкові повідомлення-рішення перебувають у процедурі адміністративного або судового оскарження (без обмеження інстанційності судового розгляду) та грошові зобов`язання за ними не сплачено станом на дату набрання чинності цим Законом.

При цьому відповідно до вказаних змін, контролюючий орган за місцем реєстрації платника податку здійснює перерахунок суми штрафу і надсилає (вручає) такому платнику нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним) без вчинення будь-яких додаткових дій з боку контролюючого органу, тобто в силу закону.

Отже, саме на контролюючий орган законодавцем покладено повноваження зі здійснення перерахунку штрафних санкцій.

Таке правозастосування узгоджується з правовою позицією, викладеною Верховним Судом в постанові від 11.01.2021 р. у справі № 480/3000/19, за якою право на зменшення та перерахунок штрафних санкцій на підставі пункту 73 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України, належить виключно податковому органу, на якого закон покладає обов`язок скласти та направити нове податкове повідомлення-рішення. Суд в межах своєї компетенції може лише встановити правомірність/неправомірність донарахування відповідних штрафних санкцій та наявність/відсутність підстав для поширення наведеної вище ретроспективної правої норми на спірні правовідносини, однак, не може підміняти собою уповноважений орган та самостійно зменшувати суму донарахувань.

Відповідно до підпункту 60.1.2, пункту 60.1 та пункту 60. 3 статті 60 ПК України податкове повідомлення-рішення вважається відкликаним, якщо контролюючий орган скасовує раніше прийняте податкове повідомлення-рішення про нарахування суми грошового зобов`язання або податкову вимогу. У випадках, визначених підпунктом 60.1.2 пункту 60.1 цієї статті, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними з дня прийняття контролюючим органом рішення про скасування такого податкового повідомлення-рішення або податкової вимоги.

На виконання вимог пункту 73 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України ГУ ДПС у Чернігівській області здійснено перерахунок розміру сум штрафних санкцій по спірним рішенням та сформовані нові податкові повідомлення-рішення від 15.07.2021 року № № , , , за формою «ПС», від 15.07.2021 № № , , , за формою «Н», на загальну суму 2 030 604,75?. Вказані рішення 15.07.2021 направлені позивачу та отримані ним 16.07.2021 ( т. 3, а.с.9- 17).

Отже, спірні рішення вважаються скасованими (відкликаними) в силу статті 60 ПК України, що свідчить про відсутність предмету спору.

У свою чергу частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Пунктом 8 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено, що позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду.

Таким чином, до адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень, однак обов`язковою умовою здійснення такого захисту судом є наявність відповідного порушення права або законного інтересу.

При цьому неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану її суб`єктивних прав та обов`язків, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов`язку.

Отже, рішення суб`єкта владних повноважень є такими, що порушують права і свободи особи в тому разі, якщо, по-перше, такі рішення прийняті владним суб`єктом поза межами визначеної законом компетенції, а по-друге, оспорюванні рішення є юридично значимими, тобто такими, що мають безпосередній вплив на суб`єктивні права та обов`язки особи шляхом позбавлення можливості реалізувати належне цій особі право або шляхом покладення на цю особу будь-якого обов`язку.

З аналізу встановлених обставин слідує, що спірні рішення на час розгляду справи скасовані, а відтак не породжують для позивача настання будь-яких юридичних наслідків, тому суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись ст. ст.139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Позивач: Акціонерне товариство "Облтеплокомуненерго" вул.Реміснича, 55-Б,м.Чернігів,14000, .

Відповідач: Головне управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області відокремлений підрозділ Державної податкової служби України вул.Реміснича, буд.11,м.Чернігів,14000,

Повний текст рішення виготовлено 13 вересня 2021 року.

Суддя І.І. Соломко