Справа № 440/4527/21
Суддя: Є.Б. Супрун
Дата ухвалення: 2021-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2021 року м. ПолтаваСправа № 440/4527/21

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Супруна Є.Б., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження справу №440/4527/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

05.05.2021 ОСОБА_1 звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, в якому просить визнати протиправним та скасувати наказ відповідача від 06.11.2020 №17800-СГ "Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою", а також зобов`язати відповідача надати їй дозвіл у формі наказу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 1,00 га земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства розташованої на території Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказує на неправомірну, як на її думку, поведінку відповідача, що перешкоджає у реалізації права особи на отримання у власність земельної ділянки.

Ухвалою судді Полтавського окружного адміністративного суду від 31.05.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи ( у письмовому провадженні).

14.06.2021 до суду надійшов відзив на позов, в якому відповідач стверджує, що з доданих до заяви ОСОБА_1 графічних матеріалів неможливо чітко встановити місцезнаходження бажаної земельної ділянки (а.с. 22-26).

Розгляд даної справи, відповідно до частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше, в межах строку, встановленого статтею 258 цього ж Кодексу.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

З матеріалів справи суд встановив, що 07.10.2020 до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області надійшла заява (зареєстрована за вх. №Д-21578/0/25-20) від імені ОСОБА_1 про надання дозволу на виготовлення проекту відводу земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства у власність орієнтовною площею 1,00 га розташовану на території Красненської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області, додавши до заяви графічні матеріали із зображенням бажаного місця розташування земельної ділянки та погодження Виконавчого комітету Красненської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області (а.с. 30-32).

06.11.2020 наказом начальника Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області Штикер Я. №17800-СГ відмовлено у наданні такого дозволу, оскільки гр. ОСОБА_1 не зазначено бажане місце розташування земельної ділянки (а.с. 28-29).

Позивач не погодившись із прийнятим щодо неї рішенням, вважаючи його необґрунтованим та протиправним звернулася до суду за правовим захистом порушеного права.

Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 14 Конституції України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Підстави набуття права на землю шляхом передачі ділянок у власність встановлюються нормами Земельного кодексу України (надалі - ЗК України).

Відповідно до частин шостої та сьомої статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Частина сьома статті 118 ЗК України визначає вичерпний перелік підстав для відмови особі в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у межах безоплатної приватизації, при цьому зобов`язує орган державної влади або орган місцевого самоврядування у випадках ухвалення рішення про відмову в надані такого дозволу належним чином мотивувати причини цієї відмови.

Крім того вказаною нормою наведено альтернативні варіанти правомірної поведінки органу, у разі звернення до нього особи з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою: а) надати дозвіл; б) надати мотивовану відмову у наданні дозволу.

Як встановлено судом, 06.11.2020 наказом начальника Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області №17800-СГ відмовлено ОСОБА_1 у наданні дозволу скільки заявником не зазначено бажане місце розташування земельної ділянки.

Відповідач у спірному наказі зазначив, що при перевірці доданих до заяви графічних матеріалів встановлено, що гр. ОСОБА_1 не зазначено бажане місце розташування земельної ділянки.

Проте аналіз змісту спірного наказу дає суду підстави вважати, що відповідачем не надано заявнику обґрунтованих пояснень, як і не наведено будь-яких конкретних доводів щодо того, що обрана нею земельна ділянка через її місце розташування порушує вимоги закону.

Лише у відзиві на позов відповідач як на причину відмови зіслався на виготовлення доданого до заяви про надання дозволу на розробку проекту землеустрою графічного матеріалу у спосіб, який не дає змоги чітко зрозуміти місце розташування бажаної земельної ділянки.

У зв`язку з цим слід проаналізувати зміст частини шостої статті 118 ЗК України, якою в імперативній формі встановлено, що для отримання у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності заінтересована особа повинна подати клопотання, в якому зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри, а також обов`язково додати графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки.

Будь-яких винятків з цього правила чи альтернативних варіантів дана норма не містить. Необхідність подання таких матеріалів випливає із самого змісту норми, оскільки, як передбачено частиною сьомою цієї статті підставою відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації.

З такого правового регулювання випливає висновок про те, що графічні матеріали, які додаються до клопотання мають бути такими, обсяг даних в яких дозволяє чітко ідентифікувати бажане місце розташування земельної ділянки відносно інших землевласників та землекористувачів, а бажана земельна ділянка має бути максимально конкретизованою, що б давало можливість відповідачу насамперед встановити зазначене місце розташування, перевірити відповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів та у передбачених земельним законодавством випадках надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо чітко визначеної земельної ділянки.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 23.01.2018 у справі №354/407/14-а, від 14.08.2018 у справі №802/159/17-а та від 14.08.2018 у справі №813/947/16.

Оглянувши надану позивачем копію схеми розташування бажаної земельної ділянки, яка подавалася до відповідача, суд встановив відсутність у ній посилань на адресу чи місце розташування бажаної земельної ділянки та / або сусідніх до неї земельних ділянок, кадастровий номер. Натомість у заяві вказано лише, що земельна ділянка, яку має намір отримати гр. ОСОБА_1 розташована за межами с. Красне Кобеляцького району Полтавської області.

Таким чином вказана схема не дає можливості ідентифікувати бажане місце розташування земельної ділянки (зокрема визначити точне розташування такої земельної ділянки поза межами населеного пункту) (а.с. 30). Позаяк позивачу нічого не завадило надати до суду більш чітку і конкретизовану схему (а.с. 5).

Отже, правова підстава відмови у задоволенні заяви позивача, викладена в наказі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 06.11.2020 №17800-СГ, що є предметом оскарження у справі, повністю узгоджується з приписами частини сьомої статті 118 ЗК України.

За таких обставин твердження позивача про невідповідність рішення відповідача про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою вимогам чинного законодавства, а саме статті 118 ЗК України, є безпідставними.

Відтак наказ Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 06.11.2020 №17800-СГ суд визнає законним та обґрунтованим.

При цьому суд зазначає, що позивач не позбавлена можливості повторно звернутися із заявою та необхідним пакетом документів з метою отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення бажаної земельної ділянки у порядку встановленому чинним законодавством.

Суд звертає увагу позивача на те, що Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин" №1423-IX від 28.04.2021, який набрав чинності 27.05.2021, розділ X Перехідні положення Земельного кодексу України доповнено пунктом 24, відповідно до якого, зокрема з дня набрання чинності цим пунктом землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, а з дня набрання чинності цим пунктом до державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки державної власності, що передаються у комунальну власність територіальних громад, органи виконавчої влади, що здійснювали розпорядження такими земельними ділянками, не мають права здійснювати розпорядження ними. Надані до дня набрання чинності цим пунктом рішеннями Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів виконавчої влади дозволи на розроблення документації із землеустрою щодо земельних ділянок державної власності, які відповідно до цього пункту переходять у комунальну власність, є чинними. Особи, які отримали такі дозволи, а також органи, що їх надали, зобов`язані повідомити про це протягом місяця відповідні сільські, селищні, міські ради з дня набрання чинності цим пунктом. Рішення про затвердження такої документації, що не була затверджена на день набрання чинності цим пунктом, приймають сільські, селищні, міські ради.

За викладених обставин суд констатує, що рішення по суті звернення прийняте суб`єктом владних повноважень на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Відтак усі заявлені позивачем вимоги суд визнає безпідставними, у зв`язку з чим позовну заяву належить залишити без задоволення у повному обсязі.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області (вул. Уютна, 23, м. Полтава, 36039, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня підписання судового рішення.

Суддя Є.Б. Супрун