Справа № 640/24808/20
Суддя: Донець В.А.
Дата ухвалення: 2021-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2021 року м. Київ № 640/24808/20

Окружний адміністративний суд міста Києва в складі судді Донця В.А. розглянув у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії.

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом про:

- визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи у АТЗТ "Ольвія" з 28.04.1995 по 26.06.2000;

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві зарахувати період роботи ОСОБА_1 у АТЗТ "Ольвія" з 28.04.1995 по 26.06.2000 до страхового стажу та здійснити призначення пенсії з урахуванням вказаного стажу.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.10.2020 - відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати судовий розгляд справи в спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), встановлено відповідачу строк для надання відзиву на позов.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачем протиправно не враховано страховий стаж за період роботи позивача у АТЗТ "Ольвія" з 28.04.1995 по 26.06.2000 у зв`язку з відсутністю на печатці організації ідентифікаційного коду.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог, зазначивши що позивачу для зарахування спірного періоду необхідно надати уточнюючу довідку з даної установи про період роботи та довідку про повне перейменування, якщо таке мало місце, оскільки на печатці організації відсутній ідентифікаційний код.

Позивачем подано відповідь на відзив, оскільки в ухвалі суду про відкриття провадження у справі від 20.10.2020 судом відповідно до частини третьої статті 263 КАС України встановлено подання лише відзиву відповідачем, відповідь на відзив подана позивачем судом до уваги не береться.

Дослідивши письмові докази, судом встановлено.

Як убачається зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 звернувся до органів Пенсійного фонду України для призначення пенсії за віком.

Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві листом від 30.06.2020 №13968-14173/С-02/8-2600/20 на звернення позивача, що надійшло з Листом Пенсійного фонду України від 01.06.2020 №14173/С-2600-20, повідомило, що до страхового стажу не зараховано періоди роботи з 28.04.1995 по 26.06.2000 у АТЗТ "Ольвія", оскільки на печатці організації відсутній ідентифікаційний код. Для зарахування вищезазначеного періоду необхідно надати уточнюючу довідку з даної установи про періоди роботи та довідку про повне перейменування, якщо таке мало місце.

Вважаючи протиправною дії відповідача щодо не зарахування періоду роботи з 28.04.1995 по 26.06.2000 позивач звернувся до суду.

Вирішуючи спір, суд виходить з такого.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV.

Відповідно до статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина друга).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта).

Пунктом 1 частини першої статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31.12.2017.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років (абзац 3).

Пунктом 1.6. "Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій встановлено", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, що звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

Відповідно до частини першої статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку.

Як убачається з паспорта громадянина України від 21.12.2018 серія № НОМЕР_1 ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Доказів на підтвердження звернення до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" позивачем до суду не надано, водночас про вказані обставини позивач зазначає в позовній заяві.

Відповідно до листа Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві листом від 30.06.2020 №13968-14173/С-02/8-2600/20 до страхового стажу позивача не зараховано періоди роботи з 28.04.1995 по 26.06.2000 у АТЗТ "Ольвія", оскільки на печатці організації відсутній ідентифікаційний код, запропоновано для зарахування вищезазначеного періоду надати уточнюючу довідку з даної установи про періоди роботи та довідку про повне перейменування, якщо таке мало місце.

Підставами позову зазначено протиправне неврахування відповідачем до загального страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 28.04.1995 по 26.06.2000 на АТЗТ "Ольвія" відповідно до записів у трудовій книжці.

Відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 1 "Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (зі змінами), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 3 "Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 2.4 "Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників", затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України від 17.08.1993 за №110 (зі змінами) встановлено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження) (абзац 1). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилами чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення (абзац 3).

Відповідно до пункту 4.1 "Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників" у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Як убачається з відзиву, єдиною підставою для відмови в зарахуванні періоду роботи з 28.04.1995 по 26.06.2000 на АТЗТ "Ольвія" відсутність ідентифікаційний код на печатці організації.

Відповідно до копії трудової книжки від 16.05.1979 ОСОБА_1 з 28.04.1995 на підставі наказу від 28.04.1995 №32 прийнятий в АТЗТ "Ольвія" на посаду водія та на підставі наказу від 26.06.2000 з 26.06.2000 звільнений за власним бажанням.

Суд звертає увагу, що трудова книжка позивача містить інформацію з відповідними записами про роботу позивача в АТЗТ "Ольвія" на посаді водія, а також містить посилання на відповідні накази на підставі яких зроблено записи про прийняття позивача на роботу та звільнення з роботи, містить підпис уповноваженої особи та проставлена печатка підприємства.

Відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України "Про трудові книжки працівників" від 27.04.1993 №301, відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Таким чином, працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці.

З аналізу вказаних нормативно-правових актів випливає, що законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємств, тому її не належне ведення не може позбавити позивача права на включення спірного періоду роботи до його страхового стажу і на отримання пенсії з врахуванням такого періоду.

Вимога позивача про зобов`язання Головного управління пенсійного фонду України в м. Києві та здійснити призначення пенсії з урахуванням стажу роботи на АТЗТ "Ольвія" з 28.04.1995 по 26.06.2000 задоволенню не підлягає, оскільки судом не встановлювались загальний стаж роботи позивача, відповідно наявні підстави для зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком.

Належним способом виконання рішення суду є повторний розгляду заяви позивача про призначення пенсії, під час якого відповідач повинен врахувати до страхового стажу роботу на АТЗТ "Ольвія" з 28.04.1995 по 26.06.2000.

Щодо строків звернення до суду, то як встановлено судом, позивачу листом від 30.06.2020 №13968-14173/С-02/8-2600/20 повідомлено про не зарахування до страхового стажу періодів роботи з 28.04.1995 по 26.06.2000 у АТЗТ "Ольвія", водночас до суду позивач направив позовну заяву 13.10.2020 тобто в межах встановленого строку.

Відповідно до частини третьої статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 840,80 грн. (квитанції від 13.10.2020 №). Оскільки, позов задоволено частково, то на користь позивача слід присудити судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 420,40 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Керуючись статтею 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо незарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи у АТЗТ "Ольвія" з 28 квітня 1995 року по 26 червня 2000 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком з урахуванням висновків суду.

У задоволенні решти позову відмовити.

Стягнути на користь на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 420,40 грн. (чотириста двадцять гривень 40 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Позивач - ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ).

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (ідентифікаційний код 42098368, місцезнаходження: 04053, місто Київ, вулиця Бульварно-Кудрявська, будинок 16).

Відповідно до статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно зі статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Підпунктом 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Закону України від 03 жовтня 2017 року №2147-VIII передбачено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя В.А. Донець