Справа № 215/3932/21
Суддя: Віхрова Вікторія Станіславівна
Дата ухвалення: 2021-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

13 вересня 2021 року Справа № 215/3932/21

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Віхрова В.С., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Виконавчого комітету Криворізької міської ради (пл. Молодіжна, 1, м.Кривий Ріг, 50083, ) про визнання протиправною бездіяльності, -

ВСТАНОВИВ:

20.07.2021 р., на виконання вимог ухвали Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 25.06.2021р., до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Криворізької міської ради в якій позивач просить:

- визнати протиправною бездіяльність виконавчого комітету Криворізької міської ради у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень за результатом розгляду скарги від 05.12.19р вх. С -12540, яка виявилася у порушені встановленого поряду ст. 3,22,144 Конституції України та зобов`язати прийняти рішення в розумінні п 19 ч 1 ст. 4 КАСУ;

- визнати протиправною бездіяльність виконавчого комітету Криворізької міської ради у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень за результатом розгляду скарги від 05.12.19р вх. С -12540, яка виявилася у відмові надати копію технічних характеристик надземного переходу між КНП «Криворізька міська лікарня №7» КМР і КНП Центр первинної медико-санітарної допомоги №1 КМР та встановити наявність у нього такої компетенції (повноважень);

- визнати протиправною бездіяльність виконавчого комітету Криворізької міської ради у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень за результатом розгляду скарги від 05.12.19р вх. С -12540, яка виявилася у відмові надати належно засвідчену, достатню симтоматику при діагнозі узлового зобу для визнання не працездатності громадянина при амбулаторному лікуванні та встановити наявність у нього компетенції (повноважень) таку симтоматику надавати;

- визнати протиправною бездіяльність виконавчого комітету Криворізької міської ради у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень за результатом розгляду скарги від 05.12.19р вх. С -12540, яка виявилася у відмові розпорядженням сприяти мені в проведенні дослідження на кальцитонін, Са++, ТТГ,Т4св,ТЗсв,Т4 общ, ТЗ общ, Т4,ТЗ, розширеного біо-хімичного аналізу із одного забору крові та надати гарантійний лист, що таке дослідження за багато років буде проведено у повному обсязі та встановити наявність у нього такої компетенції (повноважень).

За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями Дніпропетровського окружного адміністративного суду матеріали справи №215/3932/21 передані судді Віхровій В.С. 21.07.2021 р.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.08.2021 р. позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано час для усунення недоліків позовної зави протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали суду шляхом надання до суду:

- позовної заяви, оформленої у відповідності до вимог ст.ст. 160, 161 КАС України, а саме виклавши зміст позовних вимог і виклад обставин, якими обґрунтовує свої вимоги, зазначивши докази, що підтверджують вказані обставини та перелік документів, інших доказів, що додаються до заяви, в тому числі процесуальних заяв/клопотань (у разі їх наявності) з дотриманням порядку їх подання та оформлення; зазначивши докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначивши відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору - у випадку, якщо законом встановлений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору та відомостей про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися;

- додання та/або зазначення доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги у відповідній кількості та оформлені, засвідчені належним чином;

- документу (належно засвідченої копії), що посвідчує особу позивача та підтверджує його адміністративну процесуальну дієздатність позивача;

- заяви про поновлення строку звернення до суду з належними доказами.

Ухвалу суду про залишення позову без руху від 28.08.2021 р. позивачем отримано 04.09.2021 р., що підтверджується власноручним підписом ОСОБА_1 на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення №680.

10.09.2021 р., засобами поштового зв`язку, до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі після усунення недоліків, згідно вимог якої просить суд поновити йому строк звернення до суду.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Позивачем не виконані вимоги ухвали про надання позовної заяви, оформленої у відповідності до вимог ст.ст. 160, 161 КАС України, не викладено зміст позовних вимог і обставин, якими обґрунтовує свої вимоги.

Не додано та не зазначено доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги у відповідній кількості та засвідчених належним чином.

Крім того, позивач не надав належним чином завірену копію паспорту або будь-якого іншого документу, що посвідчує особу та підтверджує її адміністративну процесуальну дієздатність.

Судом було детально зазначено норми КАС України, які містять вимоги щодо подання позовної заяви та її змісту.

Недотримання цих вимог унеможливлює відкриття провадження у справі і здійснення будь-яких інших повноважень суду.

Статтею 2 КАС України, визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У п.8 ч.1 ст.4 КАС України, встановлено, що позивач - це особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду.

Відповідно до ч.1 ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Аналіз наведених вище норм свідчить про те, що завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи у публічно-правових відносинах, у яких відповідач реалізує владні управлінські функції стосовно заявника.

У справі за конституційним поданням щодо офіційного тлумачення окремих положень ч.1 ст.4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес) Конституційний Суд України в Рішенні від 01.12.2004 №18-рп/2004 дав визначення поняттю охоронюваний законом інтерес, який вживається в ряді законів України, у логічно-смисловому зв`язку з поняттям право (інтерес у вузькому розумінні цього слова), який розуміє як правовий феномен, що: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом.

Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним. Поняття охоронюваний законом інтерес у всіх випадках вживання його у законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям право має один і той же зміст.

Таким чином, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Отже, право на судовий захист не є абсолютним. Звертаючись до суду з позовом щодо законності правового акта суб`єкта владних повноважень індивідуального характеру та дій, спрямованих на прийняття такого акта, позивач також повинен пояснити, які правові наслідки безпосередньо для нього породжує оскаржене рішення суб`єкта владних повноважень та дії/бездіяльність, які передують його прийняттю. Захисту у порядку адміністративного судочинства підлягають порушені права особи у публічно-правових відносинах, у яких відповідач реалізовує владні управлінські функції стосовно заявника.

У рішенні Європейський суд з прав людини у справі «Креуз проти Польщі» (заява № 28249/95) вказав, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Відповідно до статті 6 Конституції України, державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову. Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Таким чином, повноваження кожного органу законодавчої, виконавчої та судової влади не є безмежними, а визначаються Конституцією та законами України.

Також суд зазначає, що частиною 1 ст.94 КАС України, встановлено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 1 ст.72 КАС України, визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.2 ст.72 КАС України, ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

За приписами ч.2 ст.79 КАС України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви.

Отже, законодавцем встановлено імперативну норму щодо подання позивачем або його представником доказів разом з позовною заявою.

Необґрунтоване звільнення позивача від виконання вимог ст.161 Кодексу адміністративного судочинства України утворить дискримінаційне становище по відношенню до інших учасників судового процесу, що є неприпустимим.

Суд звертає увагу позивача на те, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава - учасниця цієї Конвенції має право встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити перетворення судового процесу у безладний рух. У зв`язку з наведеним залишення позову без руху з підстав, передбачених законом (невідповідність позовної заяви вимогам щодо її змісту, несплата судового збору тощо), не є порушенням права на справедливий судовий захист.

Відповідна правова позиція викладена в постанові пленуму Вищого адміністративного суду України від 29.09.2016 року №14.

Вимоги суду, викладені в ухвалі про залишення позовної заяви без руху від 10.06.2021 р. не є обмеженням права позивача на звернення до суду за захистом прав та законних інтересів, а є законними вимогами суду щодо приведення позовної заяви у відповідність до імперативних норм КАС України з метою відкриття провадження у справі.

Частина 9 ст.79 КАС України, містить перелік підстав, наявність яких надає позивачу право не надсилати докази іншим учасникам справи, зокрема, це наявність цих доказів у відповідного учасника справи.

Крім того, позивачем заявлено про поновлення пропущеного строку звернення до суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З матеріалів позовної заяви відомо, що підставою для звернення до суду стала, на думку позивача, неналежний розгляд відповідачем скарги ОСОБА_1 від 05.12.2019р вх. С -12540.

Поважними причинами пропуску строку звернення до суду із позовом визнаються лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

В своїй заяві від 10.09.2021 р. позивач надає пояснення стосовно пропущеного строку, які аналогічні до тих, що були викладені ним при поданні позовної заяви.

Позивачем не надано доказів, які б підтверджували, що зазначені ним причини пропуску строку звернення до суду є непереборними та не залежали від його волевиявлення.

З пояснень наданих позивачем в обґрунтування заяви про поновлення строку звернення до суду не можливо встановити, коли саме в позивача виникло право на адміністративний позов.

Позивач просить поновити йому строк на звернення до суду на підставі п. 3 розділу VI КАС України.

Так, відповідно до п. 3 розділу VI КАС України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Проте, згідно даної норми, суд поновлює пропущений строк звернення до суду якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Слід зазначити, що дана норма не є імперативною та не зобов`язує суд поновляти строк лише за письмовим проханням особи. Дана норма закріплює прав суду поновити строк звернення з позовною заявою, якщо позивачем буде наведено достатньо вагомі підстави для цього, які підтверджені доказами.

ОСОБА_1 не надається жодних доказів на підтвердження пропуску ним строку через обмеження впровадженими у зв`язку з карантином. Крім того, в письмових обґрунтуваннях щодо пропущеного строку позивач зазначає, зовсім інші підстави ніж ті, які закріплені в п. 3 розділу VI КАС України.

Згідно з п.1 ч.4 ст.169 КАС України, у разі якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви позовна заява повертається позивачеві.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, у разі якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Підсумовуючи викладене, оскільки недоліки позовної заяви ОСОБА_1 останнім не усунуті у встановлений судом порядок та строк, а наявних в матеріалах справи недостатньо доказів для відкриття провадження у справі, з огляду на положення п.1 ч.4 ст.169 Кодексу адміністративного судочинства України, суд повертає позивачу даний позов з усіма додатками до нього.

Згідно ч. 5 ст. 169 КАС України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Керуючись ст. ст. 72, 77, 79, 94, 160, 161, 169, 243, 248, 256 КАС України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Криворізької міської ради про визнання протиправною бездіяльності, - повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали надіслати позивачу разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами, у справі залишити копії.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили відповідно до вимог ст. 256 КАС України та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст. ст. 293, 295 КАС України, до Третього апеляційного адміністративного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.С. Віхрова