Справа № 240/3908/19
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2021-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

судді Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Гімона М.М.
10 вересня 2021 року
справа №240/3908/19
щодо відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління ДПС у Житомирській області (далі - ГУ ДПС) на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 11.06.2019 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 12.11.2019 у справі №240/3908/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТЕР ТРЕЙД СОЛЮШНС» до Головного управління ДФС у Житомирській області (далі - ГУ ДФС) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.
Відповідно до статті 34 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) усі питання, що виникають під час колегіального розгляду адміністративної справи, вирішуються більшістю голосів суддів. При прийнятті рішення з кожного питання жоден із суддів не має права утримуватися від голосування та підписання судового рішення. Головуючий у судовому засіданні голосує останнім. Суддя, не згодний із судовим рішенням за наслідками розгляду адміністративної справи, може письмово викласти свою окрему думку. Про наявність окремої думки повідомляються особи, які беруть участь у справі, без оголошення її змісту в судовому засіданні. Окрема думка приєднується до справи і є відкритою для ознайомлення.
За змістом наведеної норми, суддя викладає окрему думку після ухвалення судового рішення за наслідками розгляду справи.
У зв`язку із перебуванням судді Блажівської Н.Є. у відпустці, проведено повторний автоматизований розподіл справи між суддями, про що складений протокол від 23.06.2020. За результатами повторного автоматизованого розподілу замість судді Блажівської Н.Є. визначено суддю Гімона М. М.
Ухвалою від 25.06.2020 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду більшістю голосів постановив відкрити касаційне провадження у цій справі.
Станом на цей день касаційне провадження не закінчено, судове рішення за наслідками розгляду касаційної скарги не ухвалено.
Водночас 07.09.2021 Вища рада правосуддя ухвалила рішення №1942/0/15-21 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у зв`язку з поданням заяви про відставку», на підставі якого Верховний Суд видав Наказ від 07.09.2021 № 2419-К про відрахування судді ОСОБА_1. зі штату Верховного Суду.
Зазначена обставина унеможливлює подальшу участь судді ОСОБА_1. у розгляді справи № 240/3908/19, що має наслідком розгляд цієї справи спочатку іншим складом суду, який буде визначений в порядку, передбаченому статтею 31 КАС України. Такі обставини можуть унеможливити і подальшу участь у розгляді цієї справи суддів - учасників колегії, якими вирішувалося питання про відкриття касаційного провадження та, відповідно, позбавити права на викладення окремої думки - незгоди, висловленої при вирішенні процесуального питання.
Тому вважаю за необхідне викласти свою окрему думку відносно питання поновлення судом касаційної інстанції строку на касаційне оскарження при прийнятті рішення про відкриття касаційного провадження у цій справі.
Так, ухвалою від 25.06.2020 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду більшістю голосів постановив відкрити касаційне провадження за скаргою ГУ ДПС, одночасно поновивши строк на касаційне оскарження.
Однак, на моє переконання, наведені скаржником причини не давали суду касаційної інстанції підстав для поновлення строку на касаційне оскарження.
У цій справі вперше касаційна скарга ГУ ДФС надійшла до суду 16.12.2019, проте, Верховний Суд ухвалою від 19.12.2019 її повернув на підставі пункту 1 частини п`ятої статті 332 КАС України, оскільки вона не була підписана особою, яка її подала. Копію цієї ухвали ГУ ДФС отримало 27.12.2019.
Вдруге касаційна скарга надійшла до суду 08.01.2020, проте, Верховний Суд ухвалою від 28.01.2020 її повернув на підставі пункту 1 частини п`ятої статті 332 КАС України, оскільки не підтверджено повноваження особи, яка підписала касаційну скаргу, на здійснення представництва інтересів ГУ ДФС в порядку самопредставництва юридичної особи. Не було додано і документів на підтвердження наявності у цієї особи повноважень як адвоката здійснювати представництво у цій справі. Копію цієї ухвали ГУ ДФС отримало 10.02.2020.
Втретє касаційна скарга надійшла до суду 24.02.2020, проте, Верховний Суд ухвалою від 27.02.2020 її повернув на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України, оскільки у касаційній скарзі не було викладено підстав для касаційного оскарження судових рішень. Копію цієї ухвали ГУ ДФС отримало 02.03.2020.
Звертаючись вчетверте 03.06.2020 з касаційною скаргою, скаржник просив суд поновити строк на касаційне оскарження рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 11.06.2019 та постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 12.11.2019, оскільки повернення касаційної скарги не позбавляє права на повторне звернення з касаційною скаргою.
Вважаю, що відповідно до приписів статті 44 КАС України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.
Відповідно до статті 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною п`ятою статті 333 цього Кодексу.
За змістом процесуального закону поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.
У цій справі саме скаржником не було дотримано вимог КАС України, що стало підставою для повернення попередньо поданих касаційних скарг. У клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень ГУ ДПС не зазначає обставин, які позбавляли його можливості привести свою касаційну скаргу у відповідність із вимогами КАС України у встановлений законом строк.
Не заперечуючи проти права на повторне звернення з касаційною скаргою після її повернення, вважаю, що таке право не є абсолютним. Це обґрунтовується змістом частини восьмої статті 169 КАС України, відповідно до якої скаржник має право на повторне звернення з касаційною скаргою, якщо будуть усунуті недоліки касаційної скарги, які стали підставою для повернення вперше поданої касаційної скарги і таке звернення відбувається без зайвих зволікань. Також скаржник повинен довести, що повернення вперше поданої касаційної скарги відбулося з причин, які не залежали від особи, яка оскаржує судові рішення.
У цій справі звернення з касаційною скаргою вчетверте відбулося 03.06.2020, тобто через три місяці з дня отримання копії ухвали суду про повернення втретє поданої касаційної скарги (02.03.2020). У клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень ГУ ДПС не зазначає об`єктивних обставин, які позбавляли його можливості привести свою касаційну скаргу у відповідність із вимогами КАС України у більш стислий строк.
Сукупність цих обставин свідчить про допущення скаржником необґрунтованих зволікань щодо реалізації свого права на подання касаційної скарги з дотриманням вимог КАС України. Отже, враховуючи обставини справи, відсутні підстави вважати, що скаржником пропущено строк з поважних причин, оскільки такі не пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.
Відповідно до частини третьої статті 332 КАС України, касаційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків на касаційне оскарження і підстави, вказані у заяві про поновлення строку, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право вказати інші підстави для поновлення строку.
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження, визнані судом неповажними.
З огляду на наведене, вважаю, що подану касаційну скаргу належало залишити без руху для надання скаржнику часу вказати інші підстави для поновлення строку, оскільки наведені скаржником причини пропуску такого строку є неповажними. Відповідно, у випадку відсутності інших (поважних) причин, у відкритті касаційного провадження належало відмовити відповідно до пункту 4 частини першої статті 333 КАС України.
Суддя: М. М. Гімон