Справа № 520/10651/19
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2021-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Панченко О.В.

13 вересня 2021 р. Справа № 520/10651/19

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мельнікової Л.В.,

Суддів: Рєзнікової С.С. , Бегунца А.О. ,

розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13 січня 2020 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В с т а н о в и в:

10.10.2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, яким, з урахуванням уточнень (а.с. 49-53), просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Індустріального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова (правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, далі ГУ ПФУ в Харківській області, пенсійний орган) № 227 від 10.05.2019 року про відмову у перерахунку його пенсії з 25.04.2019 року на підставі рішення Конституційного Суду України від 25.04.2019 року по справі № 3-14/2017 (402/19, 1737/19) відповідно до вимог ч. 3 ст. 59 Закону України від 28.02.1991 року № 796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі Закон № 796-XII);

- зобов`язати ГУ ПФУ в Харківській області перерахувати, призначити та виплатити йому пенсію з 25.04.2019 року на підставі рішення Конституційного Суду України від 25.04.2019 року по справі № 3-14/2017 (402/19, 1737/19) в розмірі виключно відповідно до вимог ч. 3 ст. 59 Закону № 796-XII, як норми прямої дії та ст. 3 п. г) Закону України від 09.04.1992 року № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Закон № 2262-XII) та провести обчислення його державної (основної) пенсії виключно з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, з урахуванням відсотку страти працездатності, в даний час 80%, за формулою: п`ятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року і кожного наступного відповідного року, помножений на існуючий відповідний відсоток втрати працездатності, без врахування інших положень Закону № 796-ХІІ та положень постанови Кабінету міністрів України від 23.11.2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі Постанова КМУ № 1210), постанови Кабінету Міністрів України від 26.06.2019 року № 543 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України» (далі постанова КМУ № 543), яка набрала законної чинності лише 01.07.2019 року без застосування понижуючих коефіцієнтів, інших формул, а також проводити відповідні виплати без обмеження граничного (максимального) розміру пенсії.

Також, позивач просив допустити негайне виконання рішення суду в частині присудження виплати пенсії у межах суми стягнення з 25.04.2019 року включно до 30.06.2019 року.

Обґрунтовує позовні вимоги позивач тим, що його пенсію відповідач перерахував згідно до вимог ч. 3 ст. 59 Закону № 796-ХІІ лише 01.07.2019 року, але не з дня прийняття рішення Конституційного Суду України від 25.04.2019 року по справі № 3-14/2019 (402/19, 1737/19), та не в тому розмірі, що передбачено ч. 3 ст. 59 Закону № 796-ХІІ. Для перерахунку його пенсії з 25.04.2019 року слід застосовувати вимоги ч. 3 ст. 59 Закону № 796-ХІІ як норми прямої дії, з врахуванням працездатності без врахування інших положень Закону № 796-ХІІ та положень постанови КМУ № 1210, постанови КМУ № 543, яка набрала законної чинності лише 01.07.2019 року без застосування понижуючих коефіцієнтів, інших формул, а також проводити відповідні виплати без обмеження граничного (максимального) розміру пенсії.

У відзиві на адміністративний позов відповідач ГУ ПФУ в Харківській області, не погоджуючись з вимогами ОСОБА_1 зазначив, що 07.05.2019 року ОСОБА_1 в черговий раз звернувся до управління з заявою про проведення перерахунку та обчислення з 25.04.2019 року державної (основної) пенсії з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, у відповідності до положення ч. 3 ст. 59 Закону № 796-ХІІ як норми прямої дії, згідно висновків Конституційного Суду України, викладених у рішенні від 25.04.2019 року № 1-р (ІІ)/2019 у справі № 3-14/2019 (403/19, 1737/19), зважаючи на неконституційність раніше діючого обмеження, визначеного словосполученням «дійсної строкової», яке визнано неконституційним та втратило чинність 25.04.2019 року. Рішенням № 227 від 10.05.2019 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю правових підстав для вказаного перерахунку.

Також, відповідач зазначив, що рішенні Конституційного Суду України № 1-р (ІІ)/2019 не містить положень щодо порядку його виконання. З метою правильного виконання цього рішення пенсійний орган звернувся з листом від 06.05.2019 року № 13459/02-10 до Міністерства соціальної політики України. Міністерством соціальної політики було роз`яснено, що особи, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних випробувань у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження служби, набувають право на обчислення розміру пенсії відповідно до ч. 3 ст. 59 Закону № 796-ХІІ та пункту 91 постанови КМУ № 1210 після внесення відповідних змін до зазначених нормативно правових актів.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 13.01.2020 року (рішення ухвалено за правилами спрощеного позовного провадження) частково задоволений адміністративний позов ОСОБА_1 .

Так, судовим рішенням визнано протиправним та скасовано рішення Індустріального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова № 227 від 10.05.2019 року про відмову у перерахунку ОСОБА_1 пенсії з 25.04.2019 року на підставі рішення Конституційного Суду України від 25.04.2019 року по справі № 3-14/2017 (402/19, 1737/19) відповідно до вимог ч. 3 ст. 59 Закону № 796-ХІІ.

Зобов`язано ГУ ПФУ в Харківській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_2 державної (основної) пенсії по інвалідності відповідно до ч. 3 ст. 59 Закону № 796-ХІІ, обчислюючи розмір грошового забезпечення для нарахування пенсії з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року за період з 25.04.2019 року по 01.07.2019 року та здійснити відповідні нарахування та виплату за вказаний період з урахуванням виплачених сум.

У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення допущено до негайного виконання в частині присудження виплати пенсії у межах суми стягнення за один місяць.

Висновок суду вмотивований тим, що положення ч. 3 ст. 59 Закону № 796-ХІІ в частині «дійсної строкової» втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, а відтак позивач має право на перерахунок пенсії у п`ятикратному розмірі згідно ч. 3 ст. 59 Закону № 796-ХІІ з 25.04.2019 року.

Також, суд зазначив, що Поставою Кабінету Міністрів України № 543 абзац перший пункту 9-1 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи приведено у відповідність до положень ч. 3 ст. 59 Закону № 796-ХІІ. Факт набуття чинності вказаною постановою 01.07.2019 року жодним чином не впливає на законодавчо визначене право позивача на отримання з 25.04.2019 року пенсії, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року на підставі ч. 3 ст. 59 Закону № 796-ХІІ.

При цьому, суд зауважив, що позивачем заявлено позовні вимоги про нарахування позивачу пенсії за формулою, визначеною позивачем на власний розсуд, яка не передбачена Законом № 796-ХІІ та Порядком № 1210, відповідно, позовні вимоги щодо зобов`язання відповідача здійснювати перерахунок пенсії позивача за алгоритмом, що не відповідає приписам чинного законодавства, є втручанням у право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, спрямовані на визначення судом іншого, ніж передбачено законодавством, порядку виконання даного рішення суду та не підлягають задоволенню.

Не погоджуючись із судовим рішенням, в апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить змінити судове рішення та прийняти нове про задоволення його позовних вимог.

Аргументи, наведені позивачем в обґрунтування вимог апеляційної скарги, фактично аналогічні наведеному у позові.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 ГУ ПФУ в Харківській області просить залишити її без задоволення, а рішення суду, - без змін.

Письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом (п. 10 ч. 1 ст. 4 КАС України).

За приписами ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308).

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).

За приписами ч. 1 ст. 78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом установлено, що позивач ОСОБА_1 набув статус учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1-ї категорії та йому безстроково встановлена ІІ група інвалідності, причина інвалідності захворювання, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (а.с. 17-20).

Позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Харківській області та отримує пенсію по інвалідності, що призначена в порядку та на умовах Закону № 796-XII.

Позивач ОСОБА_1 не спростовує ту обставину, що з 01.07.2019 року він отримує пенсію по інвалідності, розмір якої обчислений пенсійним органом на підставі ч. 3 ст. 59 Закону № 796-XII та п. 91 Порядку № 1210.

02.05.2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до пенсійного органу із заявою, якою, окрім іншого, просив з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 25.04.2019 року по справі № 3-14/2019 (402/19, 1737/19) постановити рішення, яким перерахувати, призначити та виплачувати йому пенсію відповідно до ч. 3 ст. 59 Закону № 796-ХІІ, обчислюючи розмір грошового забезпечення для нарахування пенсії з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, з дня набрання законної сили рішенням Конституційного Суду України по справі № 3-14/2019 (402/19, 1737/19), тобто з 25.04.2019 року довічно (а.с. 21).

За результатами розгляду заяви позивача від 02.05.2019 року, ГУ ПФУ в Харківській області рішенням № 227 від 10.05.2019 року відмовив позивачу в проведенні перерахунку пенсії згідно приписів ч. 3 ст. 59 Закону № 796-ХІІ з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року (а.с. 23).

В обґрунтування прийнятого рішення ГУ ПФУ в Харківській області зазначено, що відповідно до ч. 3 ст. 59 Закону № 796-ХІІ особам, зокрема тим, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до Закону № 796-ХІІ або за бажанням таких осіб з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року. Рішенням Конституційного Суду України від 25.04.2019 року № 1-р(ІІ)/2019 визнано такими, що не відповідає Конституції України (є неконституційними), словосполучення «дійсної строкової», яке міститься у положеннях ч. 3 ст. 59 Закону № 796-ХІІ зі змінами, за якими визначення розміру відшкодування заподіяної внаслідок ліквідації аварії на ЧАЕС шкоди при обчисленні пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, поширюється лише на категорію військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків ЧАЕС під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю.

Інших положень щодо визнання неконституційними положень Закону № 796-ХІІ чи постанови КМУ № 1210 зазначене рішення не містить. Крім того, рішенням Конституційного Суду України від 25.04.2019 року № 1-р(ІІ)/2019 не містить положень щодо порядку його виконання. З метою правильного виконання цього рішення, Пенсійний фонд України звернувся з листом від 06.05.2019 року № 13459/02-10 до Міністерства соціальної політики України щодо підтвердження позиції Фонду в частині порядку виконання рішення від 25.04.2019 року № 1-р(ІІ)/2019. Внаслідок відсутності порядку виконання рішення Конституційного Суду України від 25.04.2019 року № 1-р(ІІ)/2019 управління роз`яснило, що до вирішення питання, порушеного у зверненні вищими органами, не має можливості провести відповідний перерахунок.

Відповідач листом № 309/02.11-20 від 10.07.2019 року повідомив ОСОБА_1 (а.с. 24-25), що він перебуває на обліку у відділі з 01.01.2011 року та отримує пенсію по інвалідності у розмірі відшкодування фактичних збитків як учасник ліквідації на ЧАЕС відповідно до ч. 1 ст. 54 Закону № 796-ХІІ. Розпорядженням від 28.06.2019 року (у зв`язку зі зміною розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність) проведено перерахунок пенсії. Відповідно до ст. 59 Закону № 796-ХІІ та постанови КМУ № 543, з 01.07.2019 року йому було проведено перерахунок пенсії. Розрахунок пенсії з 01.07.2019 року: втрата працездатності 80%; основний розмір пенсії від середнього заробітку 9.412,17 грн.; підв. інв. Армії, прир. до інв. Війни 2 групи (40% від 1564 грн.) 625,60 грн.; додаткова пенсія інвалідам 2 групи з числа ліквідаторів ЧАЕС 379,60 грн.; цільова допомога інвалідам війни 2 групи 50 грн. Розмір пенсії з надбавками 10.467,37 грн. Основний розмір пенсії збільшився та склав 9.412,17 грн. На липень 2019 року сума до виплати разом з основним розміром пенсії склала 10.467,37 грн.

Приходячи до висновку про необґрунтованість апеляційної скарги ОСОБА_1 , колегія суддів зазначає наступне.

Предметом спору у цій справі є, окрім іншого, відмова відповідача поновити право позивача ОСОБА_1 , підтверджене Рішенням Конституційного Суду України від 25.04.2019 року у справі № 3-14/2019, на призначення та виплату пенсії, розмір якої повинен бути виведений шляхом простого множення розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня відповідного року, на кількісну величину (число п`ять), встановлену законом, без здійснення будь-яких інших розрахункових дій (без використання формули, передбаченої п. 9-1 Порядку № 1210), відповідно до положень ч. 3 ст. 59 Закону № 796-XII.

За визначенням, наведеним у п.п. 21 та 22 ч. 1 ст. 4 КАС України типові адміністративні справи - адміністративні справи, відповідачем у яких є один і той самий суб`єкт владних повноважень (його відокремлені структурні підрозділи), спір у яких виник з аналогічних підстав, у відносинах, що регулюються одними нормами права, та у яких позивачами заявлено аналогічні вимоги (п. 21); зразкова адміністративна справа - типова адміністративна справа, прийнята до провадження Верховним Судом як судом першої інстанції для постановлення зразкового рішення (22).

За правовим висновком, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 21.04.2021 року, що прийнята за наслідками розгляду апеляційних скарг на постанову Верховного Суду від 20.05.2020 року по зразковій справі № 520/12609/19, - Закон № 796-XII < > не містять положень про те, що пенсія по інвалідності розраховується саме у п`ятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня відповідного року, водночас передбачають проведення розрахунку пенсії у порядку, передбаченому КМУ, за формулою, в якій однією зі складових є п`ятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленою законом на 1 січня відповідного року.

Згідно із частиною третьою ст. 291 КАС України правові висновки Великої Палати Верховного Суду в цій зразковій справі мають враховуватися судами при ухваленні рішення в типовій справі, яка відповідає ознакам та обставинам, викладеним у рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 21.04.2020 року по зразковій справі № 520/12609/19.

За наведених обставин, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення вимог адміністративного позову ОСОБА_1 в цій частині.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення вимог адміністративного позову ОСОБА_1 в частині вимог про зобов`язання відповідача проводити перерахунок його пенсії без застосування понижуючих коефіцієнтів, інших формул чи розрахунків, а також проводити відповідні виплати без обмеження граничного (максимального) розміру пенсії.

Колегія суддів зазначає, що положення ч. 1 ст. 5, ч. 1 ст. 9 КАС України визначають, що захист прав, свобод та інтересів особи полягають захисту у разі встановлення судом факту їх порушення.

Матеріали справи не містять доказів того, що розмір пенсії позивача після проведеного перерахунку обмежений максимальним розміром, а також того, що внаслідок застосування пенсійним органом п. 9-1 Порядку № 1210 в редакції, що набрала чинність з 01.07.2019 року, знизився.

При цьому, колегія суддів зауважую, що редакція останнього абзацу п. 9-1 Порядку № 1210: «У разі зміни розміру мінімальної заробітної плати проводиться перерахунок зазначених пенсій виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року», не зазнала змін у зв`язку із прийняттям 26.06.2019 року Кабінетом Міністрів України постанови № 543.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують, як джерело права при розгляді справ, положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 03.06.2014 у справі «Великода проти України» Суд розглянув скаргу за ст. 1 Першого протоколу до Конвенції на припинення виплати заявниці державними органами пенсії у розмірах, встановлених рішенням національного суду від 19.01.2010 після внесення у 2011 році змін до законодавчих актів. Суд дійшов висновку про відсутність втручання у право заявниці на мирне володіння майном внаслідок внесення змін до законодавства щодо зменшення розміру соціальних виплат. Такого висновку Суд дійшов за відсутності доказів того, що ці зміни внесені не у відповідності до законної процедури та за відсутності будь-яких доказів того, що вони не були доступними та передбачуваними.

Відхиляючи інші доводи апеляційної скарги позивача ОСОБА_3 , колегія суддів враховує п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, згідно якого обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції по суті позовних вимог позивача ОСОБА_1 і не вбачає підстав, передбачених ст. 317 КАС України, для задоволення вимог апеляційної скарги позивача та зміни судового рішення.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 292, 293, 308, 311, 313, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13 січня 2020 року, - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Л.В. Мельнікова
Судді С.С. Рєзнікова А.О. Бегунц