Справа № 120/9640/21-а
Суддя: Богоніс Михайло Богданович
Дата ухвалення: 2021-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

10 вересня 2021 р. Справа № 120/9640/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Богоноса М.Б., розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про скасування постанови

УСТАНОВИВ

16.08.2021 у Вінницький окружний адміністративний суд надійшов адміністративний позов Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - позивач) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (далі - відповідач) про скасування постанови.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що постановою державного виконавця від 04.06.2021 відкрито виконавче провадження ВП № 65675742 щодо виконання виконавчого листа № 120/4333/20-а від 26.04.2021 виданого Вінницьким окружним адміністративним судом про зобов`язання Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити розрахунок, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, нарахованої на підставі рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 19.06.2018 у справі № 120/1441/18-а, за період з 01.01.0216 по 15.07.2020 по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії.

Листом від 14.06.2021 № 0200-0802-5/36750 повідомлено державного виконавця, що рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 13.10.2020 добровільно виконано до відкриття виконавчого провадження. Головним управлінням нараховано компенсацію з січня 2016 по липень 2020 у сумі 10727,58 грн. Одночасно повідомлено, що заборгованість буде виплачена після виділення коштів з Державного бюджету України, оскільки нормами статті 8 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» встановлено, що виплата пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Однак, державний виконавець в постанові про накладення штрафу від 06.08.2021 безпідставно дійшов висновку, що Головним управлінням було неправильно розраховано суму компенсації, оскільки з 01.01.2018 по 15.07.2020 компенсації втрати частини доходів не обрахована.

Тому з метою скасування постанови відповідача від 06.08.2021 за № 65675742 про накладення штрафу в сумі 10200,00 грн за невиконання судового рішення зобов`язального характеру позивач звернувся до суду із цим позовом.

Ухвалою від 19.08.2021 відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Також витребувано у відповідача належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження ВП № 65675742 або їх оригінал для огляду судом.

31.08.2021 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову.

Обґрунтовуючи відзив відповідач зазначає, що відповідно до наданого боржником розрахунку, ОСОБА_1 нараховано компенсацію втрати частини доходів за період з січня 2016 року по грудень 2017 року, тоді як згідно виконавчого документа боржника зобов`язано нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів за період з 01.01.2016 по 15.07.2020.

Тому 23.06.2021 на адресу боржника направлено вимогу державного виконавця № 8038/2.3-22/3 згідно якої боржника зобов`язано в строк до 05.07.2021 в повному обсязі виконати рішення суду, надавши до Відділу обґрунтовану відповідь з документальним підтвердженням його виконання. У свою чергу, позивач в листі від 07.07.2021 повідомив, що компенсація втрати частини доходів згідно рішення Вінницького окружного адміністративного суду у справі № 120/4333/20-а за позовом ОСОБА_1 нараховано та виплачено відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 159 від 21.02.2001 "Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати" в розмірі 10727,58 грн. за період з 01.01.2016 по 15.07.2020. Щодо суми компенсації за період з січня 2018 по вересень 2020 року боржник зазначив, що така відсутня.

Таким чином, на переконання відповідача, рішення суду в наданий державним виконавцем строк для виконання, боржником не виконано в повному обсязі без поважних причин.

З огляду на зазначене, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову.

Також на виконання ухвали від 19.08.2021 відповідачем надано належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження ВП № 65675742.

Ухвалою від 01.09.2021 залучено до участі у справі в статусі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 .

Також встановлено ОСОБА_1 3-х денний строк з дня отримання копії ухвали для подання письмових пояснень.

Копію ухвали від 01.09.2021 та позовну заяву направлено 02.09.2021 на повідомлену ОСОБА_1 електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що секретарем судового засідання складено довідку.

02.09.2021 від ОСОБА_1 надійшло підтвердження про отримання копії ухвали від 01.09.2021 та позовної заяви, про що секретарем судового засідання складено довідку. Однак, своїм правом на подання письмових пояснень у 3-х денний строк ОСОБА_1 не скористався.

Надавши оцінку аргументам сторін, що висвітлені у заявах по суті справи та наявним у матеріалах справи доказам, суд встановив таке.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 13.10.2020 у справі № 120/4333/20-а адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити розрахунок, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, нарахованої на підставі рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 19.06.2018 у справі № 120/1441/18-а, за період з 01.01.0216 по 15.07.2020 по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії.

26.04.2021 Вінницьким окружним адміністративним судом по даній справі видано виконавчий лист № 120/4333/20-а.

03.06.2021 ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою, у якій просив прийняти на виконання виконавчий лист по справі № 120/4333/20-а про нарахування та виплату компенсації втраченої частини доходів (а.с.50).

Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Сінгаєвською О.М. від 04.06.2021 відкрито виконавче провадження № 65675742 щодо виконання судового рішення. Серед іншого, у постанові зазначено, що боржнику необхідно виконати рішення суду протягом 10 робочих днів, надати обґрунтовану відповідь та документальне підтвердження щодо виконання рішення суду (а.с.51).

Листом від 14.06.2021 № 0200-0802-5/36750 Головне управління повідомило державного виконавця, що рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 13.10.2020 у справі № 120/4333/20-а добровільно виконане до відкриття виконавчого провадження. Додатково вказано, що на виконання рішення суду управлінням нараховано компенсацію з січня 2016 року по липень 2020 року у сумі 10727,57 грн.

Поряд із цим орган Пенсійного фонду зазначив, що сума заборгованості у розмірі 10727,58 грн. за період з 01.01.2016 по 15.07.2020 буде виплачена після виділення коштів з Державного бюджету України, адже нормами ст. 8 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" встановлено, що виплата пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України.

До цього листа позивач додав розрахунок компенсації ОСОБА_1 (П/С 9728) за період з січня 2016 року по липень 2020 року (а.с.55-56).

Розглянувши лист Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про виконання рішення суду згідно ВП 65675742 відповідач дійшов висновку, що рішення суду залишилось невиконаним у повному обсязі, оскільки судом зобов`язано нарахувати компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 01.01.2016 по 15.07.2020, а згідно з наданим боржником розрахунком компенсація нарахована з січня 2016 року по грудень 2018 року.

Тому, 23.06.2021 на адресу позивача надіслано вимогу державного виконавця за № 8238/2.3-22/3, якою зобов`язав боржника в строк до 05.07.2021 в повному обсязі виконати рішення суду (а.с.58-59).

На виконання вимоги державного виконавця, 07.07.2021 Головним управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області листом № 0200-0802-5/41136 повідомлено відповідача про те, що компенсація втрати частини доходів згідно з рішенням Вінницького окружного адміністративного суду у справі № 120/4333/20-а нараховано та буде виплачена відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 159 від 21.02.2001 в розмірі 10727,58 грн., за період з 01.01.2016 по 15.07.2020, що підтверджується службовою запискою начальника управління з питань виплати пенсій від 07.07.2020 (а.с.60-61).

22.07.2021 постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Сінгаєвською О.М. в рамках виконавчого провадження № 65675742 на боржника накладено штраф у розмірі 5100 грн. у зв`язку з невиконанням рішення суду без поважних причин і зобов`язано останнього протягом десяти робочих днів виконати рішення (а.с.62-63).

Не погоджуючись із постановою про накладення штрафу від 22.07.2021, позивач звернувся до суду.

06.08.2021 постановою органу ДВС в рамках виконавчого провадження № 65675742 на Головне управління накладено штраф у розмірі 10200 грн. за повторне невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення суду (а.с.65-66).

Поряд із цим, рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 16.08.2021 у справі № 120/8671/20-а, яке набрало законної сили, задоволено позов Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області та скасовано постанову про накладення штрафу за невиконання рішення суду по виконавчому провадженню за № 65675742 від 22.07.2021 в сумі - 5100 грн.

Водночас предметом позову у цій справі є постанова відповідача від 06.08.2021 про накладення штрафу в розмірі 10200,00 грн за повторне невиконання без поважних причин рішення суду зобов`язального характеру у тому ж виконавчому провадженні.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд керується такими мотивами.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно ч. 2, ч. 3 ст. 14 КАС України постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Частиною 1 ст. 255 КАС України визначено, постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов`язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 2 червня 2016 року № 1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі - Закон № 1404-VIII).

Статтею 1 Закону № 1404-VIII визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За приписами статті 3 Закону № 1404-VIII примусовому виконанню підлягають рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктами 1, 16, 22 частини третьої статті 18 Закону № 1404-VIII передбачено, що державний виконавець має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною) (ч. 6 ст. 26 Закону № 1404-VIII).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 63 Закону № 1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Згідно ч. 3 ст. 63 Закону № 1404-VІІІ виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 75 Закону № 1404-VIII у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Аналізуючи наведені нормативні положення в контексті цієї справи, суд зауважує, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання. Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлене на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження. Водночас обов`язковою умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. У свою чергу, обов`язковою умовою для накладення на боржника штрафу в подвійному розмірі є встановлення факту повторного невиконання рішення без поважних причин.

Отже, обов`язковою умовою для прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу у подвійному розмірі є: 1) встановлення факту невиконання боржником судового рішення без поважних причин та застосування до нього штрафу у розмірі 5100 грн; 2) повторне невиконання рішення без поважних причин.

Як встановлено судом, прийняттю спірної постанови про накладення штрафу у подвійному розмірі 10200 грн. передувало прийняття першої постанови про накладення на боржника штрафу у розмірі 5100 грн.

Однак, рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 16.08.2021 у справі № 120/8671/20-а, яке набрало законної сили, визнано протиправною та скасовано постанову головного державного виконавця про накладення штрафу на Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області за невиконання рішення суду по виконавчому провадженню за № 65675742 від 22.07.2021 в сумі - 5100 грн.

До того ж зазначеним судовим рішенням констатовано неможливість виконання боржником судового рішення з поважних причин, які обумовлюються відсутністю необхідного фінансового забезпечення відповідного пенсійного органу.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про неправомірність оскаржуваної постанови від 06.08.2021 про накладення на позивача штрафу в розмірі 10200,00 грн за повторне невиконання без поважних причин рішення суду зобов`язального характеру у виконавчому провадженні № 65675742, адже скасування постанови від 22.07.2021 виключає повторність, як обов`язкову умову для накладення штрафу за постановою від 06.08.2021.

Таким чином, перевіривши основні доводи учасників справи, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх рішень та дій і докази, надані позивачем, суд доходить висновку про задоволення адміністративного позову повністю.

Питання про розподіл судових витрат у справі суд вирішує з урахуванням ч. 1 ст. 139 КАС України, у відповідності до якої при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У відзиві на позовну заяву відповідач вказує на те, що позивач є органом державної влади, тобто суб`єктом владних повноважень, що не дає правових підстав для відшкодування позивачу судових витрат на сплату судового збору, навіть якщо позов буде задоволено.

Проте суд з вказаними доводами не погоджується та зазначає, що у спірних правовідносинах суб`єктом владних повноважень виступає саме орган ДВС, посадовою особою якого (державним виконавцем) щодо позивача прийнято індивідуальний акт (рішення) при здійсненні владно-управлінських функцій.

Водночас сам по собі статус позивача як органу державної виконавчої влади автоматично не свідчить про наявність у нього в межах спірних правовідносин статусу суб`єкта владних повноважень в розумінні положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд зазначає, що у спорі який розглядається позивач вважаться учасником виконавчого провадження (юридичною особою), який звернувся до адміністративного суду за захистом своїх прав та інтересів як боржника у виконавчому провадженні у зв`язку з прийняттям державною виконавчою службою (суб`єктом владних повноважень) щодо нього індивідуального рішення (акта).

Отже, сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 272, 287, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Сінгаєвської О.М. від 06.08.2021 про накладення на Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області штрафу в розмірі 10200,00 грн. за повторне невиконання без поважних причин рішення суду зобов`язального характеру у виконавчому провадженні № 65675742.

Стягнути на користь Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області сплачений при зверненні до суду судовий збір в розмірі 2270,00 грн (дві тисячі двісті сімдесят гривень 00 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Відповідно до ст. 287 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21036, );

Відповідач: Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21028, )

Суддя Богоніс Михайло Богданович