Справа № 500/1999/20
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2021-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2021 рокуЛьвівСправа № 500/1999/20 пров. № А/857/10240/21
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Запотічного І.І.,

суддів: Глушка І.В., Матковської З.М.,

при секретарі судового засідання: Пославського Д.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Управління соціальної політики Тернопільської міської ради на ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2021 року (суддя Баб`юк П.М., ухвалену в м. Тернопіль) у справі № 500/1999/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціальної політики Тернопільської міської ради про зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

03 серпня 2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Управління соціальної політики Тернопільської міської ради про зобов`язання здійснити перерахунок йому як особі з інвалідністю внаслідок війни 3 групи щорічної разової грошової допомоги у розмірі семи мінімальних пенсій за віком, передбаченої частиною 5 статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», з урахуванням рішень Конституційного Суду України від 22.05.2008 №10-рп/2008 та від 27.02.2020 №3-р/2020, положень частини третьої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» та статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік»; зобов`язання виплатити невиплачену частину вказаної грошової допомоги шляхом перерахунку за вказаними ним реквізитами.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2021 року зобов`язано Управління соціальної політики Тернопільської міської ради здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 як особі з інвалідністю внаслідок війни 3 групи щорічної разової грошової допомоги за 2020 рік у розмірі семи мінімальних пенсій за віком, передбаченої частиною 5 статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», з урахуванням раніше виплачених сум.

19 квітня 2021 року позивачем подано до суду заяву про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, а саме, зобов`язати відповідача надати звіт про виконання судового рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2021 року у справі №500/1999/20. Заява мотивована тим, що станом на дату звернення з такою заявою, відповідачем проведено перерахунок (нарахування) разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік позивачу у розмірі 8306,00 грн проте виплату не проведено, що свідчить про неповне виконання рішення суду.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2021 року заяву позивача задоволено. Встановлено судовий контроль за виконанням рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 04.02.2021 по справі №500/1999/20. Зобов`язано Управління соціальної політики Тернопільської міської ради у двомісячний строк з дня отримання даної ухвали суду подати до Тернопільського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення суду від 04.02.2021 по справі №500/1999/20.

Не погодившись з даною ухвалою суду, Управління соціальної політики Тернопільської міської ради подало апеляційну скаргу в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що Управління є лише розпорядником державних коштів, які виділені в межах бюджетних асигнувань і не в змозі провести виплату (з урахуванням раніше виплачених сум) позивачу недоплаченої грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік у розмірі семи мінімальних пенсій за віком. Тобто, виконати рішення суду у повному обсязі Управлінню не видалося можливим через поважні причини, які не залежать від нього, оскільки фактична виплата коштів відбувається за рахунок Державного бюджету України. Вважає, що у суду були відсутні правові підстави для задоволення клопотання позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, яке набрало законної сили у порядку, передбаченому статтею 382 КАС України.

Позивач надав суду відзив на апеляційну скаргу відповідача у якому він заперечив щодо доводів апеляційної скарги та просив відмовити у її задоволенні.

З врахуванням положень ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що скарга не належить до задоволення з таких підстав.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного.

Відповідно до статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Вимогами частини 2 статті 382 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється з метою реалізації завдань адміністративного судочинства. Суд займає активну позицію не лише під час вирішення публічно-правового спору, але й після набрання судовим рішенням законної сили.

У рішенні від 30.06.2009 №16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абзац перший підпункту 3.2 пункту 3, абзац другий пункту 4 мотивувальної частини).

Як вірно враховано судом першої інстанції відповідно до ч. 3 ст. 129-1 Конституції України контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Також Європейський Суд з прав людини звертав увагу, що судове та виконавче провадження є першою та другою стадіями у загальному провадженні (рішення у праві «Скордіно проти Італії» (Scordino v. Italy). Таким чином, виконання рішення не відокремлюється від судового розгляду і провадження повинно розглядатися загалом (рішення у справі «Сіка проти Словаччини» (Sika v. Slovaki), № 2132/02, пп. 24-27, від 13 червня 2006 року, пп. 18 рішення «Ліпісвіцька проти України» №11944/05 від 12 травня 2011 року).

Крім того, у рішеннях Європейського Суду з прав людини у справах «Бурдов проти Росії» від 07.05.2002, «Ромашов проти України» від 27.07.2004, «Шаренок проти України» від 22.02.2004 зазначається, що право на судовий захист було б ілюзорним, якби правова система держави дозволяла щоб остаточне зобов`язальне рішення залишалося без дієвим на шкоду одній із сторін; виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має вважатися невід`ємною частиною судового процесу.

Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (рішення у справі «Сокур проти України» (Sokur v. Ukraine), №29439/02, від 26 квітня 2005 року, та у справі «Крищук проти України» (Kryshchuk v. Ukraine), №1811/06, від 19 лютого 2009 року).

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення заяви позивача про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, оскільки рішення суду відповідачем залишається невиконаним в частині виплати позивачу недоплаченої грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік.

Посилання апелянта на те, що судовий контроль може бути встановлений тільки під час прийняття рішення суду, є безпідставним та спростовується ст. 382 КАС України, яка не встановлює обмежень щодо встановлення судового контролю за виконанням судового рішення післяприйняття судового рішення.

Згідно ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду з наведених вище мотивів, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції.

Керуючись статтями 308, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління соціальної політики Тернопільської міської ради залишити без задоволення, а ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2021 року у справі № 500/1999/20 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. І. Запотічний
судді І. В. Глушко
З. М. Матковська
Повне судове рішення складено 10.09.2021