Справа № 520/1918/21
Суддя: Супрун Ю.О.
Дата ухвалення: 2021-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

13 вересня 2021 р. Справа № 520/1918/21

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Супрун Ю.О., розглянувши в письмову провадженні в приміщенні суду у м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (01001, м. Київ, вул. Городецького, 13, ) про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, в якому просить суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Заєць Т.І. від 04.01.2021 про закінчення виконавчого провадження №63209896 з виконання виконавчого листа №520/6610/2020 виданого 21.09.2020 Харківським окружним адміністративним судом.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 09.03.2021 позовну заяву ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, про визнання протиправною та скасування постанови - повернуто позивачу.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 23.06.2021 апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволено. Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 09.03.2021 по справі № 520/1918/21 - скасовано. Адміністративну справу №520/1918/21 за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови - направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

У період з 05.07.2021 по 30.07.2021 (включно) головуючій по справі перебував у щорічній відпустці.

Згідно реєстру передачі адміністративних справ суддям від 23.07.2021 справу №520/1918/21 передано на розгляд судді Супруну Ю.О..

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 09.08.2021 вказаний адміністративний позов було залишено буз руху та надано позивачу строк на усунення недоліків. У передбачений ухвалою строк недоліки позовної заяви були усунуті.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 02.09.2021 відкрито провадження у справі.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що ним було подано заяву про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа виданого по адміністративній справі № 520/6610/2020 на підставі рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.07.2020. Однак, 04.01.2021 постановою відповідача вирішено питання про закінчення виконавчого провадження на підставі відповіді Харківської обласної державної адміністрації від 22.10.2020 за № 09-69/8905. Позивач вважає зазначені дії відповідача протиправними у зв`язку з чим звернувся до суду за захистом порушених прав.

В судове засідання позивач та представник відповідача не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

До канцелярії Харківського окружного адміністративного суду з боку позивача надійшла заява про розгляд справи в порядку письмового провадження, окремо зазначено про підтримання позовних вимог в повному обсязі та їх задоволення.

13.09.2021 до канцелярії суду надійшов відзив на адміністративний позов відповідача, в якому останній зазначив що державний виконавець Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України при винесенні постанови від 04.01.2021 про закриття виконавчого провадження в межах ВП №63209896 діяв на підставі в межах повноважень, та у спосіб, передбачений чинним законодавством України, у зв`язку із чим просив суд в задоволені адміністративного позову відмовити в повному обсязі. Крім того, представник відповідача у відзиві на адміністративний позов заявив клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі за текстом КАС України) зазначено, що письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з частиною 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України зазначено, що у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З урахуванням наведеного суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності позивача та представника відповідача.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, суд встановив наступне.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 28.07.2020 по справі №520/6610/2020 адміністративний позов ОСОБА_1 до Харківської обласної державної адміністрації, Головне управління Держгеокадастру у Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено.

Судом вирішено: «Визнати протиправною бездіяльність Харківської обласної державної адміністрації відносно не розгляду у встановленому порядку заяв ОСОБА_1 від 04.12.2019 р. та 17.02.2020 р. про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки із земель державної власності зі зміною цільового призначення із категорії земель лісогосподарського призначення на категорію земель сільськогосподарського призначення, орієнтовною площею 0,9 га, для ведення особистого селянського господарства, що розташована поблизу села Черкаська Лозова Дергачівського району Харківської області за межами населеного пункту.

Зобов`язати Харківську обласну державну адміністрацію у місячний строк розглянути заяву ОСОБА_1 від 17.02.2020 р. про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки із земель державної власності зі зміною цільового призначення із категорії земель лісогосподарського призначення на категорію земель сільськогосподарського призначення, орієнтовною площею 0,9 га, для ведення особистого селянського господарства, що розташована поблизу села Черкаська Лозова Дергачівського району Харківської області за межами населеного пункту.».

Рішення суду від 28.07.2020 по справі № 520/6610/2020 набрало законної сили 28.08.2020.

Так, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. (ч. 4 ст. 78 КАС України).

Позивачем 23.09.2020 було подано заяву про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа виданого по адміністративній справі №520/6610/2020.

Головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України 07.10.2020 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 63209896.

Заступником начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України 04.01.2021 винесено постанови в рамках виконавчого провадження ВП № 63209896 про закінчення виконавчого провадження в порядку п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки рішення суду фактично виконано згідно з виконавчим документом (відповідь Харківської обласної державної адміністрації від 22.10.2020 за № 09-06/8905).

Згідно зі змістом листа Харківської обласної державної адміністрації від 22.10.2020 за №09-06/8905 судом встановлено, що останнім відмовлено у задоволення заяви позивача від 17.02.2020: «по-перше, нормами чинного законодавства не передбачено способу передачі у власність земельної ділянки зі зміною її цільового призначення, у результаті якої відбувається зміна розпорядника земель державної власності, по друге, ані Земельним, ані Лісовим кодексами України категорію земельної ділянки, із клопотанням про надання якої у власність безоплатно Ви звертаєтесь, не включено до переліку земель, які дозволено передавати у приватну власність, в тому числі безоплатно, повідомляємо про відсутність правових підстав для задоволення Вашої заяви від 17.02.2020.».

Вважаючи дії відповідача протиправними, позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду за захистом порушених прав.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд зазначає, що згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" зазначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження", встановлено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Стаття 6 Конвенції гарантує особі право на справедливий суд. У свою чергу, Європейський Суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції) наголосив, що "<…> це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію <…>. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду" (рішення у справі "Горнсбі проти Греції" від 19.03.1997, пункт 41). "<…> Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок <…> саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції" (рішення у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України" від 15.10.2009 (заява №40450/04), пункти 51, 54).

З урахуванням зазначених принципів, стаття 6 Конвенції (що застосовується у відношенні позивача в контексті прав, визначених статтею 1 Протоколу до Конвенції) гарантує право на справедливий суд, яке передбачає як прийняття судом остаточного рішення, так і його виконання, яке забезпечується державою.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі: фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Згідно з положеннями ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України підставою відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо надання земельної ділянки у власність може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що Земельним кодексом України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень ст. 118 Земельного кодексу України.

Зазначену правову позицію сформульовано в постанові Верховного Суду від 27.02.2018 у справі № 545/808/17.

Згідно з ч. 5 ст. 242 КАС України зазначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд враховуючи правову позицію Верховного Суду, яка викладена у постанові від 27.02.2018 у справі № 545/808/17 та беручи до уваги зміст ч. 5 ст. 242 КАС України, зазначає, що окреслена правова позиція підлягає застосуванню в рамках розгляду адміністративної справи № 520/1918/21.

Положеннями ч. 7 ст. 118 ЗК України наведено два альтернативні варіанти правомірної поведінки органу, у разі звернення до нього особи з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою: прийняти рішення про надання дозволу або про відмову у наданні дозволу (якщо для цього є передбачені законом підстави).

Відсутність належним чином оформленого рішення відповідача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки чи відмову у його наданні, свідчить про те, що уповноважений орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен був ухвалити за законом.

Позивач звертався до відповідача із заявами від 04.12.2019 та 17.02.2020 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за наслідками розгляду яких суб`єкт владних повноважень мав би прийняти відповідне управлінське рішення. Лист-відповідь Харківської обласної державної адміністрації від 22.10.2020 за №09-06/8905 у відповідь за результатами розгляду заяв позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не рішення, а отже не може вважатись «відмовою» у розумінні ч. 7 ст. 118 ЗК України.

З огляду на це, дії Харківської обласної державної адміністрації, які полягають у направленні листа від 22.10.2020, не узгоджуються з вимогами ч. 2 ст. 19 Конституції України, та як внаслідок не є підставою для винесення державним виконавцем постанови про закінчення виконавчого провадження від 04.01.2021 за №63209896 з виконання виконавчого листа №520/6610/2020 виданого 21.09.2020 Харківським окружним адміністративним судом.

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

При розв`язанні спору, суд зважає на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом - Конвенція; рішення від 21.01.1999р. у справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", від 22.02.2007р. у справі "Красуля проти Росії", від 05.05.2011р. у справі "Ільяді проти Росії", від 28.10.2010р. у справі "Трофимчук проти України", від 09.12.1994р. у справі "Хіро Балані проти Іспанії", від 01.07.2003р. у справі "Суомінен проти Фінляндії", від 07.06.2008р. у справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії") і тому надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору, та дослухався до усіх аргументів сторін, які ясно і чітко сформульовані та здатні вплинути на результат вирішення спору.

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (частина 1 статті 143 КАС України).

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 13, 14, 139, 229, 241, 242, 243, 246, 250, 255, 287, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати постанову заступника начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Заєць Т.І. від 04.01.2021 про закінчення виконавчого провадження №63209896 з виконання виконавчого листа №520/6610/2020 виданого 21.09.2020 Харківським окружним адміністративним судом

Стягнути з Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (01001, м. Київ, вул. Городецького, 13, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

Рішення підлягає оскарженню шляхом подання апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду у порядку п. 15.5 Розділу VII КАС України та у строк згідно з ч. 6 ст. 287 КАС України, а саме: протягом 10 днів з дати проголошення (підписання). Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 255 КАС України, а саме: після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду.

Текст рішення складено та підписано 13.09.2021.

Суддя Супрун Ю.О.