Справа № 160/14541/20
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2021-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

02 вересня 2021 року м. Дніпросправа № 160/14541/20

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Ясенової Т.І. (доповідач),

суддів: Суховарова А.В., Головко О.В.,

за участю секретаря судового засідання Цвєткової К.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.02.2021(головуючий суддя Кальник В.В.) за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України в особі Департаменту інформаційних технологій про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

06.11.2020 ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Міністерства внутрішніх справ України в особі Департаменту інформаційних технологій, в якому просив:

- зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України в особі Департаменту інформаційних технологій надати ОСОБА_1 повну і точну інформацію про наявність/відсутність судимостей без зазначення додаткових відомостей: «разом з тим є особою, якій 19.08.2008 Київським РВ м. Сімферополя АР Крим пред`явлено обвинувачення у скоєні злочину, передбаченого ч.3 ст. 364, ч.2 ст.365, ч.3 ст.186 КК України, кримінальна справа №6 від 17.08.2008. Відомості про результати розгляду кримінальної справи до Міністерства внутрішніх справ України не надходили. 05.04.2008 розшукується Київським РВ Сімферопольського MB ГУ МВСУ в АР Крим, як особа, яка переховується від органів прокуратури. Розшукова справа №10803033 від 06.06.2008. Прокуратурою АР Крим розпочато досудове розслідування кримінального правопорушення за ознаками ч.2 ст. 365 КК України, кримінальне провадження № 000012 від 05.03.2013»;

- зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України в особі Департаменту інформаційних технологій виключити із бази даних інформацію про ОСОБА_1 , а саме: «разом з тим є особою, якій 19.08.2008 року Київським РВ м.Сімферополя АР Крим пред`явлено обвинувачення у скоєні злочину , передбаченого ч.3 ст. 364, ч.2 ст.365, ч.3 ст.186 КК України, кримінальна справа № 6 від 17.08.2008. Відомості про результати розгляду кримінальної справи до МВС не надходили. 05.04.2008 розшукується Київським РВ Сімферопольського MB ГУ МВСУ в АР Крим, як особа, яка переховується від органів прокуратури. Розшукова справа №10803033 від 06.06.2008. Прокуратурою АР Крим розпочато досудове розслідування кримінального правопорушення за ознаками ч.2 ст. 365 КК України, кримінальне провадження № 000012 від 05.03.2013».

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 27.08.2020 позивач звернувся до Міністерства внутрішніх справ України в особі Департаменту інформаційних технологій щодо отримання довідки про відсутність чи наявність не знятої чи не погашеної судимості та довідався, що з 05.04.2008 позивач розшукується Київським РВ Сімферопольського МВ ГУ МВС України в АР Крим. Прокуратурою АР Крим розпочато досудове розслідування кримінального правопорушення за ознаками ч.2 ст. 365 КК України, кримінальне провадження № 000012 від 05.03.2013.

Позивачем також зазначено, що ні до яких слідчих підрозділів його ніхто не запрошував, повісток в порядку, передбаченому п.1-2 ст. 135 КПК України, не вручав, хоча позивач працював в тій установі, яка згодом проводила його розшук. Позивач звільнився з органів Міністерства внутрішніх справ України 04.06.2008 за власним бажанням, після чого постійно проживав в смт. Чаплинка Херсонської області. Позивач вважає, що внесення цієї інформації до «довідки про відсутність судимості» завдає шкоди професійній діяльності, значно знижуючи його можливості отримати роботу, пов`язану з вибуховими речовинами. Окрім того, зазначена інформація негативно впливає на життя позивача, оскільки постійно при контакті з працівниками правоохоронних органів йому усно повідомляється про існування розшукової справи, пропонується написати пояснення, відсканувати копію паспорта тощо. Постійний статус людини у розшуку негативно впливає на інші сфери життя позивача, а саме можливість виїхати за кордон, влаштуватися на роботу, пов`язану з вибуховими речовинами.

У відзиві на позов відповідач вказує на відсутність підстав для задоволення позову. Зазначає що МВС в особі Департаменту інформатизації діяло в рамках повноважень визначених законодавством, зокрема, наказом МВС від 29.11.2016 №1256, і в довідці виданій позивачу станом на 15.07.2020 міститься повна і точна інформація про наявність/відсутність судимості. Відомості про пред`явлене 19.08.2008 обвинувачення позивачу у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст. 364, ч.2 ст. 365, ч.3 ст.186 КК України, у кримінальній справі №6 від 17.08.2008 Київського РВ м. Сімферополя АР Крим до централізованого персонально-довідкового обліку ЄІС МВС були внесені інформаційним підрозділом Головного управління Національної поліції в АР Крим. Станом на 24.12.2020 процесуальних документів, на підставі яких може бути змінена чи вилучена інформація про притягнення до кримінальної відповідальності та оголошення у розшук ОСОБА_1 , до Міністерства внутрішніх справ України не надходило.

Зазначено, що у відповідь на запит Департаменту інформатизації МВС Департаментом інформаційно-аналітичної підтримки Національної поліції листом від 22.12.2020 №8805/27/04/3-2020 підтверджено актуальність відомостей стосовно розшуку ОСОБА_1 . Водночас зауважено, що облікові матеріали щодо його оголошення у розшук залишилися на тимчасово окупованій території АР Крим. Стосовно розпочатого Прокуратурою АР Крим досудового розслідування кримінального правопорушення за ознаками ч.2 ст. 365 КК України, кримінальне провадження № 0000012 від 05.03.2013, зазначені відомості до персонально-довідкового обліку відповідно до Порядку взаємодії Генеральної прокуратури України та Міністерства внутрішніх справ України щодо обміну інформацією і Єдиного реєстру досудових розслідувань та інформаційних систем органів внутрішніх справ, затвердженого наказом Генеральної прокуратури та МВС від 17.11.2012 № 115/1046, автоматично були завантажені з Єдиного реєстру досудових розслідувань (ЄРДР).

Стверджує, що включення відомостей до довідки про притягнення позивача до кримінальної відповідальності у кримінальній справі №6 від 17.08.2008 та кримінальному проваджені №0000012 від 05.03.2013 відповідає вимогам п.2 Порядку доступу до відомостей персонально-довідкового обліку єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України, затвердженого наказом МВС від 29.11.2016 № 1256. Також зазначено, що Департамент інформатизації МВС не наділено повноваженнями самостійно вносити відомості до персонально-довідкового обліку, так само як і вносити зміни в облікові документи або вилучати їх. Це може бути зроблено лише після отримання відповідного процесуального рішення слідчого органу досудового розслідування, у провадженні якого знаходиться справа, або рішення суду.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.02.2021 у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що позивач звільнився з органів Міністерства внутрішніх справ України 04.06.2008 за власним бажанням, після чого постійно проживав в смт. Чаплинка Херсонської області. Ні до яких слідчих підрозділів позивача ніхто не запрошував, повісток в порядку, передбаченому п. 1-2 ст. 135 КПК України не вручав, хоча позивач працював в тій установі, яка згодом проводила його розшук. Позивач вважає дії відповідача, що виразилися у наданні довідки серії II № 188250 протиправними, оскільки як в ній зазначено, звинувачення позивачу було пред`явлено 19.08.2008, тобто більш ніж 12 років тому. І з тих пір, відомості про результати судового розгляду до Міністерства внутрішніх справ України не надходили. Таким чином, позивач вже 12 років вважається особою, що притягалася до кримінальної відповідальності. Цей факт позивач особисто виправити не може. Внесення цієї інформації до «довідки про відсутність судимості» завдає шкоди професійній діяльності позивача, значно знижуючи його можливості отримати роботу, пов`язану з вибуховими речовинами.

Крім того, інформація у вказаній довідці не відноситься до інформації ані про притягнення особи до кримінальної відповідальності, ані про відсутність (наявність) судимості, ані про наявність обмежень, передбачених кримінально-процесуальним законодавством України. На даний час, кримінальне провадження № 000012 за слідчими підрозділами Національної поліції не рахується, про що повідомлено листом від 17.06.2020. Тобто були всі підстави вважати, що означене провадження від 05.03.2013 перебуває в прокуратурі АР Крим, проте, цього провадження не має й там. При цьому зазначає, що відповідно до змісту ухвали слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 24.09.2020 слідчим суддею встановлено, що у провадженні слідчих СВ ГУ СБУ в Автономній республіці Крим та міста Севастополя, СВ ГУНП в Автономній республіці Крим та міста Севастополя кримінальне провадження №0000012 від 05.03.2013, а прокуратура Автономній республіці Крим та міста Севастополя процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні не здійснює, що унеможливлює перевірити правильність підсудності скарги.

Вказує на те, що зберігання такої недостовірної інформації, а тим більше її видання в офіційному документі, є незаконним втручанням в особисте життя позивача, порушенням його прав, свобод та інтересів, які підлягають захисту.

Відповідач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла таких висновків.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 27.08.2020 ОСОБА_1 звернувся до Міністерства внутрішніх справ України в особі Департаменту інформаційних технологій, щодо отримання довідки про відсутність чи наявність не знятої чи не погашеної судимості.

Міністерство внутрішніх справ України видало позивачу довідку (повну) серії ІІА № 1939611, згідно з якою за обліками Міністерства внутрішніх справ України громадянин України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Пчельники Совєтський район України на території України станом на 15.07.2020 не знятої чи непогашеної судимості немає та разом з тим є особою, якій 19.08.2008 Київським РВ м. Сімферополя АР Крим пред`явлено обвинувачення у скоєні злочину, передбаченого ч.3 cт. 364, ч.2 ст.365, ч.3 cт. 186 КК України, кримінальна справа №6.

З 05.04.2008 позивач розшукується Київським РВ Сімферопольського MB ГУМВСУ в АР Крим, як особа, яка переховується від органів прокуратури. Розшукова справа №10803033 від 06.06.2008. Прокуратурою АР Крим розпочато досудове розслідування кримінального правопорушення за ознаками ч.2 cт.365 КК України, кримінальне провадження №000012 від 05.03.2013.

У відповіді від 17.06.2020 на запит адвоката в інтересах ОСОБА_1 , Головним слідчим управлянням Національної поліції України повідомлено, що відповідно до відомостей Єдиного реєстру досудових розслідувань, доступних Національній поліції України, кримінальне провадження №000012 за слідчими підрозділами НП України не рахується.

Відповідно до інформації викладеної в листі Департаменту інформатизації МВС Департаментом інформаційно-аналітичної підтримки Національної поліції від 22.12.2020 №8805/27/04/3-2020, станом на 21.12.2020 за автоматизованими обліками Національної поліції України наявна інформація стосовно громадянина ОСОБА_1 , який перебуває у державному розшуку як особа, яка переховується від органів прокуратури, за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 364, ч.2 ст.365, ч.3 ст.186 КК України, орган, що здійснює розшук Київський РВ Сімферопольського МВ ГУМВС України АР Крим (ОРС №10803033 від 06.06.2008. КП № 000012 від 05.03.2013). Матеріали щодо оголошення у розшук ОСОБА_1 залишилися на тимчасово окупованій території АР Крим.

Відомості стосовно розпочатого Прокуратурою АР Крим досудового розслідування кримінального правопорушення за ознаками ч.2 ст. 365 КК України, кримінальне провадження № 0000012 від 05.03.2013, до персонально-довідкового обліку відповідно до Порядку взаємодії Генеральної прокуратури України та Міністерства внутрішніх справ України щодо обміну інформацією і Єдиного реєстру досудових розслідувань та інформаційних систем органів внутрішніх справ, затвердженого наказом Генеральної прокуратури та МВС від 17.11.2012 № 115/1046, автоматично були завантажені з Єдиного реєстру досудових розслідувань (ЄРДР).

Спірні правовідносини врегульовано законодавством (чинним та у редакції станом на момент виникнення відповідних правовідносин): Конституцією України, Законами України «Про інформацію» від 02.10.1992 №2657-ХІІ, «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 №2939-VI, «Про захист персональних даних» від 01.06.2010 № 2297-VI, Положенням про Департамент інформаційних технологій Міністерства внутрішніх справ України, затвердженим наказом Міністерства внутрішніх справ України від 14.12.2015 №1572 (далі - Положення №1572).

Відповідно до ч.ч.1 і 2 ст. 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України; не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Закон України від 02.10.1992 № 2657-XII «Про інформацію» визначає інформацію про фізичну особу (персональні дані) як відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована (ч. 1 ст.11).

Інформація про фізичну особу, а також інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб`єктів владних повноважень, є конфіденційною та може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом (ч.2 ст. 21 Закону України «Про інформацію»).

В силу статті 1 Закону України від 01.06.2010 № 2297-VI «Про захист персональних даних» (далі - Закон № 2297) цей Закон регулює правові відносини, пов`язані із захистом і обробкою персональних даних, і спрямований на захист основоположних прав і свобод людини і громадянина, зокрема права на невтручання в особисте життя, у зв`язку з обробкою персональних даних. Цей Закон поширюється на діяльність з обробки персональних даних, яка здійснюється повністю або частково із застосуванням автоматизованих засобів, а також на обробку персональних даних, що містяться у картотеці чи призначені до внесення до картотеки, із застосуванням неавтоматизованих засобів.

Під обробкою персональних даних розуміється будь-яка дія або сукупність дій, таких як збирання, реєстрація, накопичення, зберігання, адаптування, зміна, поновлення, використання і поширення (розповсюдження, реалізація, передача), знеособлення, знищення персональних даних, у тому числі з використанням інформаційних (автоматизованих) систем (абзац восьмий статті 2 Закону № 2297).

Згідно з частиною другою статті 4 Закону № 2297 володільцем чи розпорядником персональних даних можуть бути підприємства, установи і організації усіх форм власності, органи державної влади чи органи місцевого самоврядування, фізичні особи - підприємці, які обробляють персональні дані відповідно до закону.

Так, пунктом 1 Положення про Департамент інформаційних технологій Міністерства внутрішніх справ України №1572, Департамент інформаційних технологій (далі - Департамент або ДІТ) Міністерства внутрішніх справ України (далі - Міністерство або МВС) є структурним підрозділом апарату МВС, який здійснює, координує та контролює інформаційне забезпечення діяльності структурних підрозділів апарату Міністерства та центральних органів виконавчої влади, діяльність яких спрямовує і координує Міністр.

За положеннями пункту 2 Положення №1572 Департамент у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства, нормативно-правовими актами МВС, а також цим Положенням.

Підпунктом 25 п.8 Положення №1572 передбачено, що Департамент відповідно до покладених на нього завдань забезпечує надання громадянам інформації про притягнення до кримінальної відповідальності, відсутність (наявність) судимості або обмежень, передбачених кримінально-процесуальним законодавством.

Відповідно до ч.2 ст. 11 Закону України «Про інформацію» від 02.10.1992 №2657-ХІІ кожному забезпечується вільний доступ до інформації, яка стосується його особисто, крім випадків, передбачених законом.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес, визначає Закон України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 №2939-VI.

Згідно з п.2 ч.1 ст.10 Закону України «Про доступ до публічної інформації» кожна особа має право доступу до інформації про неї, яка збирається та зберігається.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.10 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядники інформації, які володіють інформацією про особу, зобов`язані надавати її безперешкодно і безкоштовно на вимогу осіб, яких вона стосується, крім випадків, передбачених законом.

При цьому, відмова особі в доступі до інформації про неї, приховування, незаконне збирання, використання, зберігання чи поширення інформації можуть бути оскаржені (ч. 5 ст.10 Закону України «Про доступ до публічної інформації»).

У частині 2 ст.5 Закону № 2297 закріплено, що персональні дані можуть бути віднесені до конфіденційної інформації про особу законом або відповідною особою.

Статтею 6 Закону № 2297 передбачено, що: мета обробки персональних даних має бути сформульована в законах, інших нормативно-правових актах, положеннях, установчих чи інших документах, які регулюють діяльність володільця персональних даних, та відповідати законодавству про захист персональних даних (частина перша); склад та зміст персональних даних мають бути відповідними, адекватними та ненадмірними стосовно визначеної мети їх обробки (частина третя); обробка персональних даних здійснюється для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб`єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством (частина п`ята); не допускається обробка даних про фізичну особу, які є конфіденційною інформацією, без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини (частина шоста).

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону № 2297 забороняється обробка персональних даних про расове або етнічне походження, політичні, релігійні або світоглядні переконання, членство в політичних партіях та професійних спілках, засудження до кримінального покарання, а також даних, що стосуються здоров`я, статевого життя, біометричних або генетичних даних.

Положення ч.1 цієї статті не застосовується, якщо обробка персональних даних здійснюється за умови надання суб`єктом персональних даних однозначної згоди на обробку таких даних (п.1 ч.2 ст.7 Закону № 2297).

За приписами ч.2 ст.14 Закону № 2297 поширення персональних даних без згоди суб`єкта персональних даних або уповноваженої ним особи дозволяється у випадках, визначених законом, і лише (якщо це необхідно) в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Наведеним положенням Законів України «Про інформацію» «Про захист персональних даних» кореспондують норми Закону України від 13.01.2011 № 2939-VI «Про доступ до публічної інформації» (далі - Закон № 2939), згідно з яким публічною інформацією є відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом (частина перша статті 1).

За загальним правилом публічна інформація є відкритою (ч.2 ст.1 Закону № 2939). Виняток становить інформація з обмеженим доступом, яка поділяється на конфіденційну, таємну та службову інформацію (ч.1 ст. 6 Закону № 2939).

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону № 2939 конфіденційною є інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб`єктів владних повноважень, та яка може поширюватися у визначеному ними порядку за їхнім бажанням відповідно до передбачених ними умов.

Розпорядники інформації, які володіють конфіденційною інформацією, можуть поширювати її лише за згодою осіб, які обмежили доступ до інформації, а за відсутності такої згоди - лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини (ч.2 ст.7 Закону № 2939).

Таким чином, лише фізична особа, якої стосується конфіденційна інформація, відповідно до конституційного та законодавчого регулювання права особи на збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації має право вільно, на власний розсуд визначати порядок ознайомлення з нею інших осіб, держави та органів місцевого самоврядування, а також право на збереження її у таємниці.

Відповідно до підпункту 9.9 пункту 9 Інструкції про порядок формування, ведення та використання оперативно-довідкового і дактилоскопічного обліку в органах внутрішніх справ та органах (установах) кримінально-виконавчої системи України, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Державного департаменту України з питань виконання покарань №823/188 від 23.08.2002 та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 09.09.2002 за №738/7026, інформацію про судимість (несудимість) за особистими зверненнями громадян надають територіальні УОІ-ВОІ за місцем останнього постійного мешкання цих громадян з урахуванням вимог статей 5, 89, 108 КК України. Довідка надається на бланку встановленого зразка за підписом керівника та засвідчується печаткою підрозділу з її обов`язковою реєстрацією.

Аналіз пункту 9.9 Інструкції у системному зв`язку з частиною першою статті 88 КК України, відповідно до якої особа визнається такою, що має судимість, з дня набрання законної сили обвинувальним вироком і до погашення або зняття судимості, дає підстави для висновку, що у довідку про судимість (несудимість) має включатися інформація про відсутність або наявність у особи судимості згідно з обвинувальним вироком суду, який набрав законної сили, з урахуванням вимог статей 5 (зворотна дія закону про кримінальну відповідальність у часі), 89 (строки погашення судимості) і 108 (погашення та зняття судимості) КК України.

Згідно з п.2.1 Інструкції об`єктами оперативно-довідкового і дактилоскопічного обліку є особи, які на території України обвинувачуються у вчиненні злочинів або засуджені, розшукуються, затримані за підозрою в занятті бродяжництвом, а також громадяни України, що вчинили злочини за її межами і відомості про яких надійшли офіційними каналами згідно з міжнародними договорами у сфері обміну інформацією, які набрали чинності в установленому порядку. Облік здійснюється шляхом ведення алфавітних оперативно-довідкових картотек (далі - ОДК) і дактилоскопічних картотек (далі - ДК), у тому числі з використанням автоматизованих банків даних та автоматизованих дактилоскопічних інформаційних систем. Централізований облік здійснюється Департаментом інформаційних технологій при МВС України (далі - ДІТ при МВС), а регіональний (місцевий) облік - управліннями (відділами) оперативної інформації при ГУМВС України в Автономній Республіці Крим та при управліннях МВС України в областях. У місті Києві і Київській області алфавітний і дактилоскопічний облік здійснюється ДІТ при МВС України.

Відповідно до пункту 8.1 Інструкції інформація оперативно-довідкового та дактилоскопічного обліку ДІТ при МВС та УОІ-ВОІ має обмежений доступ.

Умови, підстави та процедуру надання відомостей з інформаційної підсистеми "Оперативно-довідкова картотека" єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України, що містить відомості стосовно осіб, яким повідомлено про підозру в учиненні кримінального правопорушення, та осіб, яких засуджено за вчинення кримінального правопорушення, права та обов`язки суб`єктів, що є учасниками зазначеної процедури визначено Порядком доступу до відомостей персонально-довідкового обліку єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України 29.11.2016 №1256 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10.01.2017 за №22/29890 (далі - Порядок №1256).

Пунктом 2 Порядку №1256 визначено, що довідка - документ, який містить відомості з персонально-довідкового обліку єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України та який залежно від обсягу запитуваної особою інформації може містити відомості про: відсутність (наявність) судимості; притягнення до кримінальної відповідальності, відсутність (наявність) судимості або обмежень, передбачених кримінальним процесуальним законодавством України.

У зазначеному пункті також визначено, що «персонально-довідковий облік» - систематизований банк (база) даних інформаційної підсистеми "Оперативно-довідкова картотека" єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України стосовно осіб, яким повідомлено про підозру в учиненні кримінального правопорушення, та осіб, яких засуджено за вчинення кримінального правопорушення.

Отже, системний аналіз вказаних положень дає підстави стверджувати про те, що довідка, яка надається Департаментом інформаційних технологій Міністерства внутрішніх справ України має містити інформацію за трьома напрямками, а саме:

1) про притягнення особи до кримінальної відповідальності;

2) про відсутність (наявність) судимості;

3) про наявність обмежень, передбачених кримінально-процесуальним законодавством України.

Відповідно до ч.1 ст.23 Закону України «Про доступ до публічної інформації» рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду.

Згідно із п.4 ч.2 ст. 23 Закону України «Про доступ до публічної інформації» запитувач має право оскаржити надання недостовірної або неповної інформації.

Відповідно до ч.3 ст. 23 Закону України «Про доступ до публічної інформації» оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядників інформації до суду здійснюється відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України.

Пунктом 3 ч.1 ст. 10 Закону України «Про доступ до публічної інформації» передбачено, що кожна особа має право вимагати виправлення неточної, неповної, застарілої інформації про себе, знищення інформації про себе, збирання, використання чи зберігання якої здійснюється з порушенням закону.

Відповідно до п.4 ч.3 ст.10 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядники інформації, які володіють інформацією про особу, зобов`язані виправляти неточну та застарілу інформацію про особу самостійно або на вимогу осіб, яких вона стосується.

Судом апеляційної інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що в Довідці №1939611 серії IIА, яка видана позивачеві, крім запитуваної інформації, було зазначено й інформацію, яка позивачем не запитувалась, а саме: «разом з тим є особою, якій 19.08.2008 року Київським РВ м.Сімферополя АР Крим пред`явлено обвинувачення у скоєні злочину , передбаченого ч.3 ст. 364, ч.2 ст.365, ч.3 ст.186 КК України, кримінальна справа № 6 від 17.08.2008. Відомості про результати розгляду кримінальної справи до МВС не надходили. 05.04.2008 розшукується Київським РВ Сімферопольського MB ГУ МВСУ в АР Крим, як особа, яка переховується від органів прокуратури. Розшукова справа №10803033 від 06.06.2008. Прокуратурою АР Крим розпочато досудове розслідування кримінального правопорушення за ознаками ч.2 ст. 365 КК України, кримінальне провадження № 000012 від 05.03.2013».

Як зазначалось, пунктом 2 Порядку № 1256 також визначено, що довідка - документ, який містить відомості з персонально-довідкового обліку єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України та який залежно від обсягу запитуваної особою інформації може містити відомості про:відсутність (наявність) судимості;притягнення до кримінальної відповідальності, відсутність (наявність) судимості або обмежень, передбачених кримінальним процесуальним законодавством України.

Отже, вказаними нормами не передбачено зазначення у довідці інформації такого змісту та форми - «разом з тим є особою, якій 19.08.2008 року Київським РВ м.Сімферополя АР Крим пред`явлено обвинувачення у скоєні злочину , передбаченого ч.3 ст. 364, ч.2 ст.365, ч.3 ст.186 КК України, кримінальна справа № 6 від 17.08.2008. Відомості про результати розгляду кримінальної справи до МВС не надходили. 05.04.2008 розшукується Київським РВ Сімферопольського MB ГУ МВСУ в АР Крим, як особа, яка переховується від органів прокуратури. Розшукова справа №10803033 від 06.06.2008. Прокуратурою АР Крим розпочато досудове розслідування кримінального правопорушення за ознаками ч.2 ст. 365 КК України, кримінальне провадження № 000012 від 05.03.2013».

Тобто, в базі даних оперативно-довідкового обліку відповідача міститься запис, про вилучення якого звернулася позивач з вимогою до суду, щодо інформації, яку не може містити довідка, передбачена Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 29 листопада 2016 року № 1256.

Таким чином, інформація, що міститься в довідці, не відповідає вищенаведеній правовій нормі. Оскільки, ця інформація, невідповідність якої дійсності та вимогам чинного законодавства встановлена в судовому порядку, тому наявність спірного запису без правових підстав для внесення такої інформації до бази даних оперативно-довідкового обліку є протиправним та свідчить про необхідність її вилучення з метою повного захисту порушених прав позивача.

Аналогічних правових висновків Верховний Суд дійшов, зокрема, у постановах від 24 лютого 2020 року (справа № 802/1587/18-а), від 30 квітня 2020 року (справа №120/345/19-а), від 02 липня 2020 року (справа № 808/316/18).

Отже, суд першої інстанції не встановив всі обставини справи, які мають важливе значення для її правильного вирішення, у зв`язку з чим, оскаржуване рішення суду першої інстанції не може вважатися законним та обґрунтованим.

Відповідно до ст. 317 КАС України підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення є неповне з`ясування судом обставин справи, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, у зв`язку з неправильним застосуванням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд дійшов до висновку про наявність правових підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду та прийняття постанови про задоволення позовних вимог.

Згідно ч. 1, ч. 6 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Встановлено, що позивач при поданні позовної заяви сплатив судовий збір у розмір 840,80 грн., що підтверджується квитанцією №29269946 від 03118.2020, при поданні апеляційної скарги було сплачено судовий збір у розмірі 1262,00 грн., що підтверджується квитанцією № 31522172 від 25.03.2021.

При задоволенні позову, відшкодуванню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень підлягають документально підтверджені судові витрати, а саме 2102,80 грн.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 317, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.02.2021 скасувати та прийняти нову постанову.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України в особі Департаменту інформаційних технологій надати ОСОБА_1 повну і точну інформацію про наявність/відсутність судимостей без зазначення додаткових відомостей: «разом з тим є особою, якій 19.08.2008 Київським РВ м. Сімферополя АР Крим пред`явлено обвинувачення у скоєні злочину, передбаченого ч.3 ст. 364, ч.2 ст.365, ч.3 ст.186 КК України, кримінальна справа №6 від 17.08.2008. Відомості про результати розгляду кримінальної справи до Міністерства внутрішніх справ України не надходили. 05.04.2008 розшукується Київським РВ Сімферопольського MB ГУ МВСУ в АР Крим, як особа, яка переховується від органів прокуратури. Розшукова справа №10803033 від 06.06.2008. Прокуратурою АР Крим розпочато досудове розслідування кримінального правопорушення за ознаками ч.2 ст. 365 КК України, кримінальне провадження № 000012 від 05.03.2013».

Зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України в особі Департаменту інформаційних технологій виключити із бази даних інформацію про ОСОБА_1 , а саме: «разом з тим є особою, якій 19.08.2008 року Київським РВ м.Сімферополя АР Крим пред`явлено обвинувачення у скоєні злочину , передбаченого ч.3 ст. 364, ч.2 ст.365, ч.3 ст.186 КК України, кримінальна справа № 6 від 17.08.2008. Відомості про результати розгляду кримінальної справи до МВС не надходили. 05.04.2008 розшукується Київським РВ Сімферопольського MB ГУ МВСУ в АР Крим, як особа, яка переховується від органів прокуратури. Розшукова справа №10803033 від 06.06.2008. Прокуратурою АР Крим розпочато досудове розслідування кримінального правопорушення за ознаками ч.2 ст. 365 КК України, кримінальне провадження № 000012 від 05.03.2013».

Стягнути з Міністерства внутрішніх справ України за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ) судові витрати у розмірі 2102 (дві тисячі сто дві ) гривні 80 (вісімдесят) копійок.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий - суддя Т.І. Ясенова

суддя А.В. Суховаров

суддя О.В. Головко