Справа № 380/12071/20
Суддя: Коморний Олександр Ігорович
Дата ухвалення: 2021-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2021 року м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Коморного О.І.,

секретар судового засідання Бабич Ю.Б.,

за участю:

позивач ОСОБА_1

представник відповідача Вінак Н.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області та зобов`язання вчинити дії.

Обставини справи.

До Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в якій просить:

- визнати бездіяльність Головного Управління Пенсійного фонду України у Львівській області протиправною щодо не призначення пенсії по інвалідності ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити і виплачувати ОСОБА_1 пенсію по інвалідності відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з 30 липня 2020 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що звернувся до пенсійного фонду для призначення пенсії відповідно до ч.1 ст.32 Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», згідно якого особи, яким установлено інвалідність, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності такого страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією: для осіб з інвалідністю II та III груп від 56 років до досягнення особою 59 років включно - 14 років. Позивач стверджує, що враховуючи довідку видану ГУ ПФ України у Львівській області від 31.07.2020 №2019, де вказано, що його наявний страховий стаж становить 13 років 3 місяці 7 днів із необхідних 14 років для призначення пенсії, відтак 30.10.2020, оплатив 9 місяців страхового стажу. Однак, вказує, що у Личаківському відділі обслуговування громадян №8, відмовлено в призначенні пенсії по інвалідності. Вважає такі дії відповідача протиправними та просить суд задовольнити позовну заяву повністю.

У поданому суду відзиві відповідач проти позову заперечує, просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. По суті позовних вимог вказує, що позивач посилається на довідку № 2019 від 31.07.2020 видану Головним управлінням де зазначено, що наявний страховий стаж його становить 13 років 3 місяці 7 днів. Проте вказує, що даний стаж є умовно розрахований по документах, що подав позивач із заявою від 05.03.2020 для призначення пенсії за віком, як учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС за Законом № 796. Відповідач зазначає, що 31.07.2020 позивач звернувся до Головного управління з питання призначення йому пенсії, як особі з інвалідністю III групи Закону №1058. Однак, у зв`язку з тим, що у позивача відсутній необхідний стаж для призначення такої пенсії, а саме 14 років стажу за нормами статті 32 Закону № 1058, позивачу надано довідку про наявний страховий стаж, який становить 13 років 3 місяці 7 днів, з врахуванням кратності періоду перебування на ліквідації аварії на ЧАЕС. Інформація про стаж отримана з електронної відмовної пенсійної справи, сформованої на попереднє звернення позивача від 11.03.2020. Тому вказує, що твердження позивача, що його страховий стаж становить 13 років 3 місяці 7 днів є хибним, оскільки згідно поданих документів про стаж, що визначені Порядком № 637 зараховано наступні періоди: з 04.05.1982 по 13.06.1984 (строкова військова служба), з 18.07.1985 по 04.11.1986, з 25.03.1987 по 05.09.1990, з 24.10.2005 по 14.09.2009 та з 01.01.2016 по 30.09.2016 на підставі індивідуальних відомостей про застраховану особу та становить 11 років 6 місяців 18 днів, що є недостатнім для призначення пенсії по інвалідності за нормами Закону № 1058.

Позивач подав заперечення на відзив, де зазначив, що Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, не враховує архівну довідку від 11 грудня 2020 року № 336 Державного навчального закладу «Львівське вище професійне училище побутового обслуговування», відтак невірно зазначає періоди навчання позивача у вказаному навчальному закладі.

Ухвалою суду від 22.12.2020 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду від 01.02.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою суду від 25 березня 2021 року витребувано докази.

Ухвалою суду від 15 квітня 2021 року про призначено судового засідання.

Ухвалою суду від 26.05.2021 витребувано докази.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з підстав викладених у позовній заяві, просить позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти позову, просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Суд заслухав пояснення сторін, дослідив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, та -

встановив:

ОСОБА_1 має пільги і компенсації встановлені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (категорія 2) згідно посвідчення серії НОМЕР_1 від 28.02.2002 (а.с.5)

Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААБ №354134 (а.с.9) ОСОБА_1 встановлено третю групу інвалідності.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 у віці 56 років ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про призначення пенсії по інвалідності (а.с.31-32).

До вказаної заяви позивачем долучено зокрема атестат № 2081 від 08.07.1985 про навчання в Львівському професійно-технічному училищі із строком навчання два роки в період з 01.09.1983 по 03.07.1985; трудову книжку серії НОМЕР_2 ; військовий квиток серії НОМЕР_3 , виданий 04.05.1982 про підтвердження перебування на строковій військовій службі з 04.05.1982 по 13.06.1984.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №95 від 20.11.2020 відмовлено ОСОБА_1 у призначені пенсії по інвалідності відповідно до статті 32 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з тим, що згідно поданих та документально підтверджених документів загальний (страховий) стаж у позивача становить 11 років 6 місяців 18 днів , що є недостатнім для призначення пенсії по інвалідності за нормами Закону№1058 (а.с.57-60).

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Закріплений у ч. 1 ст. 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Спірні правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-ІV), «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон №1788), «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі Закон № 796).

Відповідно ч. 1 ст. 30 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особам пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону.

Порядок та умови призначення пенсії по інвалідності визначено Законом №1058. Особи, яким установлено інвалідність, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності відповідного страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією. Відповідно до статті 32 Закону № 1058 особи, яким установлено інвалідність II та III груп, зокрема, у віці від 56 років до досягнення особою 59 року включно мають право на призначення пенсії по інвалідності при наявності страхового стажу тривалістю не менше 14 років.

Статтею 24 Закону № 1058 визначено порядок обчислення страхового стажу Страховий стаж - це період (строк), упродовж якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і за який щомісяця сплачено страхові внески в сумі, не меншій за мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог Закону № 1058 за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувались до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що було чинним раніше, крім випадків, передбачених Законом № 1058.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Також, згідно ст. 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» (надалі - Порядок № 637) передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, за відсутності її або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п. 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання і обліку, регулюються постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 р. № 301 ( 301-93-п ) «Про трудові книжки працівників», та прийнятою відповідно до зазначеної постанови Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.93 № 58 зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 р. за № 110.

Відповідно до п.п.1.1 Інструкції №110 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Відповідно до ст. 1 Закону №1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Згідно з ч.1 ст.24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Вказаною статтею визначено порядок обчислення страхового стажу, а саме: періоди трудової діяльності, що враховувалися для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом (по 31.12.2003), зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше (на підставі трудової книжки, диплому про період стаціонарного навчання, військового квитка та інших документів, які підтверджують періоди роботи), а з 01.01.2004 - згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу, що містяться в системі персоніфікованого обліку пропорційно до сплати страхових внесків.

Наведене кореспондується положенням ч.2 ст.24 Закону № 1058-IV, за якими страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно статті 1 Закону №1058-ІV, страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування найманих працівників та інших осіб, які належать до кола осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та зазначені у статті 11 Закону №1058-ІV, сплачуються їх роботодавцями та безпосередньо застрахованими особами.

Порядок обчислення та сплати страхових внесків встановлено у частині 1 статті 20 Закону №1058-ІV, якою передбачено, що страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Таким чином, страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті, перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює людина, (страхувальником) сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до пункту 8 Порядку № 637 час навчання, зокрема, у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі, клінічній ординатурі підтверджуються дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

Згідно пункту «д» статті 56 № 1788 до стажу роботи, що дає право на пенсію, зараховується час навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах з підготовки кадрів, підвищення кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Згідно пункту «в» статті 56 Закону № 1788 - зараховується, також, військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки та органах внутрішніх справ, незалежно від місця проходження служби.

Судом встановлено, що відповідач керуючись Порядком № 637 зарахував позивачу наступні періоди: з 04.05.1982 по 13.06.1984 (строкова військова служба), з 18.07.1985 по 04.11.1986, з 25.03.1987 по 05.09.1990, з 24.10.2005 по 14.09.2009 та з 01.01.2016 по 30.09.2016 на підставі індивідуальних відомостей про застраховану особу та становить 11 років 6 місяців 18 днів (а.с.103)

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №95 від 20.11.2020 відмовлено ОСОБА_1 у призначені пенсії по інвалідності відповідно до статті 32 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з тим, що згідно поданих та документально підтверджених документів загальний (страховий) стаж у позивача становить 11 років 6 місяців 18 днів , що є недостатнім для призначення пенсії по інвалідності за нормами Закону№1058 (а.с.57-60).

Відповідно до статті 44 Закону № 1058 органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому, державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Як встановлено судом, згідно довідки №40-уч Державного навчального закладу «Львівського вищого професійного училища побутового обслуговування» від 11.12.2020 №336, ОСОБА_1 навчався у Львівському ПТУ облпобутуправління з 01.09.1981 (наказ №76 від 01.09.1981) відрахований 26.04.1982 (наказ №41 від 21.04.1982) у зв`язку з призовом до армії. 01.09.1984 (наказ №108 від 25.08.1984) поновлений на навчання та закінчив достроково 07.07.1985 (наказ №101 від 06.07.1985) (а.с.34)

Судом також встановлено, що згідно довідки ГУ ДПС у Львівській області від 09.12.2020 №47959/13-01-54-04 (а.с.35) позивач перебуваючи на обліку в Личаківській ДПІ як підприємець з 18.02.2011 по 31.12.2016 податки та збори до бюджету не сплачував.

Суд встановив, згідно розрахунку стажу для призначення пенсії форми РС (а.с.101) де зараховано період навчання позивача та військову службу відповідно до уточнюючих довідок, стаж позивача становить 13 років 0 місяців 1 день, що однак також не є достатнім для призначення пенсії по інвалідності за нормами Закону № 1058.

Щодо покликання позивача на довідку №2019 від 31.07.2020, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що 05.03.2020 (а.с.28-29) ОСОБА_1 звертався до Головного управління Пенсійного фонду у Львівській області із заявою щодо призначення пенсії за віком як ліквідатор ЧАЕС.

Суд встановив, що дані вказані у довідці відповідають розрахунку стажу для призначення пенсії форми РС (а.с.48), стаж позивача становить 13 років 3 місяці 7 день, де період перебування у зоні відчуження ЧАЕС з 11.05.1986 по 23.09.1986 (4 місяці 13 днів) зараховано в страховий стаж з врахуванням кратності 3, а саме 1 рік 1 місяць 9 днів.

Відповідно до частини першої статті 55 Закону 796 для осіб які працювали у зоні відчуження або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням віку, встановленого статтею 26 Закону 1058, але не менше 15 років.

Суд встановив, що Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №95 від 11.03.2020 (а.с.123-124) відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з тих підстав, що відсутній страховий стаж в кількості не менше 15 років.

Відтак стаж вказаний у довідці № 2019 від 31.07.2020 виданої відповідачем, де зазначено, що наявний страховий стаж його становить 13 років 3 місяці 7 днів, є умовно розрахований по документах, що подав позивач із заявою від 05.03.2020 для призначення пенсії за віком, як учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС за Законом № 796, а не за Законом №1058-ІV.

Враховуючи наведене та встановлені обставини справи, що у позивача відсутній необхідний стаж для призначення пенсії за нормами статті 32 Закону № 1058, а саме 14 років страхового стажу, суд дійшов висновку, про правомірність прийнятого Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області рішення про відмову у призначенні пенсії по інвалідності за заявою ОСОБА_1 від 13.11.2020.

Згідно ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, перевіривши обґрунтованість ключових доводів сторін та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову належить відмовити.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, а витрат, пов`язаних з розглядом справи, судом не встановлено, питання про розподіл судових витрат у цій справі суд не вирішує.

Керуючись ст.ст.2, 8-10, 14, 72-79, 90, 241-246, 250, 257-262, 295 КАС України, суд, -

ухвалив :

1. У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області та зобов`язання вчинити дії - відмовити повністю.

2. Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили, згідно зі ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 13.09.2021.

Суддя Коморний О.І.