Справа № 640/21750/20
Суддя: Гурін Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2021-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гуріна Д.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕТТІ" до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про визнання протиправними та скасування приписів,
14 вересня 2020 року до Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕТТІ" до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, в якому просить визнати протиправним та скасувати припис від 16.06.2020 №419-ДК/0161Пр/03/01/-20 складений державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель у Житомирській області Захлібним Віктором Андрійовичем.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржуваний припис вважає протиправним та таким, що підлягає скасуванню. Зазначає, що перевірка була проведена в період карантину. Планові заходи з перевірки не внесені до автоматизованої системи. Припис не був вручений. Крім того, позивач зазначив, що оскільки будівля належить позивачу, тому користування власником нерухомості такою земельною ділянкою є правомірним. Також, позивач посилається на постанову Верховного Суду від 19.06.2019 у справі №910/4055/18 в якій суд дійшов висновку про те, що саме по собі користування земельною ділянкою без документів, що посвідчують права на неї, не є достатньою підставою для кваліфікації такого використання земельної ділянки, як самовільного її зайняття. Отже, самовільне зайняття земельної ділянки є відмінним від користування земельною ділянкою за відсутності належним чином оформлених документів на неї.
Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2021 року вказану позовну заяву залишено без руху та надано термін для усунення недоліків на підставі статті 169 Кодексу адміністративного судочинства.
1 березня 2021 року на запит суду надійшло підтвердження про зарахування судового збору в сумі 2102,00 грн на рахунок Окружного адміністративного суду міста Києва, яким усунуто недоліки позовної заяви.
Після усунення недоліків позовної заяви, ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 09.03.2021 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи.
- визнати протиправним та скасувати припис від 16.06.2020 №419- ДК/0161Пр/03/01/-20 Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, складений державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель у Житомирській області Захлібним Віктором Андрійовичем;
- визнати протиправним та скасувати припис від 03.12.2020 №1177- ДК/0532/ПР/03/01/-20 Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, складений державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель у Житомирській області Захлібним Віктором Андрійовичем».
Згідно з частиною 4 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Частиною 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Відповідно до положень частини 5 статті 262, частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що ТОВ "СЕТТІ" 02.07.2020 засобами поштового зв`язку отримано акт обстеження земельної ділянки від 16.06.2020 №419-ДК/107/А0/10/01/-20, акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом - земельна ділянка, та припис від 16.06.2020 №419-ДК/0161Пр/03/01/-20 складений державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель у Житомирській області Захлібним В.А. (а.с.8-13).
Не погоджуючись із вказаним приписом ТОВ "СЕТТІ" звернулося із скаргою від 10.07.2020 №10/07-20 до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області з вимогою визнати протиправним та скасувати припис від 16.06.2020 №419-ДK/0161Пp/03/01/-20, складений державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель у Житомирській області Захлібним В.А. (а.с.17-21).
На вказану скаргу ТОВ "СЕТТІ" отримало відповідь відповідача від 12.08.2020 №28- 6-0.43-5995/2-20, у якій відповідач відмовив у задоволенні скарги ТОВ "СЕТТІ" щодо визнання протиправним та скасування припису (а.с.22-24).
03.12.2020 державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель у Житомирській області Захлібним В.А. було здійснено перевірку виконання позивачем оскаржуваного у даній справі припису №419-ДК/0161Пр/03/01/-20 від 16.06.2020, результат якої було оформлено актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом земельної ділянки №1177-ДК/930/АП/09/01/-20 та складено новий припис №1177-ДК/0532/ПР/03/01/-20 від 03.12.2020 (а.с.68-69).
ТОВ "СЕТТІ" не погоджується з приписом, оскільки він складений з порушеннями та всупереч норм чинного законодавства, не ґрунтуються на належних та допустимих доказах та фактах, а висновки викладені у приписі суперечать практиці застосування норм права, викладених в постановах Верховного Суду та Рішеннях Європейського суду з прав людини, що слугувало підставою для звернення до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовим відносинам суд виходить з наступного.
Стосовно доводів позивача щодо порушення відповідачем порядку проведення перевірки, суд зазначає наступне.
Згідно із частиною 1 статті 1, частиною 2 статті 4 Земельного кодексу України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.
Завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.
Статтею 3 Земельного кодексу України встановлено, що земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею.
Суб`єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади.
Об`єктами земельних відносин є землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї).
Відповідно до статей 187, 188 Земельного кодексу України контроль за використанням та охороною земель полягає в забезпеченні додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями і громадянами земельного законодавства України.
Державний контроль за використанням та охороною земель здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, а за додержанням вимог законодавства про охорону земель - центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.
Порядок здійснення державного контролю за використанням та охороною земель встановлюється законом.
Закон України від 19.06.2003 №963-IV "Про державний контроль за використанням та охороною земель" (далі - Закон №963-IV) визначає правові, економічні та соціальні основи організації здійснення державного контролю за використанням та охороною земель і спрямований на забезпечення раціонального використання і відтворення природних ресурсів та охорону довкілля.
Відповідно до статті 2 цього Закону основними завданнями державного контролю за використанням та охороною земель є забезпечення додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, фізичними та юридичними особами земельного законодавства України.
Об`єктом державного контролю за використанням та охороною земель є всі землі в межах території України (стаття 4 Закону №963-IV).
Державний контроль за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності здійснює центральний орган виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі (частина 1 статті 5 Закону №963-IV).
Відповідно до пункту а) статті 6 Закону №963-IV до повноважень центрального органу виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, належать здійснення державного контролю за використанням та охороною земель у частині: додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства України та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю; виконання вимог щодо використання земельних ділянок за цільовим призначенням.
Згідно із частиною 10 статті 9 Закону №963-IV державний контроль за використанням та охороною земель, дотриманням вимог законодавства України про охорону земель і моніторинг ґрунтів здійснюються шляхом проведення перевірок, розгляду звернень юридичних і фізичних осіб.
Згідно із пунктом 1 Положення про Державну службу з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 №15 (далі - Положення №15), Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів.
Основним завданням Держгеокадастру є реалізація державної політики у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів (п.3 Положення №15).
Відповідно до пункту 25-1 Положення №15 Держгеокадастр відповідно до покладених на нього завдань організовує та здійснює державний нагляд (контроль), зокрема, за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності.
Положенням про Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області, затвердженим наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру «Про затвердження положень про територіальні органи Держгеокадастру» 12.11.2019 №285, п.6 передбачено, що посадові особи Головного управління в межах своїх повноважень мають право складати акти перевірок чи протоколи про адміністративні правопорушення у сфері використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства про охорони земель і дотримання вимог законодавства про охорону земель та розглядати відповідно до законодавства справи про адміністративні правопорушення, а також подавати в установленому законодавством порядку до відповідних органів матеріали перевірок щодо притягнення винних осіб до відповідальності.
Статтею 15-2 Земельного кодексу України визначено, що до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, у сфері земельних відносин, належить організація та здійснення державного нагляду (контролю) за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності, у тому числі за дотриманням вимог земельного законодавства при набутті права власності на земельні ділянки за договорами купівлі-продажу, міни, дарування, застави та іншими цивільно-правовими угодами; дотриманням органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю; дотриманням вимог земельного законодавства органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування з питань передачі земель у власність та надання у користування, у тому числі в оренду, зміни цільового призначення, вилучення, викупу, продажу земельних ділянок або прав на них на конкурентних засадах.
Відповідно до підпункту 25-1 пункту 4 Положення Держгеокадастр відповідно до покладених на нього завдань зокрема організовує та здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності, у тому числі за дотриманням вимог земельного законодавства в процесі укладання цивільно-правових договорів, передачі у власність, надання у користування, в тому числі в оренду, вилучення (викупу) земельних ділянок; дотриманням органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю; дотриманням органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування вимог земельного законодавства з питань передачі земель у власність та надання у користування, зокрема в оренду, зміни цільового призначення, вилучення, викупу, продажу земельних ділянок або прав на них на конкурентних засадах.
Отже, повноваження визначені ст.15-2 Земельного кодексу України покладені на Держгеокадастр як на центральний орган виконавчої влади що реалізує державну політику у сфері здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, у сфері земельних відносин.
У відповідності до преамбули Закону №963-ІV цей Закон визначає правові, економічні та соціальні основи організації здійснення державного контролю за використанням та охороною земель і спрямований на забезпечення раціонального використання і відтворення природних ресурсів та охорону довкілля.
Відповідно до вимог статті 9 Закону України «Про Державний контроль за використанням та охороною земель», державний контроль за використанням та охороною земель здійснюється шляхом:
- проведення перевірок;
- розгляду звернень юридичних і фізичних осіб; участі у прийнятті в експлуатацію меліоративних систем і рекультивованих земель, захисних лісонасаджень, протиерозійних гідротехнічних споруд та інших об`єктів, які споруджуються з метою підвищення родючості ґрунтів та забезпечення охорони земель;
- розгляду документації із землеустрою, пов`язаної з використанням та охороною земель;
- проведення моніторингу ґрунтів та агрохімічної паспортизації земель сільськогосподарського призначення.
З метою здійснення державного контролю за використанням та охороною земель необхідно отримати з відкритих джерел інформацію щодо об`єкта перевірки:
- на предмет відповідності прийнятих рішень (розпоряджень) вимогам генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Документів, які стали підставою для прийняття рішення (розпорядження) та інше;
- отримати відомості з Державного земельного кадастру про земельні ділянки, у тому числі щодо категорії земель;
- отримати інформацію про правовий статус земель, відповідно до статистичної звітності;
- отримати інформацію про об`єкт перевірки за формою аналогічною, яка використовується при підготовці наказу Головного управління з питань розпорядження земельними ділянками.
Таким чином, державний інспектор перед здійсненням державного контролю за використанням та охороною земель володіє інформацією про об`єкт перевірки (земельну ділянку), власника (користувача) земельної ділянки, категорію земель, її склад угідь тощо.
За результатами опрацювання матеріалів (інформації) та з метою здійснення державного контролю за використанням та охороною земель Головне управління видає наказ «Про здійснення державного контролю за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності» в якому повинно бути визначено шлях здійснення державного контролю.
Законом України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» визначено, що цей Закон визначає правові, економічні та соціальні основи організації здійснення державного контролю за використанням та охороною земель і спрямований на забезпечення раціонального використання і відтворення природних ресурсів та охорону довкілля.
Тобто, Закон України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» є спеціальним нормативно-правовим актом який врегульовує зокрема покладену на Держгеокадастр функцію контролю за використанням та охороною земель.
Стаття 10 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» містить перелік конкретних дій та заходів на вчинення яких вповноважено державних інспекторів.
Крім того, діяльність державних інспекторів з контролю за використанням і охороною земель регламентується Інструкцією з оформлення державними інспекторами у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель матеріалів про адміністративні правопорушення, що затверджена Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 19.01.2017 №6. В пункті 2 розділу 1 вказується «Вимоги Інструкції є обов`язковими для виконання державними інспекторами у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та її територіальних органів, яким відповідно до законодавства України надано право складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про адміністративні правопорушення та накладати адміністративні стягнення, які діють як державні інспектори сільського господарства відповідно до статті 244 Кодексу України про адміністративні правопорушення».
Так, згідно положень статті 6 Закону №963-ІV до повноважень центрального органу виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, належать зокрема здійснення державного контролю за використанням та охороною земель у частині додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства України та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю та виконання вимог щодо використання земельних ділянок за цільовим призначенням.
В свою чергу, у відповідності до положень ст.10 Закону №963-ІV державні інспектори у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель мають право:
- безперешкодно обстежувати в установленому законодавством порядку земельні ділянки, що перебувають у власності та користуванні юридичних і фізичних осіб, перевіряти документи щодо використання та охорони земель;
- складати акти перевірок чи протоколи про адміністративні правопорушення у сфері використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства про охорону земель та розглядати відповідно до законодавства справи про адміністративні правопорушення, а також подавати в установленому законодавством України порядку до відповідних органів матеріали перевірок щодо притягнення винних осіб до відповідальності;
- у разі неможливості встановлення особи правопорушника земельного законодавства на місці вчинення правопорушення доставляти його до органів Національної поліції чи до приміщення виконавчого органу сільської, селищної, міської ради для встановлення особи порушника та складення протоколу про адміністративне правопорушення;
- викликати громадян, у тому числі посадових осіб, для держання від них усних або письмових пояснень з питань, пов`язаних з порушенням земельного законодавства України;
- передавати до органів прокуратури, органів досудового розслідування акти перевірок та інші матеріали про діяння, в яких вбачаються ознаки кримінального правопорушення;
- проводити у випадках, встановлених законом, фотографування, звукозапис, кіно- і відео- зйомку як допоміжний засіб для запобігання порушенням земельного законодавства України.
Порядок перевірки та повноваження державних інспекторів у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель врегульовано Законом України «Про державний контроль за використанням та охороною земель».
Державні інспектори здійснюють державний контроль за використанням та охороною земель шляхом та у строки визначені у наказі Головного управління, у присутності власників земельних ділянок чи землекористувачів або уповноважених ними осіб, а також осіб, які вчинили порушення земельного законодавства. У разі відсутності під час проведення перевірки власника (користувача) або уповноважених ними осіб. Акт перевірки направляється власнику (користувачу) рекомендованим листом для ознайомлення.
При здійснені державного контролю за використанням та охороною земель шляхом проведення перевірки під час використання земельної ділянки державний інспектор:
- установлює особу, яка є власником земельної ділянки чи землекористувачем; при встановленні факту зміни власника чи користувача об`єкта нерухомості вживає заходів для з`ясування особи фактичного власника чи користувача;
- встановлює наявність обмежень на використання земельної ділянки;
- перевіряє наявність державної реєстрації права на дані земельні ділянки, відповідно до вимог статей 125, 126 Земельного кодексу України, у тому числі наявності державного акту на право власності на земельну ділянку, державного акту на право постійного користування землею, договору оренди землі та інше;
- перевіряє дотримання режиму використання земельної ділянки відповідно до цільового призначення;
- уточнює відповідність місця розташування та меж земельної ділянки; здійснює фото (відео) фіксацію стану використання земельної ділянки.
При виявленні порушення земельного законодавства державний інспектор визначає склад адміністративного правопорушення, а саме:
- з`ясовує обставини та суть скоєного порушення земельного законодавства; установлює особу, яка здійснила порушення земельного законодавства;
- установлює, чи є в діях чи бездіяльності особи, яка вчинила порушення земельного законодавства, ознаки адміністративного правопорушення або склад злочину;
- у визначених випадках обстежує земельну ділянку та розраховує розмір шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву без спеціального дозволу, відповідно до Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву без спеціального дозволу.
Тобто, державні інспектори уповноважені безперешкодно обстежувати в установленому законодавством порядку земельні ділянки, що перебувають у власності та користуванні юридичних і фізичних осіб, перевіряти документи щодо використання та охорони земель; складати акти перевірок чи протоколи про адміністративні правопорушення у сфері використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства про охорону земель та розглядати відповідно до законодавства справи про адміністративні правопорушення, а також подавати в установленому законодавством України порядку до відповідних органів матеріали перевірок щодо притягнення винних осіб до відповідальності, передавати до органів прокуратури, органів досудового розслідування акти перевірок та інші матеріали про діяння, в яких вбачаються ознаки кримінального правопорушення.
Вищезазначені норми чинного законодавства, встановлюють, що контроль за використанням та охорона земель є прямим обов`язком Держгеокадастру, одна з законодавчо встановлених форм здійснення контролю є перевірка земельної ділянки. Законодавством визначено перелік конкретних дій та заходів на вчинення яких уповноважено державних інспекторів в рамках проведення перевірки земельної ділянки.
Позивач обґрунтовує неправомірність дій відповідача незастосуванням при проведенні перевірки самовільно зайнятої земельної ділянки положень Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності".
Однак, суд не погоджується з такими доводами позивача виходячи з наступного.
Відповідно до статті 4 Закону №963-ІV об`єктом державного контролю за використанням та охороною земель є всі землі в межах території України.
Отже об`єктом державного контролю та охорони є земля, а не господарська діяльність певних суб`єктів.
Закон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», визначає правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю).
Відповідно до ст.2 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», дія цього Закону поширюється на відносини, пов`язані зі здійсненням державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності. Заходи контролю здійснюються органами Державної фіскальної служби (крім митного контролю на кордоні), державного нагляду за дотриманням вимог ядерної та радіаційної безпеки (крім здійснення державного нагляду за провадженням діяльності з джерелами іонізуючого випромінювання, діяльність з використання яких не підлягає ліцензуванню), державного архітектурно-будівельного контролю (нагляду), державного нагляду у сфері господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім діяльності з переказу коштів, фінансових послуг з ринку цінних паперів, похідних цінних паперів (деривативів) та ринку банківських послуг), державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зокрема державного нагляду (контролю) в галузі цивільної авіації - з урахуванням особливостей, встановлених Повітряним кодексом України. нормативно-правовими актами, прийнятими на його виконання (Авіаційними правилами України), та міжнародними договорами у сфері цивільної авіації.
Статтею 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.
Крім того, під час перевірки складається акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом - земельною ділянкою.
Тобто слід розрізняти перевірки суб`єктів господарювання на предмет відповідності здійснюваної ними діяльності вимогам законодавства від перевірок щодо об`єкта, у цій справі такого як самовільно зайнята земельна ділянка.
Особливості та обмеження перевірок визначені у вказаному Законі не відносяться до перевірок земель Держгеокадастром та його територіальними органами, оскільки такі обмеження стосуються лише до застосування Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності".
У свою чергу, в цьому випадку, об`єктом перевірки була земельна ділянка, а не господарська діяльність підприємства.
Враховуючи те, що норми Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" стосуються безпосередньо сфери господарської діяльності суб`єктів господарювання та не стосуються перевірок земельних ділянок, то на спірні правовідносини розповсюджуються норми Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель", а, відтак, посилання позивача на Закон України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" є безпідставним.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 17.09.2019 у справі №806/1723/18, від 09.10.2019 у справі №724/1843/18, від 27.02.2020 у справі №818/1512/17 та від 16.07.2020 у справі №819/5/18.
Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України визначено що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
З метою здійснення державного контролю за використанням та охороною земель Головне управління видає наказ «Про здійснення державного контролю за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель», в якому визначено яким шляхом буде здійснено державний контроль.
У наказі також вказується відповідно до яких нормативно правових документів здійснюється перевірка. Зауважимо, що даний наказ не містить посилань на Закон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».
Таким чином, Закон України від 30.03.2020 №540-XI "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)", яким тимчасово до 30.06.2020 було заборонено проведення органами державного нагляду (контролю) планових заходів із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності жодним чином не відноситься до предмету спору у даній справі.
Перевірку проведено державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель у Житомирській області головним спеціалістом відділу контролю за використанням та охороною земель в Андрушівському, Бердичівському, Любарському, Ружинському, Чуднівському районах Управління з контролю за використанням та охороною земель Захлібним В.А.
У результаті перевірки встановлено, що ТОВ «СЕТТІ» використовує вищевказану земельну ділянку державної форми власності загальною площею 2,2348 га, цільове призначення - землі промисловості яка знаходиться за межами населеного пункту м.Андрушівка на південний захід в 240 м ліворуч від вулиці Лисенка.
За даними викопіювання, наданого відділом земельних ресурсів в Андрушівському районі від 05.06.2020 земельну ділянку ТОВ «СЕТТІ» надано із земель запасу категорія земель - землі промисловості, цільове призначення 11.02 - для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості надану згідно розпорядження Житомирської облдержадміністрації №121 від 07.04.2017 на умовах - надання в оренду.
На момент обстеження земельної ділянки право власності або право користування (оренди) земельною ділянкою під об`єктом нерухомого майна у ТОВ «СЕТТІ» відсутнє, що свідчить про факт використання вказаної земельної ділянки під обумовленим нерухомим майном площею 1,5306 га без зареєстрованого права.
Також, перевіркою встановлено, що ТОВ «СЕТТІ» використовує прилеглі до господарських будівель та дворів земельну ділянку загальною площею 0,7042 га державної форми власності для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості.
На момент перевірки право власності або право користування земельною ділянкою прилеглою до господарських будівель площею 0,7042 га за ТОВ «СЕТТІ» не зареєстровано, що є порушенням статей 125, 126 Земельного кодексу України. Рішення органу виконавчої влади про передачу вказаних земельних ділянок у власність або користування (оренду) ТОВ «СЕТТІ» відсутнє, що у відповідності до ст.1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» свідчить про факт самовільного зайняття земельної ділянки площею 0,7042 га.
Проміри земельної ділянки проведено сертифікованою металевою мірною стрічкою Р50УКЗ (гост-7502-98) згідно сертифікату калібрування UA01 №62.
Відомості про вищезазначену земельну ділянку у Публічній кадастровій карті України відсутні у зв`язку з перенесенням її до архівного шару.
Відповідно до п.114 Постанови КМУ №1051 Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру від 17.10.2012.
Відомості про земельну ділянку у разі скасування її державної реєстрації: набувають статусу архівних за рішенням Державного кадастрового реєстратора; відображаються на кадастровій карті в архівному шарі даних геоінформаційної системи зберігаються в Державному земельному кадастрі постійно разом з відомостями про відповідного Державного кадастрового реєстратора, дату та час набуття статусу архівних такими відомостями.
Як вбачається з позовної заяви, позивач, стверджує, що не використовує самовільно земельну ділянку, щодо якої винесено припис, відповідно до положень статті 120 Земельного кодексу України має законне право на її використання.
Однак, як вбачається з актів перевірки, земельна ділянка площею 1,5306 га, яка знаходиться під будівлею не вказана, як самовільно зайнята, а є такою, що використовується особою без зареєстрованого права, тобто за відсутності правовстановлюючих документів. Самовільне ж зайняття земельної ділянки було зафіксовано інспектором на земельній ділянці, прилеглій до об`єкту нерухомого майна.
В свою чергу, саме власник об`єктів нерухомого майна, має вжити заходи щодо реєстрації земельної ділянки, на якій знаходяться його будівлі.
Відповідно до частини 3 статті 7 Закону України від 6 жовтня 1998 року №161-XIV «Про оренду землі» до особи, якій перейшло право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, також переходить право оренди на цю земельну ділянку. Договором, який передбачає набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, припиняється договір оренди земельної ділянки в частині оренди попереднім орендарем земельної ділянки, на якій розташований такий житловий будинок, будівля або споруда.
Частиною 2 статті 120 Земельного кодексу України встановлено, що якщо будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.
Таким чином, лише ТОВ «СЕТТІ», як власник нерухомого майна, має право отримати у власність чи користування відповідну земельну ділянку. Цьому праву власника відповідає обов`язок органу місцевого самоврядування надати таку земельну ділянку у власність чи користування.
При цьому позивачем протиправно не оформлено належним чином право власності або користування земельною ділянкою, що свідчить про факт її самовільного зайняття.
Статтею 125 Земельного кодексу України врегульовано право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Статтею 126 Земельного кодексу України визначено право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".
Згідно із положеннями статті 1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель " самовільним зайняттям земельної ділянки є будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочинну щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.
З аналізу зазначеної норми вбачається, що будь-які дії, направлені на фактичне використання земельної ділянки без оформлення права власності на земельну ділянку або права постійного користування чи права оренди земельної ділянки в порядку, визначеному Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, є самовільним заняттям земельної ділянки.
Потрібно також зазначити, що Верховний Суд у постанові від 13.03.2018 у справі №397/1142/17 дійшов висновку про те, що, виходячи з аналізу даної правової норми, використання земельної ділянки за відсутності правовстановлюючих документів є ознакою самовільного зайняття вказаної земельної ділянки.
Верховний Суд України у своїй постанові від 22.11.2010 у справі №3-27г10 вказав, що обов`язковою умовою фактичного використання земельної ділянки є наявність у особи, що її використовує правовстановлюючих документів, а відсутність у неї таких документів є самовільним зайняттям земельної ділянки.
Також, аналогічна позиція щодо самовільного зайняття земельної ділянки та розрахунку шкоди вбачається з постанови Верховного суду Касаційного господарського суду від 15.01.2019 у справі №5011-9/336-2012, де суд дійшов висновку, що самовільним зайняттям земельної ділянки, відповідно до статті 1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель", є будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.
Статтею 211 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства за такі порушення, зокрема, як самовільне зайняття земельних ділянок.
Під час розгляду справи встановлено, що спірна земельна ділянка не відводилася та не надавалася у користування позивачу.
У матеріалах справи відсутні докази належного оформлення права користування чи власності щодо спірної земельної ділянки, отже позивач самовільно займає, використовує та не звільняє зазначену земельну ділянку.
При цьому матеріали справи також не містять будь-яких відомостей про звернення позивача до органу місцевого самоврядування чи виконавчої влади для надання йому у користування земельної ділянки на якій було вчинено адміністративне правопорушення.
В свою чергу, при вирішенні питання про наявність у діях особи складу адміністративного правопорушення передбаченого статтею 53-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, тобто самовільного зайняття, суду необхідно враховувати чи вчинялися особою - правопорушником будь-які дії для усунення порушень земельного законодавства. Якщо такі дії не вчинялися і особою не надано доказів, які підтверджували її намір узаконити право користування земельною ділянкою, останнє свідчить про вчинення особою адміністративного правопорушення, що полягає у самовільному використанні земельної ділянки.
Стаття 144 Земельного кодексу України передбачає що у разі виявлення порушення земельного законодавства державний інспектор сільського господарства, державний інспектор з охорони довкілля складають протокол про порушення та видають особі, яка допустила порушення, вказівку про його усунення у 30-денний строк. Якщо особа, яка допустила порушення земельного законодавства, не виконала протягом зазначеного строку вказівки державного інспектора щодо припинення порушення земельного законодавства, державний інспектор сільського господарства, державний інспектор з охорони довкілля відповідно до закону накладають на таку особу адміністративне стягнення та повторно видають вказівку про припинення правопорушення чи усунення його наслідків у 30-денний строк.
З метою усунення наслідків виявленого порушення державний інспектор видає особі, яка скоїла правопорушення, припис про їх усунення.
Статтею 10 Закону №963-ІV чітко регулює обов`язковість виконання вказівки (приписи), а також зобов`язання приведення земельної ділянки у попередній стан у випадках, установлених законом, за рахунок особи, яка вчинила відповідне правопорушення, з відшкодуванням завданих власнику земельної ділянки збитків.
Стосовно посилань позивача на постанову Верховного Суду від 19.06.2019 у справі №910/4055/18, то суд не приймає їх до уваги, оскільки рішення у вказаній справі винесено за інших обставин та правовідносини у вказаній справі не є тотожними із даною справою. Так, правовідносини у справі №910/4055/18 стосувались знесення споруди на неоформленій земельній ділянці.
Таким чином, державний інспектор у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель як посадова особа Головного управління діяв правомірно та з урахуванням Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» від 19.06.2003 №963-ІV діяв в межах визначених повноважень.
За таких обставин, судом встановлено самовільне використання позивачем вказаної земельної ділянки.
Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що оскаржувані приписи від 16.06.2020 №419-ДК/0161Пр/03/01/-20 Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, від 03.12.2020 №1177-ДК/0532/ПР/03/01/-20, складені державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель у Житомирській області Захлібним В.А., винесені у межах чинного законодавства, а відтак, є правомірними та не підлягають скасуванню.
Суд дійшов висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог ТОВ "СЕТТІ", а тому адміністративний позов не підлягає задоволенню.
Підстави для вирішення судом питання про розподіл між сторонами судових витрат відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні.
Керуючись статтями 77, 90, 139, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд апеляційну скаргу на рішення суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Д.М. Гурін