Справа № 522/15400/21
Суддя: Федчишена Т. Ю.
Дата ухвалення: 2021-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/522/376/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2021 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Федчишеної Т. Ю.,

за участі секретаря судового засідання Гаркуші Є. О.,

представника позивача Діордіци В. В.,

відповідача - ОСОБА_1 ,

перекладача - Хамдард Непа Хабібрахман,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в режимі відеоконференції адміністративну справу за позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до ОСОБА_1 , громадянина Пакистану, ІНФОРМАЦІЯ_1 , про примусове видворення за межі території України, -

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси звернулося Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області (надалі ГУ ДМС України в Одеській області) з адміністративним позовом до ОСОБА_1 , громадянина Пакистану, ІНФОРМАЦІЯ_1 , про примусове видворення за межі території України.

В обґрунтування позову зазначено, що працівниками ГУ ДМС України в Одеській області, спільно зі співробітниками УБЗПТЛ ГУНП в Одеській області та АДПСУ в Одеській області виявлено та доставлено до ГУ ДМС України в Одеській області ОСОБА_1 , громадянина Пакистану, ІНФОРМАЦІЯ_1 . Під час перевірки встановлено, що відповідач прибув до України у 2013 році нелегально поза пунктом пропуску з Російської Федерації через Луганську ділянку кордону, паспортного документу не має. Метою прибуття указав працевлаштування та проживання на території України. На даний час відповідач на території України перебуває незаконно, постійного місця проживання та законного джерела існування не має.

Починаючи з 29.05.2014 відповідач перебуває на обліку управління з питань шукачів захисту та соціальної інтеграції ГУ ДМС України в Одеській області. Відповідач звертався із заявою про визнання біженцем, або собою, яка потребує додаткового захисту до ГУ ДМС України в Одеській області. Вперше звернувся 29.05.2014. Наказом ГУ ДМС України в Одеській області від 03.07.2014 № 118 прийнято рішення про оформлення документів для вирішення питання про визнання біженцем, або особою, яка потребує додаткового захисту. У зв`язку із уникненням відповідача та неможливості проведення процедури Наказом ГУ ДМС України в Одеській області від 09.06.2015 № 104 призупинено розгляд заяви відповідача. Вдруге відповідач звернувся із заявою 21.06.2016 та Наказом ГУ ДМС України в Одеській області від 07.07.2016 № 127, стосовно відповідача прийнято рішення про оформлення документів для вирішення питання про визнання біженцем, або особою, яка потребує додаткового захисту. Рішенням ДМС України від 15.06.2018 № 194-18, відповідачу відмовлено у визнанні біженцем, або особою, яка потребує додаткового захисту. Не погоджуючись із зазначеним рішенням відповідач оскаржив його у судовому порядку. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 17.04.2019 по справі № 420/6601/18 - відмовлено у задоволені позову. Не погоджуючись із зазначеним рішенням відповідач подав апеляційну скаргу. Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20.08.2019 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17.04.2019 без змін. Не погоджуючись із зазначеними рішеннями, відповідач подав касаційну скаргу. Ухвалою Верховного суду у складі Касаційного адміністративного суд від 20.09.2019 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17.04.2019 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20.08.2019 у справі № 420/6601/18 за позовом ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії. 20.12.2018 документований довідкою про звернення за захистом в Україні. (термін дії 20.12.2018-18.03.2019) продовжено до 18.09.2019. Строк дії сплинув 11.12.2019. На території України відповідач родичів не має, підтримує зв`язок за допомогою мережі Інтернет та мобільного зв`язку.

За порушення правил перебування іноземців в Україні відповідача було притягнуто до адміністративної відповідальності та прийнято рішення про примусове повернення відповідача у країну походження і зобов`язано його залишити територію України, проте, відповідач самостійно територію України не залишив, із заявою про добровільне повернення, а також із заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового або тимчасового захисту в Україні до органів міграційної служби не звертався, відповідного бажання під час опитування не виявив, жертвою торгівлі людьми себе не вважає. 16 серпня 2021 року відповідача повторно виявлено та притягнуто до адміністративної відповідальності у зв`язку з порушенням правил перебування іноземців в Україні.

Посилаючись на те, що відомості про перебування відповідача на території України на законних підставах відсутні, останній прибув на територію України у 2013 році та з того часу не вчинив жодних дій для легалізації свого перебування на території України, рішення про примусове повернення у встановлений строк самостійно не виконав, у зв`язку з цим позивач просить примусово видворити ОСОБА_1 , громадянина Пакистану, ІНФОРМАЦІЯ_1 , за межі території України.

Ухвалою суду від 18 серпня 2021 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом у судове засідання учасників справи.

Ухвалою суду від 18 серпня 2021 року клопотання представника Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про розгляд справи в режимі відеоконференції задоволено. Визначено розгляд справи проводити в режимі відеоконференції з Миколаївським пунктом тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України.

Ухвалою суду від 28 серпня 2021 року зобов`язано Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області забезпечити участь перекладача з мови урду на українську мову у судовому засіданні.

У судовому засіданні представник позивача Діордіца В. В. позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, наведених у позовній заяві.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 проти задоволення позову заперечував з тих підстав, що на території України він має вагітну дружину, у зв`язку з чим він бажає залишитись на території України задля піклування про неї та про дитину, яка має народитися. Окрім того указував, що у сусідній країні Афганістан відбуваються військові дії, з огляду на що повернення до країни походження буде загрожувати його безпеці.

Заслухавши пояснення учасників справи в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 02 липня 2021 року працівниками ГУ ДМС країни в Одеській області, спільно зі співробітниками УБЗПТЛ ГУНП в Одеській області та АДПСУ в Одеській області виявлено та доставлено до ГУ ДМС України в Одеській області ОСОБА_1 , громадянина Пакистану, ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В ході перевірки законності перебування на території України ОСОБА_1 було встановлено, що він прибув в Україну у 2013 році нелегально поза пунктом пропуску з Російської Федерації через Луганську ділянку кордону, паспортного документу не має.

Постановою ГУ ДМС України в Одеській області від 02 липня 2020 року ПН МОД № 003185 ОСОБА_1 на підставі протоколу про адміністративне правопорушення ПР МОД № 003159 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 700 грн.

02 липня 2020 року ГУ ДМС України в Одеській області прийнято рішення № 129 про примусове повернення відповідача в країну походження та зобов`язано його залишити територію України у термін до 31 липня 2020 року, оскільки останній своїми діями порушив законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства.

У визначений термін відповідач самостійно територію України не залишив.

16 серпня 2021 року ОСОБА_1 повторно виявлено співробітниками ГУ ДМС України в Одеській області за адресою: Одеська обл., Овідіопольський р-н, смт Авангард, промринок «7 км».

Постановою ГУ ДМС України в Одеській області від 16 серпня 2021 року ПН МОД № 005516 ОСОБА_1 на підставі протоколу про адміністративне правопорушення ПР МОД № 005456 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 700 грн.

16 серпня 2021 року о 14 год. 45 хв. ОСОБА_1 затримано, про що свідчить протокол № 000129 про адміністративне затримання.

20 грудня 2018 року відповідач документований довідкою про звернення за захистом в Україні (термін дії 20.12.2018-18.03.2019) продовжено до 18.09.2019. Строк дії сплинув 11.12.2019.

Рішенням Державної міграційної служби України від 15 червня 2018 року № 194-18 ОСОБА_1 відмовлено у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Окрім того, судом встановлено та не заперечується сторонами, що починаючи з 29.05.2014 відповідач перебував на обліку управління з питань шукачів захисту та соціальної інтеграції ГУ ДМС в Одеській області, звертався із заявою про визнання біженцем, або особою, яка потребує додаткового захисту до ГУ ДМС України в Одеській області. Вперше звернувся 29.05.2014. Наказом ГУ ДМС України в Одеській області від 03.07.2014 № 118 прийнято рішення про оформлення документів для вирішення питання про визнання біженцем, або особою, яка потребує додаткового захисту. У зв`язку із уникненням відповідача та неможливістю проведення процедури Наказом ГУ ДМС України в Одеській області від 09.06.2015 № 104 призупинено розгляд заяви відповідача. Вдруге відповідач звернувся із заявою 21.06.2016 та Наказом ГУ ДМС України в Одеській області від 07.07.2016 № 127, стосовно відповідача прийнято рішення про оформлення документів для вирішення питання про визнання біженцем, або особою, яка потребує додаткового захисту. Рішенням ДМС України від 15.06.2018 № 194-18, відповідачу відмовлено у визнанні біженцем, або особою, яка потребує додаткового захисту. Не погоджуючись із зазначеним рішенням відповідач оскаржив його у судовому порядку. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 17.04.2019 по справі № 420/6601/18 - відмовлено у задоволені позову. Не погоджуючись із зазначеним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу. Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20.08.2019 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17.04.2019 без змін. Ухвалою Верховного суду у складі Касаційного адміністративного суд від 20.09.2019 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17.04.2019 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20.08.2019 у справі № 420/6601/18 за позовом ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначається Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (надалі Закон № 3773-VI).

Згідно з п. 14 ст. 1 Закону № 3773-VI нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Відповідно до частини 3 статті 3 розділу I вказаного Закону, іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Пунктом 2 ст. 25 цього Закону передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування в Україні або які не можуть виконати обов`язок виїзду з України, не пізніше дня закінчення відповідного строку їх перебування у зв`язку з відсутністю коштів або втратою паспортного документа, можуть добровільно повернутися в країну походження або третю країну, у тому числі за сприяння міжнародних організацій.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 вказаного Закону строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

За приписами частини першої статті 26 Закону №3773-VI іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення (ч. 5 ст. 26 Закону №3773-VI).

Статтею 30 Закону № 3773-VI визначено, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Тобто, процедурі видворення іноземця або особи без громадянства передує прийняття компетентним органом рішення про його примусове повернення, яке може бути оскаржено до суду, а також ухилення від виїзду після прийняття рішення про повернення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.

Указана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28 жовтня 2020 року у справі № 333/3933/19 (2-а/333/6/20) провадження № К/9901/18168/20.

Як слідує з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, відповідач перебуває на території України незаконно, відповідно до прийнятого рішення про примусове повернення № 129 від 02 липня 2020 року ОСОБА_1 повинен був самостійно залишити територію України, тобто виїхати до будь-якої країни світу, в строк зазначений у рішенні - до 31 липня 2020 року.

Вищевказане рішення ОСОБА_1 отримав 02 липня 2020 року, про що свідчить його власноручний підпис у розписці, проте у добровільному порядку у встановлені строки указане рішення не виконав.

Статтею 31 Закону № 3773-VI наведений вичерпний перелік обставин, за яких іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворені або видані чи передані до країн, зокрема: де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; де їх життю або здоров`ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини, або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

Судом під час розгляду даної справи не встановлено наявності обставин, передбачених ст. ст. 30, 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», які забороняють примусове видворення відповідача, у матеріалах справи наявні відомості, що відповідач звертався з заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового або тимчасового захисту в Україні до ГУ ДМС України в Одеській області, однак рішенням ДМС України йому було відмовлено у визнанні його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, указане рішення було оскаржене відповідачем у судовому порядку, однак вимоги відповідача були залишені без задоволення. Окрім того матеріали справи не містять відомості про те, що відповідач вважає себе жертвою торгівлі людьми.

Доводи відповідача про наявність у нього на території України вагітної дружини, суд не приймає до уваги, оскільки жодних належних та допустимих доказів на підтвердження указаних обставин відповідачем не надано.

Щодо посилання відповідача на те, що у сусідній до його країни походження країні Афганістан відбуваються події, що можуть загрожувати його безпеці, судом указані аргументи не приймаються, оскільки в судовому засіданні встановлено, що у Пакистані відповідач проживає у м. Сіалкот, що не знаходиться у безпосередній близькості до кордону з Афганістаном, а відтак такі доводи не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову.

Крім того, відсутні підстави вважати, що відповідач підпадає під захист ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Доказів протилежного суду не надано.

У зв`язку з тим, що рішення про примусове повернення відповідачем не виконано, є чинним, не оскаржувалось та не скасовано, у відповідача відсутні документи на право перебування на території України, відповідач не належить до осіб, яким надано статус біженця і не є особою, яка потребує додаткового захисту, підстави вважати, що відповідач підпадає під захист статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» відсутні, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для примусового видворення ОСОБА_1 , громадянина Пакистану за межі території України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 26, ч. 1 ст. 30, ст. 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, Законом України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту», ст. ст. 2, 6-11, 72-78, 90, 211, 241-246, 268-272, 288, 371, 372 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до ОСОБА_1 , громадянина Пакистану, ІНФОРМАЦІЯ_1 , про примусове видворення за межі території України задовольнити.

Примусово видворити за межі території України ОСОБА_1 , громадянина Пакистану, ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Т. Ю. Федчишена