Справа № 653/881/17
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2021-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2021 р.м.ОдесаСправа № 653/881/17

Головуючий І інстанції Шарко Н.А.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Осіпова Ю.В.,

суддів - Косцової І.П., Скрипченка В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Міністерства оборони України на постанову Генічеського районного суду Херсонської області від 18 липня 2017 року (м.Генічеськ, дата складання повного тексту постанови - 18.07.2017р.) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України та третьої особи ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:
23.03.2017р. ОСОБА_1 звернувся до Генічеського районного суду Херсонської області із адміністративним позовом до Міністерства оборони України та 3-ї особи ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просив суд:

- визнати дії відповідача щодо відмови йому у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги по інвалідності Ш групи, що настала внаслідок поранення (контузії) та захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби - протиправними;

- зобов`язати відповідача розглянути питання щодо призначення та виплати йому одноразової грошової допомоги, згідно з вимогами діючого законодавства України.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що позивач у період час з 1986р. по 1989р. проходив військову службу у збройних силах, у зв`язку із чим приймав участь у бойових діях на території Демократичної Республіки Афганістан, де отримав поранення, внаслідок чого йому встановлено ІІІ групу інвалідності. З метою реалізації, закріпленого у ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців» права на одноразову грошову допомогу, позивач з пакетом документів звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 , який разом з власним висновком про наявність у позивача такого права скерував їх до Міністерства оборони України. Однак, за наслідком розгляду поданих документів, відповідачем без прийняття відповідного рішення документи направлено на доопрацювання, з посиланням на те, що позивачем не додано відповідного документа, що його поранення (контузія) не пов`язане із вчиненням кримінального чи адміністративного правопорушення та/або не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесних ушкоджень.

Постановою Генічеського районного суду Херсонської області від 18 липня 2017 року позов ОСОБА_1 - задоволено частково. Зобов`язано відповідача повторно розглянути питання щодо призначення та виплати позивачу одноразової грошової допомоги по інвалідності ІІІ групи, що настала внаслідок поранення (контузії) та захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби, у відповідності до положень «Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» (затв. постановою КМУ від 25.12.2014р. №975) та Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у розмірі встановленого законом для працездатних осіб на день встановлення інвалідності із прийняттям відповідного рішення. У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною постановою суду 1-ї інстанції, Міністерство оборони України 04.08.2017р. подало апеляційну скаргу, в якій зазначило, що судом, при винесенні оскаржуваного рішення порушено норми матеріального та процесуального права, просило скасувати постанову Генічеського районного суду Херсонської області від 18.07.2017р. та прийняти нову про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Ухвалою судді Одеського апеляційного адміністративного суду від 17.08.2017р. (суддя Семенюк Г.В.) вказану вище апеляційну скаргу залишено без руху.

Ухвалами судді Одеського апеляційного адміністративного суду від 12.09.2017р. (суддя Семенюк Г.В.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою відповідача та призначено розгляд справи у відкритому судовому засіданні.

Позивач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 03.10.2017р. (у складі колегії суддів: Семенюк Г.В., Потапчук В.О., Шеметенко Л.П.) провадження у справі №653/881/17 зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у справі №821/977/17.

На виконання вимог Указу Президента України від 29.12.2017р. №455/2017 було ліквідовано Одеський апеляційний адміністративний суд та утворено П`ятий апеляційний адміністративний суд та, за результатами автоматичного розподілу, дану справу 18.10.2018р. передано головуючому судді П`ятого апеляційного адміністративного суду Осіпову Ю.В.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23.10.2018р. (у складі колегії суддів: Осіпова Ю.В., Бойко А.В., Шевчук О.А.) дану справу прийнято до свого провадження.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 10.03.2021р. провадження у справі поновлено.

Згідно з п.п.1,2 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю та/або неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч.1 ст.308 КАС України).

Розглянувши матеріали даної справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність належних підстав для їх задоволення.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

Позивач - ОСОБА_1 проходив військову службу у Збройних Силах СРСР з 12.10.1986р. по 02.02.1989р.

У період часу з 05.02.1987р. по 31.01.1989р. позивач брав участь у бойових діях на території Демократичної Республіки Афганістан, що підтверджується довідкою Генічеського районного військового комісаріату від 16.06.2016р., де він отримав поранення голови, тулуба, правої нижньої кінцівки (контузію головного мозку).

ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням учасника бойових дій серії НОМЕР_1 від 20.12.2007р., виданим Царичанським об`єднаним районним військовим комісаріатом Дніпропетровської області.

Також, позивач має статус інваліда ІІІ групи внаслідок виконання обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 , виданого Генічеським управлінням соціального захисту населення.

У відповідності до висновку спеціаліста в галузі судово-медичної експертизи від 08.04.2014р. №667/ж, рубці, виявлені у позивача є наслідком загоєння ран, які виникли внаслідок розривної дії снаряду, могли бути спричинені у зазначений строк, тобто у 1988р.

Згідно з протоколом засідання Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця від 17.04.2014р. №1119, множинні осколкові поранення голови, тулуба, правої нижньої кінцівки (контузія головного мозку - 1988р.), що також підтверджено військово-медичними і військово-обліковими документами, є такими, що пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

З метою вирішення питання про призначення позивачу одноразової грошової допомоги, він звернувся до військового комісару Херсонського обласного військового комісаріату із відповідною заявою, до якої долучив медичну довідку МСЕК, копію витягу з протоколу Центральної військово-лікарської комісії, висновок №667/ж, довідку від 15.06.2016р., посвідчення учасника бойових дій, копію військового квитка, довідку РВК, копію паспорта, ідентифікаційний код.

Вказана заява разом із додатками була скерована до відповідача для розгляду по суті.

За наслідками розгляду вищевказаних документів, Комісією з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги Міністерства оборони України такі були повернуті на доопрацювання, з тих підстав, що позивачем не додано документів, що поранення (контузія) не пов`язане із вчиненням кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесних ушкоджень, що підтверджується витягом з протоколу засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 04.11.2016р. №94 та листом ІНФОРМАЦІЯ_1 від 07.12.2016р. №6/2/981.

Не погоджуючись з такими діями Міністерства оборони України, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Вирішуючи справу по суті та частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із часткової обґрунтованості та доведеності позовних вимог та, як наслідок, наявності підстав для зобов`язання відповідача повторно розглянути питання щодо призначення та виплати позивачу одноразової грошової допомоги по інвалідності ІІІ групи, що настала внаслідок поранення (контузії) та захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби у відповідності до вимог чинного законодавства.

Колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали даної справи та наявні в них докази, погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає їх обґрунтованими, з огляду на наступне.

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України закріплено право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно зі ст.17 Конституції України, держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей врегульовано Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» від 20.12.1991р. №2011-ХІІ (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

У силу приписів ч.1 ст.3 цього Закону, він поширюється, зокрема на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби.

Відповідно до пп.4 п.2 ст.16 Закону №2011-ХІІ, одноразова грошова допомога призначається та виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Як передбачено п. «б» ч.1 ст.16-2 Закону №2011-ХІІ, у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи одноразова грошова допомога призначається та виплачується у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.

Разом із тим, за приписами ст.16-4 Закону №2011-XII, призначення та виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність чи часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком:

а) вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення;

б) вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння;

в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом);

г) подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.

Згідно з ч.9 ст.16-3 Закону №2011-ХІІ, порядок призначення та виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013р. №975 було затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги, зокрема, у разі інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.

Відповідно до пп.2 п.3 Порядку №975 (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

За змістом пп.1 п.6 Порядку №975, військовослужбовцю, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи.

Перелік документів, які військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу передбачений п.11 Порядку №975.

Такими документами у відповідності до п.11 Порядку № 975 є: заява про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; довідка медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності. До заяви додаються копії:

- постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання;

- документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження;

- сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації;

- документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів.

Застосовані судом норми права дають підстави дійти висновку, що законодавець делегував Уряду повноваження визначати порядок призначення та виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої ст.16-2 Закону №2011-XII.

У той же час, подання зазначених документів при зверненні за призначенням одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення інвалідності, є необхідною умовою для призначення такої допомоги та ґрунтується на необхідності перевірити відсутність обмежень, встановлених у ст.16-4 Закону №2011-XII, за наявності яких особа позбавляється права на отримання такої допомоги. Зокрема, коли інвалідність є наслідком вчинення особою дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю.

Обов`язок перевірити, чи не настала інвалідність за обставин, перелік яких визначений у ст.16-4 Закону №2011-XII, покладено на орган, що приймає рішення про призначення та виплату одноразової грошової допомоги.

Вимога ж Міністерства оборони України щодо необхідності подання військовослужбовцем, військовозобов`язаним чи резервістом, щодо якого вирішується питання про виплату одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, документа, що свідчить про причини та обставини поранення, зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, має легітимну мету, відповідає вимогам законності та не є свавільною.

До того ж, слід звернути увагу, що аналогічна правова позиція з цих спірних питань була викладена у постанові Верховного Суду від 10.04.2019р. у справі №822/220/18.

З огляду на відсутність в абз.6 п.11 Порядку №975 вказівки про якийсь конкретний документ (військово-облікові документи, медична довідка, акт розслідування, архівна довідка, виписка з історії хвороби, тощо), який свідчить про причини та обставини поранення, у кожному конкретному випадку можуть надаватися різні документи, які достовірно свідчать про причини та обставини поранення.

Згідно з п.13 Порядку №975, керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в п.п.10 і 11 цього Порядку.

Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або, у разі відмови, для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

Тобто, вказаний Порядок регламентує чіткий алгоритм та послідовність дій щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що за зверненням особи за призначенням одноразової грошової допомоги, уповноважений орган (обласний військовий комісар за місцем проживання цієї особи) оформлює та подає до Міністерства оборони України затверджений п.11 Порядку №975 перелік документів для призначення такої допомоги. У свою чергу, розпорядник бюджетних коштів - комісія Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум на підставі зазначених документів приймає рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги.

Разом із цим, відповідальними за повноту та достовірність документів, визначених у п.11 Порядку №975, є заявник та обласний військовий комісаріат за його місцем проживання.

Такої ж позиції дотримується Верховний Суд, зокрема, у постановах від 25.09.2018р. у справі №741/982/16, від 11.09.2019р. у справі №760/12922/16,від 09.10.2019р. у справі №817/662/18 та від 22.07.2021р. у справі №420/1632/19.

Натомість, як вірно зазначено судом першої інстанції та перевірено колегією суддів, у межах спірних правовідносин Міністерством оборони України не прийнято одного з двох передбачених законом рішень - про призначення або про відмову у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги.

Вказане також не заперечувалося сторонами у справі.

Отже, на думку колегії суддів, суд 1-ї інстанції обґрунтовано зобов`язав відповідача повторно розглянути питання щодо призначення та виплати позивачу одноразової грошової допомоги по інвалідності ІІІ групи, що настала внаслідок поранення (контузії) та захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби, відповідно до Порядку №975 та Закону №2011-ХІІ у розмірі встановленим законом для працездатних осіб на день встановлення інвалідності із прийняттям відповідного рішення.

При цьому, вказане рішення суду не є втручанням у дискреційні повноваження державного органу, оскільки не зобов`язує державний орган прийняти певне рішення, а вказує на необхідність розгляду звернення позивача у встановленому Законом порядку.

Інші наведені апелянтом доводи не спростовують висновків суду 1-ї інстанції та не свідчать про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права.

Слід також зазначити про те, що за правилами ст.ст.9,77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно зі ст.90 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно з ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову, що, у свою чергу, не було відповідним чином реалізовано апелянтом при розгляді справи в судах 1-ї та 2-ї інстанцій.

З огляду на викладене, судова колегія доходить висновку, що суд 1-ї інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки. Наведені ж в апеляційній скарзі доводи, правильність висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на припущеннях та невірному трактуванні норм матеріального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Отже, за таких обставин, колегія суддів апеляційного суду, діючи виключно в межах доводів апеляційної скарги, згідно зі ст.316 КАС України, залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову суду 1-ї інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.308,311,315,316,321,322,325,329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Міністерства оборони України - залишити без задоволення, а постанову Генічеського районного суду Херсонської області від 18 липня 2017 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 09.09.2021р.

Головуючий у справі

суддя-доповідач: Ю.В. Осіпов

Судді: І.П. Косцова

В.О. Скрипченко