Справа № 260/500/21
Суддя: Луцович М.М.
Дата ухвалення: 2021-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

06 вересня 2021 року м. Ужгород№ 260/500/21
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Луцович М.М.

при секретарі судових засідань Полянич В.І.

та осіб, що беруть участь у справі:

позивача - ОСОБА_1 ;

представника відповідача - Буря О.О.;

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової служби України в особі відокремленого підрозділу Головного управління ДПС у Закарпатській області про зобов`язання повернути (перерахувати) надміру та/або помилково сплачені кошти єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовом до Державної податкової служби України в особі відокремленого підрозділу Головного управління ДПС у Закарпатській області про зобов`язання повернути (перерахувати) надміру та/або помилково сплачені кошти єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 7344,48 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач у період з лютого 2019 року по вересень 2019 року помилково сплачувала кошти єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у сумі 7344,48 грн., як особа, що проводить незалежну професійну діяльність, у зв`язку з наданою органами ДПС індивідуальною податковою консультацією від 04.10.2019 року, яку в подальшому було скасовано судовим рішенням. Таким чином, позивач наголошувала, що здійснена нею, як адвокатом оплата ЄСВ за період з лютого 2019 по вересень 2019 включно у сумі 7344,48 грн. є помилковою, здійсненою на підставі незаконних неправомірних рішень і консультацій ДПС, а тому підлягає поверненню.

В судовому засіданні позивач просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача надіслав до суду відзив на позов, згідно якого просив відмовити у задоволенні позовних вимог мотивуючи тим, що за позивачем рахується заборгованість зі сплати єдиного внеску у розмірі 13267,54 грн. по платежу 70 71040000 «Для фізичних осіб-підприємців, у т.ч. які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які проводять незалежну професійну діяльність», а тому відповідач наголошує, що підстави для повернення позивачеві сум єдиного внеску відсутні.

В судовому засіданні представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 15 лютого 2019 року позивач стала на облік у ГУ ДФС в Закарпатській області, як фізична особа, яка займається незалежною професійною діяльністю - адвокат.

15 жовтня 2019 року позивач отримала від ДФС України індивідуальну податкову консультацію № 613/Б/99-00-04-07-03-14/ІПК від 14.10.2019 року, в якій зазначено про обов`язок стати на облік в контролюючих органах самозайнятої особи, яка здійснює незалежну професійну діяльність, як платник податків і як платник єдиного внеску виникає у адвоката, якщо йому видано свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю. Крім того ДПС зазначив, що платник єдиного внеску, визначений п.5 ч.1 ст.4 Закону 2464, перебуваючи на обліку у контролюючому органі, зобов`язаний визначити базу нарахування єдиного внеску та сплатити суму внеску у розмірі не менше мінімального страхового внеску на місяць, незважаючи на наявність трудових відносин з роботодавцем.

Згідно ч.4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, 17.10.12019 позивач звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою про визнання протиправною та скасування індивідуальної податкової консультації Державної податкової служби України від 04.10.2019 №613/Б/99-00-04-07-03-14/ІПК.

Згідно рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 27.04.2020 року по справі №260/1475/19 судом встановлено, що починаючи з 18.06.2003 року позивач є найманим працівником, працює виключно за основним місцем роботи в межах укладеного трудового договору на умовах повного робочого часу, відтак за вказаний період позивачка не здійснювала адвокатську діяльність та не отримувала доходу від неї, а ЄСВ сплачував роботодавець.

Відповідно до рішення суду від 27.04.2020 року по справі №260/1475/19 зазначено, що оскільки позивач є найманим працівником в Виробничому структурному підрозділі «Ужгородська дирекція залізничних перевезень» регіональної філії "Львівська залізниця" АТ "Українська залізниця", за відсутності доказів здійснення нею незалежної: професійної адвокатської діяльності індивідуально з отриманням відповідного доходу, від такої діяльності, в розумінні Закону № 2464-VI позивач є застрахованою особою, і єдиний внесок за неї в період працевлаштування, нараховував та сплачував роботодавець в розмірі не менше мінімального, що виключає обов`язок по сплаті у цей період єдиного внеску позивачем ще і як особою, що має право провадити адвокатську діяльність, проте не отримувала дохід від такої

Таким чином, рішенням суду від 27.04.2020 року по справі №260/1475/19, залишеним в силі постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24.12.2020 року - було визнано протиправною та скасовано податкову консультацію Державної податкової служби України від 04.10.2019 року № 613/Б/99-00-04-07-03-14/ІПК.

Однак, як встановлено в ході розгляду справи по суті та підтверджується наявними матеріалами справи, позивач у період з лютого 2019 року по вересень 2019 року, будучи найманим працівником в Виробничому структурному підрозділі «Ужгородська дирекція залізничних перевезень» регіональної філії "Львівська залізниця" АТ "Українська залізниця", сплачувала єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у сумі 7344,48 грн. (а.с. 9-10).

Так, єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - ЄСВ) у сумі 7344,48 грн. був сплачений позивачем, у зв`язку з отриманою податкову консультацію від 04.10.2019 року № 613/Б/99-00-04-07-03-14/ІПК, яка в подальшому визнана протиправною та скасована рішенням суду 27.04.2020 року по справі №260/1475/19, залишеним в силі постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24.12.2020 року.

30.12.2020 року позивач звернулася до ГУ ДПС у Закарпатській області із заявою про повернення помилково сплаченого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у сумі 7344,48 грн. (а.с. 8).

Однак, ГУ ДПС у Закарпатській області, листом №162/6/07-16-24-03 від 14.01.2021 року відмовило позивачеві у поверненні сплаченого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у сумі 7344,48 грн., вказавши на те, що станом на 14.01.2021 року заборгованість позивача по сплаті єдиного внеску становить 9967,54 грн. (а.с. 11).

01.02.2021 року позивач звернулася у телефонному режимі на гарячу лінію - на сервіс «Пульс» з запитом про причини, з яких не враховуються висновки суду у справі №260/1475/19. Листом від 03.02.2021 вих.№ 1555/6/07-16-20-03 позивача повідомлено, що «нарахування єдиного соціального внеску проводиться на підставі Закону України від 08 липня 2010 року №2464-УІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та у відповідності до даних податкового обліку та реєстрів, що відображені у єдиній інформаційній системі контролюючого органу (а.с. 12).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно пп. 1.1. ст. 1 Податкового кодексу України (далі - ПК України) цей кодекс регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до п. 3.1 ст. 3 ПК України податкове законодавство України складається з Конституції України; цього Кодексу; Митного кодексу України та інших законів з питань митної справи у частині регулювання правовідносин, що виникають у зв`язку з оподаткуванням митом операцій з переміщення товарів через митний кордон України (далі - законами з питань митної справи); чинних міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України і якими регулюються питання оподаткування; нормативно-правових актів, прийнятих на підставі та на виконання цього Кодексу та законів з питань митної справи; рішень Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування з питань місцевих податків та зборів, прийнятих за правилами, встановленими цим Кодексом.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначено Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 р. № 2464-VІ (далі - Закон № 2464-VІ).

Відповідно до ч. 13 ст. 9 Закону №2464-VІ суми помилково сплаченого єдиного внеску зараховуються в рахунок майбутніх платежів єдиного внеску або повертаються платникам у порядку і строки, визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної бюджетної політики, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів. Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно статей 9 та 11 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» розроблено Порядок зарахування у рахунок майбутніх платежів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування або повернення надміру та/або помилково сплачених коштів, який затверджений наказом Міністерства фінансів України від 16.01.2016 року № 6 (далі - Порядок № 6).

Вказаний Порядок №6 визначає процедуру зарахування у рахунок майбутніх платежів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) або повернення платникам, на яких згідно із Законом покладено обов`язок нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок, надміру та/або помилково сплачених коштів єдиного внеску.

Відповідно до п. 3 Порядку №6 надміру сплачені суми єдиного внеску - суми коштів, які на певну дату зараховані на відповідний рахунок 3719 понад нараховані суми єдиного внеску на таку дату (крім сум авансових платежів, граничний строк сплати яких не настав, сплачених відповідно до абзацу другого частини восьмої статті 9 Закону); помилково сплачені суми єдиного внеску - суми Коштів, які на певну дату зараховані на невідповідний рахунок 3719 та/або сплачені з рахунку неналежного Платника; рахунок 3719 - відповідні небюджетні рахунки за балансовим рахунком 3719 «Рахунок для зарахування коштів, які підлягають розподілу за видами загальнообов`язкового державного соціального страхування», відкриті в органах Державної казначейської служби України.

Пунктами 4-7 Порядку №6 встановлено, що у випадку надмірної сплати сум єдиного внеску на рахунок 3719 органом доходів і зборів здійснюється зарахування цих Коштів у рахунок майбутніх платежів за тим самим рахунком відповідно до встановленого розміру єдиного внеску та у порядку календарної черговості виникнення зобов`язань платника з цього платежу.

Повернення Коштів здійснюється у випадках: 1) надмірної або помилкової сплати сум єдиного внеску та/або застосованих фінансових санкцій на відповідний рахунок 3719; 2) помилкової сплати сум єдиного внеску та/або застосованих фінансових санкцій на невідповідний рахунок 3719; 3) помилкової сплати сум єдиного внеску та/або застосованих фінансових санкцій на рахунок з обліку доходів бюджету; 4) помилкової сплати податкових зобов`язань з податків, зборів, штрафних (фінансових) санкцій та пені, передбачених Податковим кодексом України, на рахунок 3719.

Згідно п. 6 Порядку, повернення коштів здійснюється на підставі заяви платника про таке повернення (далі - заява).

У випадках, передбачених підпунктами 1, 2 та 4 пункту 5 цього порядку, заява подається до органу доходів і зборів, на рахунок якого сплачено кошти, за формою, визначеною у додатку 1 до цього Порядку.

Абзацом 5 п.6 Порядку передбачено, що у разі надходження заяви про повернення коштів, що надміру сплачені страхувальниками, які беруть добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, платник додає оригінал або завірену ним копію розрахункового документа (квитанцію, платіжне доручення тощо), що підтверджує сплату Коштів на рахунок 3719.

Відповідно до п. 7 Порядку № 6 у разі надходження заяви про повернення коштів з рахунку 3719, підрозділ органу доходів і зборів, на який покладено функцію адміністрування єдиного внеску, у строк не більше ніж десять робочих днів з дати реєстрації заяви проводить перевірку наданої платником інформації.

У разі відмови в задоволенні заяви про повернення коштів з рахунку 3719 платнику єдиного внеску підрозділом органу доходів і зборів, на який покладено функцію адміністрування єдиного внеску, надається повідомлення за підписом посадової особи із зазначенням причин відмови.

Аналіз наведених норм в контексті спірних правовідносин дає змогу дійти висновку про те, що повернення надміру сплачених сум єдиного внеску здійснюється відповідним підрозділом органу доходів і зборів на підставі заяви платника податків у випадках, визначених пунктом 5 Порядку № 6, за умови відсутності у платника податків заборгованості зі сплати єдиного внеску та/або фінансових санкцій. При цьому, перелік підстав, з яких платнику податків може бути відмовлено у задоволенні його заяви, передбачений пунктом 7 Порядку № 6, є вичерпним.

Згідно ч. 2 ст. 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до пунктів 21, 24 рішення у справі «Федоренко проти України» (№ 25921/02) Європейський суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути «існуючим майном» або «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи «законними сподіваннями» отримання права власності. Аналогічна правова позиція сформульована Європейським судом з прав людини і в справі «Стреч проти Сполучного Королівства».

У межах вироблених Європейським судом з прав людини підходів до тлумачення поняття «майно», а саме в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це поняття охоплює як «наявне майно», так і активи включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого «права власності» (пункт 74 рішення Європейського суду з прав людини «Фон Мальтцан та інші проти Німеччини»). Суд робить висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, та формує позицію для інтерпретації вимоги як такої, що вона може вважатися «активом»: вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат на момент дії цієї норми є «активом», на який може розраховувати громадянин як на свою власність.

Також з практики Європейського суду з прав людини вбачається, що у разі існування неоднозначності у тлумаченні прав та/чи обов`язків платника податків слід віддавати перевагу найбільш сприятливому тлумаченню національного законодавства та приймати рішення на користь платника податків (справи "Серков проти України" (заява №39766/05), "Щокін проти України" (заяви №23759/03 та №37943/06), які відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" підлягають застосуванню судами як джерела права.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Рисовський проти України» (№ 29979/04) висловив позицію, відповідно до якої принцип «належного урядування», зокрема, передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовний спосіб. При цьому на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливості уникати виконання своїх обов`язків. Чинним законодавством встановлені порядок та підстави повернення платнику надміру та/або помилково сплачених коштів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Як підтверджується наявними у матеріалах справи розрахунковими листками по зарплаті за лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень 2019 року позивачем було сплачено єдиний соціальний внесок в загальному розмірі 7344,48 грн. При цьому, при розгляді справи №260/1475/19 судом розглядався саме період сплати позивачем єдиного соціального внеску з лютого 2019 по вересень 2019 року, протягом якого позивач перебувала на податковому обліку та отримувала заробітну плату за основним місцем роботи.

Враховуючи вище викладене, здійснена позивачем, як адвокатом сплата ЄСВ за період з лютого 2019 по вересень 2019 у сумі 7344,48 грн. є помилковою, здійсненою на підставі протиправної консультації податкового органу, а тому підлягає поверненню.

Щодо посилання представника відповідача у відзиві на позову та згідно пояснень наданих у судовому засіданні на те, що у позивача наявна заборгованість зі сплати єдиного внеску у розмірі 13267,54 грн. по платежу 70 71040000 «Для фізичних осіб-підприємців, у т.ч. які обрали спрощену систему оподаткування га осіб, які проводять незалежну професійну діяльність», у зв`язку з чим позивачеві було відмовлено у поверненні помилково сплаченої суми єдиного внеску, суд зазначає наступне.

Так, суд констатує, що рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду у справі №260/1475/19 визнано протиправним нарахування та сплату збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування застрахованою особою, яка має свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, та яка одночасно перебуває у трудових відносинах в межах цієї діяльності, оскільки це спричиняє подвійну його сплату (безпосередньо особою та роботодавцем), що суперечить меті запровадженого державою консолідованого страхового внеску.

Натомість, у листах-відповідях від 14.01.2021 за вих. №162/6/07-16-24-03 та від 03.02.2021 вих. № 1555/6/07-16-20-03 ГУ ДПС у Закарпатській області фактично дублює індивідуальну податкову консультацію, визнану судом неправомірною, щодо вимоги сплати позивачем ЄСВ та не враховує висновки суду щодо відсутності обов`язку зі сплати ЄСВ у осіб, які є одночасно найманими працівниками.

У зв`язку з вище викладеним, очікування позивача щодо повернення помилково сплачених коштів мають обґрунтовану законну підставу, при цьому протиправна відмова у реалізації таких очікувань порушує право позивача на майно (грошові кошти, які сплачені нею надмірно).

З огляду на те, що рішенням суду у справі №260/1475/19 визнано протиправним нарахування та сплату збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування застрахованою особою, яка має свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, та яка одночасно перебуває у трудових відносинах в межах цієї діяльності, відтак належним способом захисту порушеного права позивача є покладення обов`язку на податковий орган повернути помилково сплачену суму єдиного внеску, відповідно до положень Порядку зарахування в рахунок майбутніх платежів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування або повернення надміру та/або помилково сплачених коштів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 16 січня 2016 року №6.

Згідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зазначеного, на підставі встановлених в судовому засіданні фактів та обставин, враховуючи, що мотивація та докази, наведені представником відповідача у відзиві проти позову, не дають адміністративному суду підстав для постановлення висновків, які б спростовували правову позицію позивача, а останнім доведено суду обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відтак, такі позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Керуючись ст. 241, ч. 3 ст. 243, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Державної податкової служби України (м. Київ, Львівська площа, буд. 8, ) в особі відокремленого підрозділу Головного управління ДПС у Закарпатській області (вул. Волошина, 52,м. Ужгород,Закарпатська область,88000, код ЄДРПОУ ВП 44106694) про зобов`язання повернути (перерахувати) надміру та/або помилково сплачені кошти єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - задовольнити.

2. Зобов`язати Державну податкову службу України в особі відокремленого підрозділу Головного управління ДПС у Закарпатській області повернути (перерахувати) ОСОБА_1 помилково сплачені кошти єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 7344,48 (сім тисяч триста сорок чотири гривні сорок вісім копійок) грн.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України в особі відокремленого підрозділу Головного управління ДПС у Закарпатській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень).

4. Рішення суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду в строки визначені ст. 295 КАС України. Рішення суду набирає законної сили в порядку визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

СуддяМ.М. Луцович

Відповідно до ч. 3 ст. 243 КАС України рішення суду у повному обсязі складено 13.09.2021 року.