Справа № 440/7905/21
Суддя: С.О. Удовіченко
Дата ухвалення: 2021-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2021 року м. ПолтаваСправа № 440/7905/21

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Удовіченка С.О., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без участі сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління статистики у Полтавській області про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

16 липня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління статистики у Полтавській області в якому просить:

- стягнути на користь ОСОБА_1 з Головного управління статистики у Полтавській області, згідно статей 116, 117 КЗпПУ та встановленого факту провини за протиправну невиплату премії за грудень 2015 року середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні 24 грудня 2015 року за період із 06 лютого 2017 року по 24 червня 2021 року включно у сумі 39 723,80 грн,

- стягнути на користь ОСОБА_1 з Головного управління статистики у Полтавській області згідно вимог статей 116, 117 КЗпПУ та встановленого факту його провини за протиправну невиплату премії за лютий і квітень 2017 року середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні 11 квітня 2017 року за період з 28 листопада 2020 року по 24 червня 2021 року включно у сумі 3 774,97 грн,

- зобов`язати Головне управління статистики у Полтавській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію премії за грудень 2015 року, за лютий 2017 року, за квітень 2017 року, розрахувавши її розмір відповідно до приписів Закону України "Про індексацію грошових доходів населення".

В обгрунтування позовної заяви позивач зазначив, що Головне управління статистики у Полтавській області наказом від 22 червня 2021 року № 15-з, на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду по справі № 440/147/17 від 14 травня 2021, яке набрало законної сили 22 червня 2021 року, вирішило питання про нарахування та виплату ОСОБА_1 премії за грудень 2015 року, лютий і квітень 2017 року та виплатило місячні премії за грудень 2015 року у сумі 530,38 грн, за лютий 2017 року у сумі 633,75 грн і квітень 2017 року у сумі 155,66 грн. Суд дійшов висновку, що Головне управління статистики у Полтавській області, не вирішивши питання про нарахування та виплату премії ОСОБА_1 за грудень 2015 року, лютий, квітень 2017 року, діяло не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, що встановлено законом, необгрунтовано. Однак, суд не приймав рішення щодо стягнення з відповідача премій і не встановлював їх розмір. 25 червня 2021 року відповідач виплатив зазначені місячні премії і таким чином визнав і виконав свій обов`язок щодо їх нарахування та виплати, тому, що підстави для виплати премій за грудень 2015 року і квітень 2017 року існували на час звільнення ОСОБА_1 24 грудня 2015 року та 11 квітня 2017 року, а факт їх виплати є доказом порушення відповідачем норм статей 47, 116, 117 КЗпПУ і підставою для застосування до відповідача приписів статті 117 КЗпПУ та стягнення на користь позивача середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При самостійному обрахунку періодів затримки виплати премії вилучено періоди, за які позивач отримала середню заробітну плату за час вимушеного прогулу. Тому, із періоду затримки виплати премії за грудень 2015 року (з 25 грудня 2015 року по 25 червня 2021 року) вилучено період, за який отримано середню заробітну плату за час вимушеного прогулу, а саме - з 25 грудня 2015 року по 06 лютого 2017 року і залишено період з 06 лютого 2017 року по 24 червня 2021 року. Із періоду затримки виплати премії за квітень 2017 року (з 12 квітня 2017 року по 24 червня 2021 року) вилучено період, за який отримано середню заробітну плату за час вимушеного прогулу, а саме - із 12 квітня 2017 року по 27 листопада 2020 року і залишено період з 28 листопада 2020 року по 24 червня 2021 року.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 21 липня 2021 року позовну заяву залишено без руху.

26 липня 2021 року ОСОБА_1 до Полтавського окружного адміністративного суду подано позовну заяву, яка відповідала вимогам Кодексу адміністративного судочинства України (а.с. 21-38).

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 02 серпня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

11 серпня 2021 року до Полтавського окружного адміністративного суду надійшло клопотання Головного управління статистики у Полтавській області про закриття провадження у справі (а.с. 45).

За результатами розгляду вищевказаного клопотання ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2021 року відмовлено у його задоволенні.

13 серпня 2021 року до Полтавського окружного адміністративного суду надійшли додаткові пояснення ОСОБА_1 , у яких остання наполягала на правомірності своїх вимог. Стверджувала, що відповідач фактично визнав розрахунки позивача, щодо розміру середнього заробітку, який не виплачено за весь спірний період (а.с. 76-79).

19 серпня 2021 року до Полтавського окружного адміністративного суду надійшов відзив Головного управління статистики у Полтавській області (а.с. 144-147). У відзиві відповідач позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити у задоволенні позову. Відповідач зазначив, що ОСОБА_1 поновлена на посаді начальника управління по організації роботи з респондентами ГУС на підставі рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2020 року у справі № 816/654/17. На даний час ОСОБА_1 працює і має безперервний стаж роботи (вважається такою, що не була звільнена).

25 серпня 2021 року до Полтавського окружного адміністративного суду надійшла відповідь позивача на відзив. У відповіді на відзив позивач наполягав на правомірності своїх вимог та безпідставності доводів відповідача, які викладені у відзиві. Зазначив, що нормами КЗпПУ не встановлено звільнення підприємства від відповідальності за затримку розрахунку при звільненні, навіть якщо працівник після звільнення продовжує використовувати своє конституційне право на працю і її оплату. Наполягав на тому, що норма обрахунку суми відповідальності за статтею 117 КЗпПУ розраховується не за робочі дні, а за календарні, оскільки провина діє постійно, впродовж всього періоду затримки виплати, тобто не припиняється у вихідні і святкові дні, бо період затримки виплати є безперервним (а.с. 217-224).

Відповідно до статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Згідно із частинами другою та третьою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі. Підготовче засідання при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - протягом п`ятнадцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Частиною восьмою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

ОСОБА_1 наказом Головного управління статистики у Полтавській області від 25 червня 2013 року № 144-к призначена на посаду начальника управління по організації роботи з респондентами Головного управління статистики у Полтавській області (а.с. 206).

Наказом Головного управління статистики у Полтавській області від 24 грудня 2015 року № 235-к "Про звільнення у зв`язку зі скороченням чисельності ОСОБА_1 " ОСОБА_1 - начальника управління по організації роботи з респондентами, 24 грудня 2015 року звільнено з посади у зв`язку зі скороченням чисельності, пункт 1 статті 40 КЗпПУ (а.с. 48).

Постановою Полтавського окружного адміністративного суд від 06 лютого 2017 року у справі № 816/43/16 (а.с. 89-96), залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 10 квітня 2017 року, зокрема, визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління статистики в Полтавській області від 24 грудня 2015 року № 235-к "Про звільнення у зв`язку зі скороченням чисельності ОСОБА_1 ", поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника управління по організації роботи з респондентами Головного управління статистики в Полтавській області з 25 грудня 2015 року, стягнуто з Головного управління статистики в Полтавській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 25 грудня 2015 року по день поновлення. Допущено негайне виконання постанови суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника управління по організації роботи з респондентами Головного управління статистики в Полтавській області з 25 грудня 2015 року та в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць.

На виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2017 року по справі № 816/43/16 Головним управлінням статистики у Полтавській області видано наказ від 06 лютого 2017 року № 11 "Про поновлення на роботі ОСОБА_1 " (а.с. 56), яким скасовано наказ від 24 грудня № 235-к "Про звільнення у зв`язку зі скороченням чисельності ОСОБА_1 ", поновлено ОСОБА_1 з 25 грудня 2015 року на посаді начальника управління по організації роботи з респондентами згідно зі штатним розписом Головного управління статистики у Полтавській області на 2015 рік, затвердженим в.о. Голови Держстату 05 жовтня 2015 року, та наказом Головного управління статистики від 05 жовтня 2015 року № 101 "Про введення в дію штатного розпису". Наказано виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 25 грудня 2015 року до 06 лютого 2017 року.

Наказом Головного управління статистики у Полтавській області від 11 квітня 2017 року № 48-к "Про звільнення у зв`язку зі скороченням ОСОБА_1 " ОСОБА_1 , начальника управління по організації роботи з респондентами, 11 квітня 2017 року звільнено з посади у зв`язку зі скороченням штату, пункт 1 частини першої статті 87 Закону України "Про державну службу" (а.с. 59).

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2020 року у справі № 816/654/17 (а.с. 103-116) визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління статистики в Полтавській області від 11 квітня 2017 року №48-К "Про звільнення у зв`язку зі скороченням ОСОБА_1 "; поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника управління по організації роботи з респондентами Головного управління статистики в Полтавській області з 12 квітня 2017 року; Стягнути з Головного управління статистики в Полтавській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток час вимушеного прогулу за період з 12 квітня 2017 року по 27 листопада 2020 року в розмірі 383207 грн. 50 коп. (триста вісімдесят три тисячі двісті сім гривень п`ятдесят копійок) з відрахуванням обов`язкових платежів, допущено до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника управління по організації роботи з респондентами Головного управління статистики в Полтавській області з 12 квітня 2017 року та стягнення з Головного управління статистики в Полтавській області на користь ОСОБА_1 заробітної плати за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць у розмірі 8872 грн. 50 коп. (вісім тисяч вісімсот сімдесят дві гривні п`ятдесят копійок) з відрахуванням обов`язкових платежів.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 06 квітня 2021 року (а.с. 117-127) рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2020 року по справі № 816/654/17 змінено, виклавши абзац четвертий резолютивної частини рішення наступним чином: "Стягнути з Головного управління статистики в Полтавській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 12 квітня 2017 року по 27 листопада 2020 року в розмірі 530974 (п`ятсот тридцять тисяч дев`ятсот сімдесят чотири) гривні 56 копійок, з відрахуванням обов`язкових платежів". Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2020 року по справі № 816/654/17 скасовано в частині відмови в задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди. Прийнято в цій частини постанову, якою позов ОСОБА_1 в цій частині задоволено частково. Стягнуто з Головного управління статистики у Полтавській області на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 5000 (п`ять тисяч) гривень. В іншій частині рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2020 року по справі № 816/654/17 залишено без змін.

Наказом Головного управління статистики у Полтавській області від 30 листопада 2020 року № 96-к "Про поновлення на посаді ОСОБА_1 " на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2020 року у справі 816/654/17 скасовано наказ від 11 квітня 2017 року № 48-к "Про звільнення у зв`язку зі скороченням ОСОБА_1 ", поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника управління по організації роботи з респондентами з 12 квітня 2017 року. Наказано виплатити ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць (а.с. 57).

У подальшому ОСОБА_1 звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду із позовом у якому просила:

1) стягнути на користь ОСОБА_1 з Головного управління статистики у Полтавській області заборгованість по заробітній платі - місячні премії, що входить у фонд заробітної плати за грудень 2015 р. у сумі 526,39 грн, за лютий 2017 р. в сумі 633,75 грн, за квітень 2017 року в сумі 155,66 грн, всього 1315,80 грн, нарахованих без утримання податку й інших обов`язкових платежів;

2) зобов`язати Головне управління статистики у Полтавській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію премій за грудень 2015 року, за лютий 2017 року, за квітень 2017 року, розрахувавши її розмір відповідно до приписів Закону України "Про індексацію грошових доходів населення";

3) зобов`язати Головне управління статистики у Полтавській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати премій за грудень 2015 року, за лютий 2017 року, за квітень 2017 року, розрахувавши їх розмір відповідно до приписів Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року №159;

4) стягнути на користь ОСОБА_1 з Головного управління статистики у Полтавській області заборгованість невиплаченої вихідної допомоги при звільненні 11 квітня 2017 року у сумі 2218,13 грн;

5) стягнути на користь ОСОБА_1 з Головного управління статистики у Полтавській області згідно вимоги статей 116, 117 КЗпПУ та встановленого факту його провини за протиправну невиплату премії за грудень 2015 року середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні 24 грудня 2015 року до дати фактичного проведення повного розрахунку включно, яка в умовах не здійснення проведення повного розрахунку станом на 15 лютого 2021 року, становить 43088,26 грн;

6) стягнути на користь ОСОБА_1 з Головного управління статистики у Полтавській області та встановленого факту його провини за протиправну невиплату премії за квітень 2017 року середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні 11 квітня 2017 року до дати фактичного проведення повного розрахунку включно, яка в умовах не здійснення проведення повного розрахунку станом на 15 лютого 2021 року, становить 46695,14 грн.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 14 травня 2021 року по справі № 440/147/21 адміністративний позов ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління статистики у Полтавській області (ідентифікаційний код 02361892, вул. Пушкіна, 103, м. Полтава, 36039) про стягнення заробітної плати, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку задоволено частково. Зобов`язано Головне управління статистики у Полтавській області вирішити питання про нарахування та виплату ОСОБА_1 премії за грудень 2015 року, лютий 2017 року, квітень 2017 року з нарахуванням та виплатою компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку виплати премій згідно з положеннями Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено (а.с. 128-143).

На виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14 травня 2021 року по справі № 440/147/21 Головним управлінням статистики у Полтавській області нараховано та виплачено ОСОБА_1 премію за грудень 2015 року, лютий та квітень 2017 року, що підтверджується платіжним дорученням № 414 від 23 червня 2021 року та довідкою (а.с. 13, 52).

Вважаючи, що із ОСОБА_1 не проведено повного розрахунку при звільнені 24 грудня 2015 року та при звільненні 11 квітня 2017 року, позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить, на підставі статтей 116, 117 КЗпПУ стягнути із Головного управління статистики у Полтавській області середній заробіток за період із 06 лютого 2017 року та із 28 листопада 2020 року по дату фактичної виплати премії, а також нарахувати та виплатити індексацію премії за спірні періоди.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу.

За приписами статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Частиною першою статті 117 КЗпП України визначено, що у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

З аналізу зазначених законодавчих норм убачається, що умовами застосування частини першої статті 117 КЗпП України є невиплата належних звільненому працівникові сум у відповідні строки, вина власника або уповноваженого ним органу у невиплаті зазначених сум та відсутність спору про розмір таких сум. При дотриманні наведених умов підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При цьому, виходячи зі змісту трудових правовідносин між працівником та підприємством, установою, організацією, під "належними звільненому працівникові сумами" необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право станом на дату звільнення згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем (заробітна плата, компенсація за невикористані дні відпустки, вихідна допомога тощо).

Згідно з частиною другою статті 117 КЗпП України при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Статтею 236 КЗпП України передбачено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Як зазначено вище, статтею 116 КЗпП України на підприємство, установу, організацію покладено обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. Невиконання цього обов`язку спричиняє наслідки, передбачені статтею 117 КЗпП України, якою передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Цими нормами на підприємство, установу, організацію покладено обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. У разі невиконання такого обов`язку наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність.

Метою такого законодавчого регулювання є захист майнових прав працівника у зв`язку з його звільненням з роботи, зокрема захист права працівника на своєчасне одержання заробітної плати за виконану роботу, яка є основним засобом до існування працівника, необхідним для забезпечення його життя.

За змістом частини першої статті 117 КЗпП України обов`язок роботодавця перед колишнім працівником щодо своєчасного розрахунку при звільненні припиняється проведенням фактичного розрахунку, тобто, реальним виконанням цього обов`язку. І саме з цією обставиною пов`язаний період, протягом якого до роботодавця є можливим застосування відповідальності.

Частина перша статті 117 КЗпП України переважно стосується випадків, коли роботодавець за відсутності спору свідомо та умисно не проводить остаточний розрахунок з колишнім працівником.

Частина друга статті 117 КЗпП України стосується тих випадків, коли наявний спір між роботодавцем та колишнім працівником про належні до виплати суми та фактично охоплює два випадки вирішення такого спору.

Так, якщо між роботодавцем та колишнім працівником виник спір про розміри належних звільненому працівникові сум, то в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника, власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування (тобто, зазначене в частині першій статті 117 КЗпП України). Відтак, у цьому випадку законодавець не вважає факт вирішення спору фактом виконання роботодавцем обов`язку провести повний розрахунок із колишнім працівником, що зумовлює можливість відповідальності роботодавця протягом усього періоду прострочення.

Натомість, якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Таке правове регулювання є способом досягти баланс між захистом прав працівника та додержанням принципів справедливості і співмірності у трудових відносинах, враховуючи фактичні обставини, за яких стався несвоєчасний розрахунок та міру добросовісної поведінки роботодавця.

Оскільки ухвалення судового рішення про стягнення з роботодавця виплат, які передбачені після звільнення не припиняє відповідний обов`язок роботодавця, то відшкодування, передбачене статтею 117 КЗпП України, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця, у спосіб, спеціально передбачений для трудових відносин, за весь період такого невиконання, в тому числі й після прийняття судового рішення.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що на виконання постанови Полтавського окружного адміністративного суд від 06 лютого 2017 року у справі № 816/43/16, яка набрала законної сили 10 квітня 2017 року, ОСОБА_1 наказом Головного управління статистики у Полтавській області від 06 лютого 2017 року №11 поновлено на посаді з 25 грудня 2015 року із виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу (а.с. 56, 178).

На виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суд від 27 листопада 2020 року у справі № 816/654/17, яке набрало законної сили 06 квітня 2021 року, ОСОБА_1 наказом Головного управління статистики у Полтавській області від 30 листопада 2020 року поновлено на посаді з 12 квітня 2017 року із виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу (а.с. 57, 198).

Як випливає із матеріалів справи ОСОБА_1 по даний час працює в Головному управлінні статистики у Полтавській області та отримує заробітну плату, що не заперечується сторонами.

Зважаючи, що ОСОБА_1 із 06 лютого 2017 року по 11 квітня 2017 року і з 30 листопада 2020 року по даний час працює та отримує заробітну плату, що не заперечується сторонами, а за періоди між звільненнями та поновленнями на посаді на користь позивача стягнуто середній заробіток, суд приходить до висновку, що стягнення середнього заробітку за той же період відповідно до статті 117 КЗпПУ є неможливим, оскільки це буде неспівмірно з правами позивача, який отримує одну заробітну плату.

Варто також зазначити, що працюючи в Головному управління статистики у Полтавській області, ОСОБА_1 за захистом своїх порушених прав щодо нарахування та виплати премії за грудень 2015 року, лютий та квітень 2017 року звернулася до суду 11 січня 2021 року (справа № 440/147/21).

Крім того, вирішуючи спір у справі № 440/147/21 суд зобов`язав Головне управління статистики у Полтавській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 премії за грудень 2015 року, лютий 2017 року, квітень 2017 року з нарахуванням та виплатою компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку виплати премій згідно з положеннями Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159.

Стосовно позовної вимоги про зобов`язання Головного управління статистики у Полтавській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію премій за грудень 2015 року, за лютий 2017 року, за квітень 2017 року, розрахувавши її розмір відповідно до приписів Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", суд зазначає наступне.

Згідно із статтею 1 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

За змістом статті 2 вказаного Закону індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії.

Згідно статті 4 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін. У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 25 грудня 2015 року № 911-VIII у частині першій статті 4 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" цифри "101" замінено цифрами "103".

Пунктом 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці найманих працівників підприємств, установ, організацій у грошовому виразі, яка включає оплату праці за виконану роботу згідно з тарифними ставками (окладами) і відрядними розцінками, доплати, надбавки, премії, гарантійні та компенсаційні виплати, передбачені законодавством, а також інші компенсаційні виплати, що мають постійний характер.

Відповідно до пункту 5 Порядку у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення. Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу.

Як випливає із письмових пояснень відповідача з 01 грудня 2015 року був підвищений посадовий оклад за посадою, яку займала ОСОБА_1 , а тому індексація в грудні 2015 року не проводилася, оскільки для цього не було підстав (а.с. 159).

Вищевказане також підтверджується розрахунковим листом ОСОБА_1 за грудень 2015 року, в якому сума індексації значиться із знаком "мінус" 83,82 грн (а.с. 53).

Згідно з поясненнями Головного управління статистики у Полтавській області щодо виплати індексації грошових доходів у лютому, березні, квітні 2017 року (а.с. 159-160), індексація за лютий, березень, квітень 2017 року не нараховувалася, оскільки поріг у 103 % перевищено у квітні 2017 року, а індекс інфляції опубліковано у травні, тому індексація проведена у червні 2017 року.

Розрахункові листи ОСОБА_1 за лютий та квітень 2017 року свідчать, що заробітна плата в даному періоді не індексувалася (а.с. 64, 182).

Таким чином відсутні підстави для індексації премії ОСОБА_1 за грудень 2015 року, лютий 2017 року та квітень 2017 року.

Зважаючи на встановлені у ході розгляду фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Підстави для розподілу судового збору відсутні.

Керуючись статтями 2, 3, 6-10, 72-77, 90, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Головного управління статистики у Полтавській області (вул. Пушкіна, буд. 103, м. Полтава, Полтавська область, 36039, ідентифікаційний код 02361892) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення грошових коштів -відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги у порядку, встановленому статтею 297 з урахуванням положень підпункту 15.5 пункту 15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.О. Удовіченко