Справа № 400/4722/21
Суддя: Брагар В. С.
Дата ухвалення: 2021-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2021 р. № 400/4722/21
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Брагар В. С. за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження розглянув адміністративну справу

за позовом:Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія Житлопромбуд-8", вул. Толстого, 2-Б, м. Миколаїв, 54022, вул. Кузнецька, 211, м. Миколаїв, 54034

до відповідача:Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, вул. Перемоги, 14, м. Київ, 01135,

про:визнання протиправною та скасування постанови від 10.06.2021 № 281687,
В провадженні суду знаходиться справа за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія Житлопромбуд-8» до Державної служба України з безпеки на транспорті в особі Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, в якому позивач просить: визнати протиправною та скасувати Постанову від 10.06.2021 року №281687 про застосування адміністративно-господарського штрафу у розмірі 34 000 гривень, винесену Південним міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки (Миколаївська область).

В обґрунтування позовних вимог, Позивач зазначив, що 14.05.2021 року на підставі Акту №282142 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом Південним міжрегіональним управлінням винесена оскаржувана постанова №281687 від 10.06.2021 року про застосування адміністративно-господарського штраф у сумі 34000,00 грн. Позивач вважає спірну постанову протиправною, та такою що не відповідає критеріям ст.2 КАС України, оскільки прийнята не на підставі, не у спосіб, що визначені законодавством.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому у задоволенні позовних вимог просить відмовити та зазначає, що відсутність затвердженої методики не може бути підставою для звільнення перевізників від відповідальності за перевищення вагових параметрів. Крім того, законодавством не визначено різниці між зважуванням транспортних засобів у разі перевезення подільних, неподільних, або наливних вантажів. Також вказав, що позивач належним чином та завчасно викликаний рекомендованим листом з повідомленням на розгляд справи про правопорушення, що підтверджується запрошенням, списком поштових відправлень з повідомленням та квитанцією поштового відправлення. Документів щодо вибуття автомобіля із власності (користування), передачі його іншій особі позивача ні під час перевірки транспортних засобів, що йому належать, ні під час розгляду справи про порушення відповідачу не надавав. Також, позивач, посилаючись на договори оренди транспортних засобів, вказує, що саме орендар, використовуючи вантажівки позивача, надавав послуги вантажоперевезень та виступав у якості перевізника при виявленні порушення законодавства про автомобільний транспорт. При цьому вказані договори не відповідають діючому законодавству. Договір лише засвідчує намір, що його уклали щодо використання автомобілів. Доказів того, що такі договори були дійсно спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними, позивачем не надані.

Таким чином, посадові особи Південного міжрегіонального управління Укртрансбезнеки (Миколаївська область), при розгляді справи, за наявними матеріалами, виявили підстави для винесення постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Ухвалою суду від 30.06.2021 року суд відкрив провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Суд розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

З`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази у їх сукупності, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд

ВСТАНОВИВ:

14.05.2021 року посадовими особами Південним міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки (Херсонська область) на а/д М-14 «Одеса-Мелітополь-Новоазовськ» 203 км +500 м, на підставі направлення на перевірку від 07.05.2021 року №01472, проведено ваговий контроль транспортного засобу MAN, д/н НОМЕР_1 та причіп GOLD HOFER, НОМЕР_2 .

Під час проведення рейдової перевірки виявлено надання послуг з перевезення вантажу без оформлення документів, перелік яких встановлений в ст.48 ЗУ «про автомобільний транспорт», та визначено перевищення встановлених вагових норм загальної маси понад 20% та перевищення вагових норм на здвоєну вісь понад 20%, чим порушено ч.1 абз.16 ЗУ «Про автомобільний транспорт».

Посадовими особами 14.05.2021 року складено акт №282142 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

Акт від 14.05.2021 року №282142 був складений відносно ПАТ «Будівельна компанія «Житлодуб-8», яке рішенням акціонерів здійснено ліквідацію шляхом перетворення в ТОВ «Будівельна компанія «Житлобуд-8» та саме до нього застосований штраф у розмірі 34000,00 грн..

За результатами проведеної перевірки посадовими особами складено Акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів.

Позивач зазначив, що він дійсно є власником транспортних засобів, вказаних в акті перевірки, проте вказаний транспортний засіб згідно з договором оренди від 04.01.2021 року укладеним ним - ТОВ «Будівельна компанія «Житлобуд-8» з ТОВ «Миколаївбудавто» переданий в користування орендарю, тобто відповідно до ст.773 ЦКУ транспортний засіб вибув з його володіння та користування на час дії договору. З часу укладення договору перевозом та організацією перевозів вантажів транспортним засобом займався орендар.

Відповідач вказує, що під час здійснення габаритно-вагового контролю 14.05.2021року водієм посадовій особі Північного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки не було надано жодного документу, який свідчив би про те, що перевізником в даному випадку є ТОВ «Миколаївбудавто», жодних зауважень під час рейдової перевірки в акті не зазначено, про незгоду з результатами зважування водієм також жодних зауважень не надано.

Позивач вказує, що відповідальність має нести перевізник тобто ТОВ «Миколаївбудавто», оскільки транспортний засіб був переданий йому на підставі договору оренди.

Таким чином, Постанова від 10.06.2021 року №281687 була складена на доказах, які не фіксують факту скоєння правопорушення з боку позивача.

Відповідно до п.1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №103 від 11.02.2015 року, Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Згідно з п.8 вказаного Положення, Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1567 від 08.11.2006 року (далі Порядок №1567), визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, зокрема, вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень вантажів автомобільним транспортом, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій і ліцензійних карток, виконанням суб`єктами господарювання ліцензійних умов, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами.

Відповідно до пунктів 3,4 вказаного Порядку органами державного контролю на автомобільному транспорті є Укртрансбезпека, її територіальні органи, які здійснюють контроль шляхом проведення планових, позапланових та рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Пунктом 15 Порядку №1567 встановлений виключний перелік підстав під час проведення рейдової перевірки, серед яких зазначено перевірка наявності визначених статтями 39 і 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону; виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів. Згідно з п.16 під час рейдової перевірки може проводитись габаритно-ваговий контроль.

В основу адміністративного позову покладено твердження позивача про те, що у спірних правовідносинах ТОВ "Будівельна компанія «Житлодуд-8" не має статусу перевізника.

Судом встановлено, що 04.01.2021 року між ТОВ «Будівельна компанія «Житлобуд-8» (орендодавець) та ТОВ «Миколаївбудавто» (орендар) укладений договір оренди транспортних засобів, згідно з яким переданий в оренду транспортний засіб автомобіля MAN TGA26/440, якій належить на праві власності орендодавцю. Згідно договору метою оренди є використання ТЗ у господарської діяльності орендаря за їх цільовим призначенням, орендар має право самостійно використовувати орендовані транспортні засоби у своєї діяльності, а також має право без згоди з орендодавцем укладати від свого імені договори перевезення та інші договори відповідно до призначення ТЗ.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України від 5 квітня 2001 року N 2344-III "Про автомобільний транспорт" (надалі Закон N 2344-III).

Відповідно до частини 12 статті 6 Закону N 2344-III, державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Згідно з частинами 14, 17 статті 6 Закону України N 2344-III вбачається, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Рейдові перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 34 Закону України N 2344-III автомобільний перевізник повинен: виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезень пасажирів та/чи вантажів.

Процедура здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами визначена Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим постановою Кабміну України від 08.11.2006 N 1567 (далі - Порядок N 1567).

Згідно з абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону України N 2344-III, за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до статті 33 Закону України N 2344-III автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовується на законних підставах.

Відповідно до статті 48 Закону України Закону України "Про автомобільний транспорт" автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. Так, документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є, зокрема:

для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Вказаний у цій статті перелік документів не є вичерпний.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про автомобільний транспорт" автомобільний перевізник - це фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Частиною 2 ст. 29 Закону України "Про дорожній рух" передбачено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 48 Закону N 2344-III, у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (ст. 33 Закону України "Про автомобільні дороги").

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.03.94 N 198 затверджено Єдині правила ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правила користування ними та охорони.

Відповідно до п. 16 цієї Постанови, перевезення небезпечних, великогабаритних і великовагових вантажів автомобільним транспортом по дорожніх об`єктах допускається за окремим дозволом в порядку і за плату, що визначається окремими актами законодавства.

Правила проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 N 30.

Згідно з п. 3 цих Правил транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України N 1306 від 10.10.2001, передбачено що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 N 879 затверджено Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, який визначає механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що використовуються на автомобільних дорогах загального користування. (далі - Порядок N 879).

Відповідно до п. п. 4 п. 2 вказаного Порядку габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Пунктом 3 Порядку N 879 передбачено, що габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

Згідно з абз. 1 п. 28 Порядку N 879 плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень.

Перевізник зобов`язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки.

Таким чином, обов`язок внесення плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів покладено саме на перевізника.

Відповідно до п. 22.1, п. 22.2, п. 22.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України N 1306 від 10.10.2001, маса вантажу, що перевозиться, і розподіл навантаження на осі не повинні перевищувати величин, визначених технічною характеристикою даного транспортного засобу.

Водій перед початком руху зобов`язаний перевірити надійність розташування і кріплення вантажу, а під час руху - контролювати це, щоб запобігти його падінню, волочінню, травмуванню супроводжуючих осіб чи створенню перешкод для руху.

Перевезення вантажу дозволяється за умови, що він: а) не наражає на небезпеку учасників дорожнього руху; б) не порушує стійкості транспортного засобу і не утруднює керування ним; в) не обмежує водієві оглядовості; г) не закриває зовнішніх світлових приладів, світлоповертачів, номерних і розпізнавальних знаків, а також не перешкоджає сприйманню сигналів, що подаються рукою; ґ) не створює шуму, не піднімає пилу та не забруднює проїзну частину і навколишнє середовище.

Пунктом 12.5 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в України, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.97 N 363, визначено, що для транспортування вантаж треба рівномірно розміщувати в кузові таким чином, щоб не була порушена стійкість автомобіля і не утруднювалося керування ним. Вантаж не повинен зміщуватися під час руху, випадати з кузова, волочитися і створювати небезпеку для пішоходів та інших учасників дорожнього руху.

Тобто, з огляду на наведені норми Правил дорожнього руху, під час перевезення вантажу розподіл навантаження на осі не повинен перевищувати величин, визначених технічною характеристикою даного транспортного засобу. При цьому, Правила дорожнього руху не містять будь-яких виключень для сухих рухомих вантажів. Будь-який вантаж повинен перевозитися так, щоб навантаження на осі не перевищувало допустимих величин. На водія транспортного засобу покладено обов`язок перевірити перед початком руху надійність розташування та кріплення вантажу.

Вирішуючи спір, суд враховує, що відповідно до умов укладених ТОВ "Будівельна компанія Житлопромбуд-8" (орендодавець) із ТОВ «Миколаївбудавто» (орендар) та ТОВ "Будівельна компанія "Дорлідер" (орендар) договорів оренди транспортних, орендодавець у порядку та на умовах, визначених цим договором зобов`язується передати орендарю у платне користування транспортні засоби, які передані згідно з актами приймання-передачі транспортних засобів.

Відповідно до п. 1.3 початок оренди настає від дати підписання акта приймання-передачі предмета оренди та закінчується 31.12.2021 року.

Таким чином, під час розгляду справи позивач в підтвердження того, що останнє є власником транспортних засобів, проте не був перевізником в спірних правовідносинах, надано договори оренди та акти приймання-передачі транспортних засобів в оренду ТОВ "Миколаївбудавто".

Водночас господарський договір (договір оренди) не є первинним обліковим документом для цілей бухгалтерського обліку і його наявність свідчить лише про намір виконати дії (операції) в майбутньому, а не про їх фактичне виконання, відтак, господарська операція пов`язана не з фактом підписання договору, а з фактом руху активів платника податків та руху його капіталу, про що зазначено Верховним Судом у постанові від 22.03.2018 по справі N 815/2364/17.

В свою чергу, будь-яких первинних доказів, направлених на реальне виконання цих договорів оренди позивачем не надано.

На час вирішення питання щодо накладення штрафу відповідач не володів інформацією щодо імовірності існування іншого перевізника, проте це не впливає на висновки суду.

Аналізуючи вищенаведені норми законодавства, суд зазначає, що відповідальність за порушення вимог законодавства сфері автомобільного транспорту під час перевезення вантажів несе саме ТОВ «Будівельна компанія «Житлопромбуд-8», оскільки належних доказів того, що перевізником у спірних правовідносинах є інша особа у справі не міститься.

Позивачем не доведено, що станом на дату проведення перевірок посадовим особам відповідача були надані будь-які матеріали, які б свідчили, що перевезення здійснюються саме ТОВ «Миколаївбудавто» як і не доведено, що такі матеріали взагалі існували.

Суд також звертає увагу на те, що позивач повідомлявся про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, що підтверджується запрошенням №40999/20.3/24-21 від 01.06.2021 направленим на адресу позивача, однак представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія «Житлопромбуд-8» не з`явився, пояснення та/або додаткові докази, зокрема договори про оренду транспортних засобів надано не було.

При цьому до перевірок не були надані товарно-транспортні накладні, або інші товаросупровідні документи які повинні були бути у водіїв.

Щодо невидачі довідки про здійснення габаритно-вагового контролю та відсутності в актах та постановах інформації про код ЄДРПОУ, телефон тощо, суд зазначає наступне.

Чинне законодавство про автомобільний транспорт не містить вимог щодо зазначення характеристик вагового обладнання, телефонів, кодів ЄДРПОУ в акті перевірки та у постанові, тому доводи позивача не ґрунтуються на законі та відхиляються судом.

Позивач стверджує, що водію, які здійснював перевезення не видана довідка про здійснення габаритно-вагового контролю, але не зазначає, з яких джерел йому відома така інформація та якими доказами вона підтверджується. Оскільки саме позивач стверджував про те, що транспортні засоби надані в оренду іншій особі, при цьому доказів того, що перевезення здійснювались водіями ТОВ "Миколаївбудавто" не надано.

Позивачем не надано належним чином завірених копій платіжних документів на підтвердження оплати орендарем послуги найму транспортних засобів, які могли б офіційно підтвердити факт сплати за оренду транспортних засобів, тобто документ, який засвідчений третьою незалежною особою та свідчить про офіційне оформлення відповідної угоди та сплату податків.

Згідно з ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні та оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З урахуванням викладеного, за результатами з`ясування обставини у справі та їх правової оцінки суд дійшов висновку про необґрунтованість адміністративного позову та відсутність підстав для його задоволення.

Судові витрати розподілити відповідно до ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 139, 205, 242-246 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія Житлопромбуд-8", вул. Толстого, 2-Б, м. Миколаїв, 54022, код ЄДРПОУ 05409952) до Державної служба України з безпеки на транспорті в особі Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (пр-т Перемоги, 14. м. Київ, 01135, код ЄДРПОУ 39816845) про визнання протиправними та скасування постанови № 281687 від 10.06.2021 року - відмовити.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням пункту 15.5 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В. С. Брагар