Справа № 600/172/21-а
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2021-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/172/21-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Брезіна Тетяна Миколаївна

Суддя-доповідач - Капустинський М.М.

08 вересня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Капустинського М.М.

суддів: Смілянця Е. С. Сапальової Т.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 24 травня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області про визнання протиправним, скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

в квітні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Чернівецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області в якому просила:

- визнати протиправним і скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області від 30.10.2020 р. №24-3099/14-20-сг про відмову ОСОБА_1 , у передачі у власність земельної ділянки, розташованої на території Сучевенської сільської ради, Глибоцького району, Чернівецької області, розмір земельної ділянки 2,00 га (кадастровий номер :02:002:0051), із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства;

- зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Чернівецькій області передати ОСОБА_1 у власність земельну ділянку, розташовану на території Сучевенської сільської ради, Глибоцького району, Чернівецької області, пл. 2,00 га (кадастровий номер :02:002:0051), із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства.

В обґрунтуванні позовних вимог, позивач зазначала про безпідставність оскаржуваного наказу.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 24 травня 2021 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вищевказане рішення та прийняти нове - про задоволення позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послалася на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на її думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи 24.06.2020 року позивач звернулась до відповідача із заявою про передачу у власність земельної ділянки 2,00 га (кадастровий номер :02:002:0051), із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства. До заяви додано графічні матеріали розташування земельної ділянки, копію РНОКПП, копію паспорта. (а.с. 7-8).

Матеріали справи містять інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо відсутності зареєстрованого права власності земельної ділянки кадастровий номер :02:002:0051. Містять технічну документацію із землеустрою щодо поділу земельної ділянки :02:002:0036 площею 4,8257 га земель запасу. (а.с. 10-33).

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області від 30.10.2020 р. №24-3099/14-20-сг відмовлено ОСОБА_1 , у передачі у власність земельної ділянки, розташованої на території Сучевенської сільської ради, Глибоцького району, Чернівецької області, розмір земельної ділянки 2,00 га (кадастровий номер :02:002:0051), із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, з підстав невідповідності положень ч. 7 ст. 118 ЗК України. (а.с. 34).

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивач звернулася до суду.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що без розробленого відповідного проекту землеустрою, погодження та затвердження у відповідності до процедури, визначеної ЗК України, у відповідача відсутні повноваження вирішувати питання щодо передачі у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Земельні відносини в Україні відповідно до ст.3 Земельного кодексу України від 24.10.2001 року №2768-ІІІ (зі змінами та доповненнями) регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актам.

Частиною 3 ст. 22 ЗК України встановлено, що землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування, зокрема, громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Згідно з положеннями частини 1 статті 40 ЗК України громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 116 ЗК України набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно з частиною 6 статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Повноваження органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування та порядок надання земельних ділянок комунальної власності у користування передбачені статтями 118, 122 та 123 ЗК України.

Згідно з ч. 7 ст.118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч.8 та ч.9 проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Положеннями ч.4 ст.122 Земельного кодексу України регламентовано, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

З огляду на зазначене слідує, що передачі громадянам земельної ділянки у власність передує процедура отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою, розроблення проєкту землеустрою, погодження проекту землеустрою та затвердження відповідного проєкту землеустрою. Іншої процедури отримання земельної ділянки із земель державної або комунальної власності нормами чинного законодавства не передбачено.

Так, з матеріалів справи встановлено, що 24.06.2020 року позивач звернулась до відповідача із заявою про передачу у власність земельної ділянки 2,00 га (кадастровий номер :02:002:0051), із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства. До заяви додано графічні матеріали розташування земельної ділянки, копію РНОКПП, копію паспорта.

До матеріалів справи додано технічну документації щодо поділу земельної ділянки, розташованої на території Сучевенської сільської ради, Глибоцького району, Чернівецької області, кадастровий номер :02:002:0036 площею 4,8257 га земель запасу із цільовим призначенням землі сільськогосподарського призначення.

Водночас в апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що вказана технічна документація щодо поділу земельної ділянки кадастровий номер :02:002:0036 є підставою для передачі у власність виділеної земельної ділянки 2,00 га, кадастровий номер :02:002:0051. Однак, колегія суддів вважає такі доводи ОСОБА_1 помилковими, з огляду на те, що передачі у власність виділеної земельної ділянки передує процедура розроблення, погодження та затвердження проекту землеустрою.

Однак, ОСОБА_1 не надала відповідачу для затвердження розробленого проєкту землеустрою земельної ділянки 2,00 га, кадастровий номер :02:002:0051, яку має намір отримати у власність.

З огляду на зазначене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що без розробленого відповідного проекту землеустрою, погодження та затвердження у відповідності до процедури, визначеної ЗК України, у відповідача відсутні повноваження вирішувати питання щодо передачі у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про часткову відмову в задоволенні позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

У відповідності зі статтею 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315,316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 24 травня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Капустинський М.М.

Судді Смілянець Е. С. Сапальова Т.В.