Справа № 520/4676/21
Суддя: Мар'єнко Л.М.
Дата ухвалення: 2021-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Харків

13 вересня 2021 р. № 520/4676/21
Суддя Харківського окружного адміністративного суду Мар`єнко Л.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 , в якій просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати грошового забезпечення за останньою займаною посадою за період з 29.01.2021 року по 05.03.2021 року;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити грошове забезпечення за останньою займаною посадою за період з 29.01.2021 року по 05.03.2021 року;

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати суми індексації грошового забезпечення за період з 05.01.2017 року по 28.02.2018 року;

- зобов`язати відповідача військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити суми індексації грошового забезпечення за період з 05.01.2017 року по 28.02.2018 року;

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2021 рік;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2021 рік;

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати щодо невиплати грошової компенсації за піднайом житлових приміщень за лютий 2021 року;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити грошову компенсацію за піднайом житлових приміщень за лютий 2021 року.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що на момент виключення зі списків особового складу йому не були виплачені суми коштів щодо грошового забезпечення за період з 29.01.2021 року по 05.03.2021 року; індексації грошового забезпечення за період з 05.01.2017 по 28.02.2018 року; грошову допомога для вирішення соціально-побутових питань за 2021 рік; компенсацію за піднайм житла за січень та лютий 2021 року. У зв`язку з чим, позивач вважає свої права порушеними та звернувся з даним позовом до суду.

Від представника відповідача, через канцелярію суду, надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Від позивача надійшла відповідь на відзив та додаткові пояснення, в яких зазначено про безпідставність обґрунтувань відповідача.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ст. 229 КАС України.

Оцінивши повідомлені позивачем та відповідачем обставини, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Судом встановлено, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 28.01.2021 року №20 - старшого солдата ОСОБА_1 , старшого номера обслуги стартового взводу стартової батареї 2 зенітного ракетного дивізіону військової частини НОМЕР_1 , звільненого наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 26 січня 2021 року № 2 - РС з військової служби у запас за підпунктом а пункту 2 частини п`ятої (у зв`язку із закінченням строку контракту) статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, вважати таким, що 28 січня 2021 року справи та посаду здав. Відповідно до статті 242 Указу Президента України № 1153/2008 (із змінами) Про Положення про Проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, не виключати зі списків особового складу частини до проведення з ним необхідних розрахунків та вважати з 29 січня 2021 року, що він знаходиться в розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 .

Вказаним наказом зазначено, що вислуга років позивача в Збройних Силах України на 28 січня 2021 року складає: календарна - 13 років 01 місяць 02 дні; пільгова - 00 років 04 місяці 06 днів; загальна - 13 років 05 місяців 08 днів.

Також, зазначено: виплатити щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати служби в розмірі 130% місячного грошового забезпечення (ТР-4), надбавку за виконання особливо важливих завдань у розмірі 65% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років за період з 01 січня по 28 січня 2021 року згідно вимог наказу МО України від 07.06.2018 р. № 260 та рішення МО України від 28.12.2018 року № 248/9240. Щорічна основна відпустка за 2021 рік не надавалась. Грошова допомога на оздоровлення за 2021 рік не виплачувалась.

Матеріальна допомога для вирішення соціально - побутових питань за 2021 рік не виплачена.

Виплатити грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2017- 2021 роки в кількості 70 діб відповідно до ст.16-2 Закону України "Про відпустки", ст.12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", п.14 ст.10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", а також п. З розділу XXXI наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 року № 260 Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам.

Виплатити грошову компенсацію за не отримане речове майно у сумі 30585,97 грн.

Виплатити грошову компенсацію у розмірі вартості набору продуктів, який видається на приготування обіду за період з 01 грудня по 31 грудня 2020 року - 273,65 гривень та за період з 01 січня по 28 січня 2021 року - 378,90 гривень у відповідності до вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 29.03.2002 року № 426 "Про норми харчування військовослужбовців Збройних Сил, інших військових формувань та осіб рядового, начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту інформації" (зі змінами, які внесені постановою Кабінету Міністрів України від 01 грудня 2010 року № 1094) з 07 грудня 2010 року.

Виплатити грошову компенсацію за піднайом (найом) жилих приміщень за січень місяць 2021 року у сумі 1716,13 гривень відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 26.03.2013 року № 450 "Про розмір і порядок виплати грошової компенсації військовослужбовцям Збройних Сил за піднайом (найом) ними жилих приміщень", наказу МОУ від 31.07.2018 року № 380 "Про затвердження інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців ЗСУ та членів їх сімей жилими приміщеннями".

Виплатити старшому солдату ОСОБА_1 грошову допомогу у розмірі 50% від місячного грошового забезпечення за повних 5 календарних років служби у Збройних Силах України.

Як вбачається з наказу командира військової частини НОМЕР_1 за №50 від 05.03.2021 року позивача "вважати таким, що 28 січня 2021 року справи та посаду здав та знаходився в розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 до проведення з ним необхідних розрахунків; з 05 березня 2021 року вважати, що розрахований за всіма видами забезпечення, 05 березня 2021 року виключити зі списків особового складу частини, всіх видів забезпечення і направити до зарахування на військовий облік до Немишлянського РТЦК та СП м. Харкова.

Вислуга років в Збройних Силах України на 05 березня 2021 року складає: календарна - 13 років 02 місяці 09 днів; пільгова - 00 років 04 місяці 06 днів; загальна -13 років 06 місяців 15 днів.

Щорічна основна відпустка за 2021 рік не надавалась. Виплатити грошову компенсацію за 6 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2021 рік у сумі 2193,32 грн. Виплатити грошову допомогу на оздоровлення за 2021 рік у сумі 10966,58 грн.

Матеріальна допомога для вирішення соціально - побутових питань за 2021 рік не виплачена.

Виплатити старшому солдату ОСОБА_1 грошову допомогу у розмірі 50% від місячного грошового забезпечення за повних 8 календарних років служби у органах внутрішніх справ ГУМВС України в Харківській області у сумі 43866,32 грн.".

Позивач 05.03.2021 року звернувся із заявою до відповідача з вимогою роз`яснити причини не нарахування та не виплати коштів щодо грошового забезпечення за період з 29.01.2021 року по 05.03.2021 року; індексації грошового забезпечення за період з 05.01.2017 по 28.02.2018 року; грошову допомога для вирішення соціально-побутових питань за 2021 рік; компенсацію за піднайм житла за січень та лютий 2021 року.

Проте, відповідь на вказану заяву позивачу надана не була, тому він звернувся до суду із зазначеним позовом.

Щодо позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати суми індексації грошового забезпечення за період з 05.01.2017 року по 28.02.2018 року; зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити суми індексації грошового забезпечення за період з 05.01.2017 року по 28.02.2018 року, суд зазначає наступне.

Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Відповідно до абзацу 2 частини 3 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Згідно зі статтею 18 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.

Відповідно до статті 19 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Так, Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" визначені правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України.

Частинами 1 та 5 статті 2 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" встановлено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, серед яких оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Приписами частини 2 статті 5 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" передбачено, що підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.

Згідно з частиною шостою статті 5 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення визначає Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 (далі - Порядок № 1078).

Відповідно до пункту 1-1 Порядку №1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка. Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 року - місяця опублікування Закону України від 06.02.2003 № 491-IV Про внесення змін до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення". Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

Пунктом 4 Порядку №1078 встановлено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексується, зокрема, грошове забезпечення.

Відповідно до пункту 5 Порядку № 1078 у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення. Сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу. Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

Отже, на підприємства, установи, організації незалежно від форм власності покладається обов`язок проводити індексацію заробітної плати (грошового забезпечення) у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації, при цьому базовим місяцем при обчисленні індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації слід вважати підвищення грошового забезпечення за рахунок зростання його складових, які не мають разового характеру.

Посилання відповідача на відсутність у бюджеті коштів для виплати індексації судом не береться до уваги, оскільки індексація заробітної плати (грошового забезпечення) є одним зі способів забезпечення державних соціальних стандартів і нормативів, тому держава не може односторонньо відмовитись від взятих на себе зобов`язань без внесення відповідних змін до чинного законодавства щодо зміни соціальних стандартів і нормативів.

Отже, вказані відповідачем обставини не позбавляють його обов`язку провести індексацію грошового забезпечення позивача у встановленому законом порядку.

Суд звертає увагу на те, що обов`язок розрахунку конкретних помісячних розмірів індексації доходів позивача покладається саме на його роботодавця, а тому в суду відсутні можливості для встановлення факту перевищення або неперевищення розміру підвищення грошового доходу над сумою індексації та, як наслідок, позитивного значення розміру індексації з урахуванням вимог пункту 5 Порядку № 1078.

Враховуючи те, що судовим розглядом встановлено, що позивачу в період з 05.01.2017 року по 28.02.2018 року індексація грошового забезпечення взагалі не нараховувалась та не виплачувалась, суд вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати суми індексації грошового забезпечення за період з 05.01.2017 року по 28.02.2018 року; зобов`язати військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити суми індексації грошового забезпечення за період з 05.01.2017 року по 28.02.2018 року.

Щодо позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2021 рік; зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2021 рік, суд зазначає наступне.

Відповідно до підпункту 3 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», військовослужбовцям один раз на рік (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу надається матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.

В наказі про виключення позивача зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 від 05.03.2021 №50 зазначено, що матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань за 2021 рік ОСОБА_1 не виплачена.

Відповідно до пунктів 2, 4 розділу І Порядку № 260 грошове забезпечення включає одноразові додаткові види грошового забезпечення, що яких належать, зокрема, допомоги.

Грошове забезпечення військовослужбовців із числа осіб офіцерського складу, в тому числі слухачів (ад`юнктів, докторантів), рядового, сержантського та старшинського складу (крім військовослужбовців строкової служби), включає: одноразові грошові допомоги після укладення першого контракту, для оздоровлення, для вирішення соціально-побутових питань, у разі звільнення з військової служби.

Пунктами 1, 7, 9 розділу ХХIV Порядку № 260 визначено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, один раз на рік надається матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.

Виплата матеріальної допомоги здійснюється за рапортом військовослужбовця на підставі наказу командира (начальника), а командиру (начальнику) - наказу вищого командира (начальника) за підпорядкованістю із зазначенням у ньому розміру допомоги.

Розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, порядок її виплати встановлюються за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України.

Аналіз викладених норм дає підстави для висновку, що матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань є одноразовим додатковим видом грошового забезпечення військовослужбовців і входить до його складу. Цей вид грошового забезпечення надається військовослужбовцям у межах асигнувань та у розмірі, що не перевищує розміру місячного грошового забезпечення, за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника).

Таким чином, відповідач зобов`язаний, за наявності визначених умов, виплатити таку допомогу та не вправі вирішувати це питання на власний розсуд у випадку виконання військовослужбовцем для отримання такої допомоги всіх залежних від нього дії.

Як вбачається із вищевказаного наказу - рапорт на виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2021 рік ОСОБА_1 надавався.

Отже, на переконання суду, позивач виконав необхідні дії з метою отримання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань.

Суд зазначає, що посилання відповідача на телеграму Міністра оборони України щодо не виплати допомог для вирішення соціально-побутових питань за 2021 рік до окремого рішення Міністра оборони України, суд вважає помилковим, оскільки чинним законодавством не передбачено позбавлення військовослужбовців виплат допомог у такий спосіб.

З даного приводу, варто звернути увагу на правову позицію Верховного Суду, викладену, в тому числі в постанові від 21.11.2018 року у справі №824/166/15-а, відповідно до якої держава не може відмовляти у здійсненні особі певних виплат у разі чинності законодавчої норми, яка їх передбачає та відповідності особи умовам, що ставляться для їх отримання. Відсутність бюджетних коштів також не може бути причиною невиконання державою взятих на себе зобов`язань.

Таким чином, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2021 рік; зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2021 рік.

Щодо позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати щодо невиплати грошової компенсації за піднайом житлових приміщень за лютий 2021 року; зобов`язання військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити грошову компенсацію за піднайом житлових приміщень за лютий 2021 року, суд зазначає наступне.

Відповідно до абзаців 1, 3-5 та 11 частини першої статті 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" № 2011-XII від 20.12.1991 року держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової військової служби) та члени їх сімей, які проживають разом з ними, забезпечуються службовими жилими приміщеннями, що повинні відповідати вимогам житлового законодавства.

Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла з урахуванням особливостей, визначених пунктом 10 цієї статті.

У разі відсутності службового жилого приміщення військовослужбовці рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом і не перебувають у шлюбі, розміщуються безплатно в спеціально пристосованих казармах у розташуванні військової частини, а сімейні - у сімейних гуртожитках. Житлово-побутові умови в таких казармах повинні відповідати вимогам, які пред`являються до гуртожитків, що призначені для проживання одиноких громадян. У разі відсутності можливості розміщення зазначених військовослужбовців у спеціально пристосованих казармах у розташуванні військової частини та сімейних гуртожитках військова частина зобов`язана орендувати для військовослужбовців та членів їх сімей жиле приміщення або за їх бажанням виплачувати грошову компенсацію за піднайом (найом) жилого приміщення. Для військовослужбовців офіцерського складу у разі відсутності службового жилого приміщення військова частина зобов`язана орендувати житло для забезпечення ним військовослужбовців та членів їх сімей або за їх бажанням виплачувати грошову компенсацію за піднайом (найом) жилого приміщення. Розмір і порядок виплати військовослужбовцям грошової компенсації за піднайом (найом) ними жилих приміщень визначаються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 450 від 26.06.2013 року затверджений Порядок виплати грошової компенсації військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки та Державної спеціальної служби транспорту за піднайом (найом) ними жилих приміщень (далі - Порядок № 450), яким визначено розмір та механізм виплати грошової компенсації за піднайом (найом) жилих приміщень (далі - грошова компенсація) таким категоріям військовослужбовців Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Держспецзв`язку та Держспецтрансслужби, як, зокрема, особам офіцерського складу, у разі коли вони не забезпечені жилими приміщеннями за місцем проходження військової служби, не отримали за рахунок держави грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення та перебувають на квартирному обліку, а також якщо військова частина, Адміністрація Держспецзв`язку, її територіальний орган, Головне управління урядового фельд`єгерського зв`язку Держспецзв`язку, підрозділ урядового фельд`єгерського зв`язку, територіальний підрозділ, заклад, установа чи організація Держспецзв`язку (далі - військова частина) не орендує для них та членів їх сімей житло.

У разі відсутності жилих приміщень для проживання військова частина зобов`язана орендувати житло для забезпечення ним військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом осіб офіцерського складу, та членів їх сімей або за бажанням військовослужбовця виплачувати йому грошову компенсацію за піднайом (найом) жилого приміщення.

Відповідно до пункту 2 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1081 від 03.08.2006 року, у разі відсутності можливості розміщення військовослужбовців у спеціально пристосованих казармах у розташуванні військової частини, гуртожитках (сімейних гуртожитках) для військовослужбовців офіцерського складу, в тому числі для тих, які проходять військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військовослужбовців рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, та членів їх сімей військова частина орендує житло або за бажанням військовослужбовця виплачує йому грошову компенсацію за піднайом (найом) житлового приміщення відповідно до Порядку № 450.

Згідно з пунктом 1 Порядку № 450 визначено розмір та механізм виплати грошової компенсації за піднайом (найом) житлових приміщень (далі - грошова компенсація) військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Держспецзв`язку, Держспецтрансслужби, Управління державної охорони, у тому числі особам офіцерського (у тому числі особам, які проходять військову службу за призовом осіб офіцерського складу), рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, курсантам вищих військових навчальних закладів та військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів, які мають сім`ї, та зазначеним у цьому пункті особам, які відряджені до МОН, ДКАВ.

Особам, зазначеним у пункті 1 цього Порядку (далі - військовослужбовці), грошова компенсація виплачується щомісяця (у поточному місяці за попередній) у розмірі, який не перевищує: у м. Києві - двох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 1 січня календарного року; у мм. Сімферополі, Севастополі та обласних центрах - півтора розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 1 січня календарного року; в інших населених пунктах - одного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 1 січня календарного року. При цьому військовослужбовцям за наявності в них трьох і більше членів сім`ї зазначені розміри грошової компенсації збільшуються в 1,5 рази (п. 2 Порядку № 450).

Пунктом 4 Порядку № 450 передбачено, що грошова компенсація виплачується починаючи з дня реєстрації поданого в установленому порядку рапорту військовослужбовця, зокрема особам офіцерського (у тому числі особам, які проходять військову службу за призовом осіб офіцерського складу), рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, - за місцем проходження військової служби згідно з наказом командира (начальника) військової частини.

Згідно з пунктом 5 Порядку 450 для отримання грошової компенсації військовослужбовці разом з рапортом подають такі документи: копії документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України військовослужбовця та членів його сім`ї; копії документів, що засвідчують реєстрацію в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідному контролюючому органу і мають відмітку в паспорті) військовослужбовця та членів його сім`ї; інформацію (витяг, інформаційну довідку) з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та бюро технічної інвентаризації про нерухоме майно, яке належить військовослужбовцю та членам його сім`ї; копії довідок про реєстрацію місця проживання (перебування), видані органом реєстрації, на військовослужбовця та кожного члена його сім`ї, який проживає разом з ним (військовослужбовці військових частин, які дислокувалися в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, і які переміщені з місць попередньої дислокації, подають довідку про склад сім`ї, видану командиром (начальником) цієї військової частини (підрозділу); копії свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану (про шлюб, розірвання шлюбу, про народження тощо), інших документів, що підтверджують родинні стосунки; належним чином завірену копію довідки про забезпечення житлом з попереднього місця проходження військової служби, видану квартирно-експлуатаційним органом (службою) Міноборони, Національної гвардії, відповідним підрозділом СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецзв`язку, Держспецтрансслужби, МОН, ДКА, Управління державної охорони (крім осіб, які прибули з тимчасово окупованої території України та населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження).

Відповідно до пункту 6 Порядку № 450 грошова компенсація не виплачується у разі: наявності у військовослужбовця або членів його сім`ї житлового приміщення, яке відповідає встановленим санітарним і технічним вимогам, площа якого відповідає мінімальним нормам, визначеним житловим законодавством, або забезпечення службовим житлом, житловим приміщенням для постійного проживання (грошовою компенсацією за належне йому для отримання житлове приміщення), або проживання військовослужбовця у спеціально пристосованій казармі чи гуртожитку, в населених пунктах за місцем проходження військової служби та/або в безпосередній близькості від місця проходження військової служби, що дає змогу щодня своєчасно прибувати до місця її проходження. Перелік таких населених пунктів визначається Міноборони, МВС, МОН, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держспецзв`язку, ДКА та Управлінням державної охорони; не здачі службового жилого приміщення (у тому числі в гуртожитку) за попереднім місцем проходження військової служби, крім осіб, які прибули з тимчасово окупованої території України та населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження; штучного погіршення військовослужбовцем житлових умов шляхом обміну займаного житлового приміщення, його псування або руйнування, відчуження придатного і достатнього за розміром для проживання житлового будинку (частини будинку), а також внаслідок вилучення житлового приміщення, використовуваного для провадження господарської діяльності промислового характеру, в населених пунктах, зазначених в абзаці другому цього пункту, - протягом п`яти років з моменту вчинення таких дій.

Пунктом 7 Порядку № 450 встановлено, що виплата грошової компенсації припиняється з дня, наступного за днем: отримання (придбання) військовослужбовцем жилого приміщення; виключення із списків особового складу військової частини, Держспецзв`язку (за винятком військовослужбовців, направлених у складі підрозділів для участі в міжнародних операціях з підтримання миру і безпеки); вибуття військовослужбовця в закордонне відрядження разом із сім`єю; встановлення факту подання військовослужбовцем недостовірної інформації, яка стала підставою для виплати грошової компенсації.

У відповідності до п. 6 розділу V Наказу Міністерства оборони України від 31.07.2018 року № 380, конкретний розмір компенсації за піднайом щороку визначається з огляду на наявний фінансовий ресурс, передбачений в кошторисі Міноборони для цієї виплати на відповідний бюджетний період.

Отже, розмір та виплата грошової компенсації здійснюється не лише за розпорядженням відповідної військової частини, де проходить службу військовослужбовець, а здійснюється у межах відповідних бюджетних призначень, передбачених Міноборони, тобто військова частина лише виконує розпорядження Міністерства оборони України щодо визначення необхідного розміру грошової компенсації за піднайом житлового приміщення виключно в рамках відповідних бюджетних призначень, передбачених Міноборони.

Згідно п. 1 розділу ІІ Наказу Міністерства оборони України від 31.07.2018 року № 380 "Про затвердження Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями" для ведення обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання, виплати грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення, надання та використання службової жилої площі, обліку військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення службовими жилими приміщеннями (службовою житловою площею), ведення оперативного обліку службових житлових приміщень в апараті Міноборони, в Генеральному штабі Збройних Сил України, у інших органах військового управління та військових частинах, вищих військових навчальних закладах і військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти, установах та організаціях Збройних Сил України, а також у військових прокуратурах (далі - військова частина) утворюються житлові комісії (далі - житлова комісія військової частини).

Як вже зазначалось вище, зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 позивача виключено 05.03.2021 року відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 за №50.

Згідно п.7 розділу 5 наказу Міністра оборони України №380 від 31.07.2018 року "Про затвердження Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями" - для отримання компенсації за піднайом військовослужбовець подає рапорт командиру військової частини. Разом з рапортом військовослужбовець подає документи згідно з переліком, встановленим Порядком виплати грошової компенсації, довідку про склад сім`ї та довідку про перевірку житлових умов.

Проте, позивачем не надано до суду належних доказів виконання ним вимог пункту 5 Порядку 450.

Згідно п.9 розділу 5 Міністра оборони України №380 від 31.07.2018 року "Про затвердження Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями" - виплата компенсації за піднайом військовослужбовцям та припинення такої виплати здійснюється на підставі наказу командира військової частини.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог щодо визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати щодо невиплати грошової компенсації за піднайом житлових приміщень за лютий 2021 року; зобов`язання військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити грошову компенсацію за піднайом житлових приміщень за лютий 2021 року, оскільки позивачем не доведено, що у лютому 2021 року ним були подані належні документи згідно вищевказаного Порядку.

Щодо позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати грошового забезпечення за останньою займаною посадою за період з 29.01.2021 року по 05.03.2021 року; зобов`язання військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити грошове забезпечення за останньою займаною посадою за період з 29.01.2021 року по 05.03.2021 року, суд зазначає наступне.

Як зазначалось вище, наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 28.01.2021 року №20 - старшого солдата ОСОБА_1 , старшого номера обслуги стартового взводу стартової батареї 2 зенітного ракетного дивізіону військової частини НОМЕР_1 , звільненого наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 26 січня 2021 року № 2 - РС з військової служби у запас за підпунктом а пункту 2 частини п`ятої (у зв`язку із закінченням строку контракту) статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, вважати таким, що 28 січня 2021 року справи та посаду здав. Відповідно до статті 242 Указу Президента України № 1153/2008 (із змінами) Про Положення про Проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, не виключати зі списків особового складу частини до проведення з ним необхідних розрахунків та вважати з 29 січня 2021 року, що він знаходиться в розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 .

Також, наказом командира військової частини НОМЕР_1 за №50 від 05.03.2021 року старшого солдата ОСОБА_1 , старшого номера обслуги стартового взводу стартової батареї 2 зенітного ракетного дивізіону військової частини НОМЕР_1 , звільненого наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 26 січня 2021 року № 2 - РС з військової служби у запас за підпунктом а пункту 2 частини п`ятої (у зв`язку із закінченням строку контракту) статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу вважати таким, що 28 січня 2021 року справи та посаду здав та знаходився в розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 до проведення з ним необхідних розрахунків; з 05 березня 2021 року вважати, що розрахований за всіма видами забезпечення, 05 березня 2021 року виключити зі списків особового складу частини, всіх видів забезпечення і направити до зарахування на військовий облік до Немишлянського РТЦК та СП м. Харкова.

Відповідно до пункту 242 Указу Президента України «Про Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України» від 10.12.2008 №1153, після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік.

Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», та пунктом 1 розділу 31 Наказу Міністра оборони України від 07.06.2018 №260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» визначено, що грошове забезпечення у разі звільнення з військової служби виплачується: військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) - у розмірі грошового забезпечення, передбаченого для займаної посади з дня одержання військовою частиною наказу чи письмового повідомлення про звільнення до дня виключення наказом зі списків особового складу включно, але не більше ніж до дня здавання справ та посади (в межах установлених Міністром оборони України строків) або до дня закінчення щорічної відпустки, яка надається після здавання справ та посади.

З огляду на те, що позивача звільнено наказом від 26 січня 2021 року № 2 - РС з військової служби у запас за підпунктом а пункту 2 частини п`ятої (у зв`язку із закінченням строку контракту) статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу та 26.01.2021 року позивач вважається таким, що справи та посаду здав, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати грошового забезпечення за останньою займаною посадою за період з 29.01.2021 року по 05.03.2021 року; зобов`язання військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити грошове забезпечення за останньою займаною посадою за період з 29.01.2021 року по 05.03.2021 року.

Вказана правова позиція також викладена у постанові Другого апеляційного адміністративного суду від 20.05.2021 року по справі № 520/15703/2020.

За приписами ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 2, 6-11, 14, 77, 78, 139, 243-246, 250, 255, 257-263, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 суми індексації грошового забезпечення за період з 05.01.2017 року по 28.02.2018 року.

Зобов`язати військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суми індексації грошового забезпечення за період з 05.01.2017 року по 28.02.2018 року.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2021 рік.

Зобов`язати військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2021 рік.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, з урахуванням ч.3 Розділу VІ Прикінцевих положень КАС України, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Мар`єнко Л.М.