Справа № 165/1985/16-а
Суддя: Ушаков М. М.
Дата ухвалення: 2021-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 165/1985/16-а
Провадження №6-а/165/1/21
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2021 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого Ушакова М.М.,

при секретарі Лубаєвської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Нововолинську заяву старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Грицені Ганни Геннадіївни про зміну способу та порядку виконання рішення у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Нововолинської міської ради Волинської області про визнання дій протиправними та зобов`язання здійснити нарахування та виплату недоплаченої щорічної разової грошової допомоги до 05 травня як учаснику бойових дій, -

встановив:

16 липня 2021 року старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Гриценя Г.Г. звернулась в суд із заявою зміну способу та порядку виконання рішення суду.

Свої вимоги заявник мотивує тим, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) перебуває виконавче провадження №64325579 з примусового виконання виконавчого листа, виданого 30.11.2016 Нововолинським міським судом Волинської області по справі №165/1985/16-а, про зобов`язання Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Нововолинської міської ради Волинської області здійснити перерахунок та виплату недоплаченої разової щорічної грошової допомоги до 05 травня у 2016 році учаснику бойових дій ОСОБА_1 згідно вимог Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту у розмірі 5 (п`яти) мінімальних пенсій за віком з урахуванням раніше виплачених коштів.

01.02.2021 старшим державним виконавцем була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження та боржнику встановлений термін для виконання рішення суду - протягом 10 робочих днів. Боржник отримав постанову про відкриття виконавчого провадження 15.02.2021.

В подальшому, Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Нововолинської міської ради Волинської області листом від 12.04.2021 за №1522/05 повідомило, що порядок виплати грошової допомоги ветеранам війни передбачено ст. 17/1 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, яка передбачає, що виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12-16 цього Закону, здійснює центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення, а управління соціального захисту населення виконавчого комітету Нововолинської міської ради є лише розпорядником бюджетних коштів третього рівня.

Зазначає, що згідно розрахунку нарахування разової щорічної допомоги до 5 травня у 2016 ОСОБА_1 залишається невиплаченою сума 4730,00 грн. Згідно ч. 2 ст. 7 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» № 4901-VI від 05 червня 2012 року, який набрав чинності 01 січня 2013 року, у разі якщо рішення суду про зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за якими є державний орган, державне підприємство, юридична особа, не виконано протягом двох місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, крім випадків, коли стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій, державний виконавець зобов`язаний звернутися до суду із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення. Оскільки обраний у судовому рішенні спосіб захисту є недостатньо ефективним, тому вважає, що необхідно застосувати інший спосіб відновлення порушеного права ОСОБА_1 , який полягає у стягненні з боржника - Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Нововолинської міської ради Волинської області недоплаченої разової щорічної грошової допомоги до 05 травня у 2016 році згідно вимог Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту у розмірі 4730,00 грн.

Заявник старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Гриценя Г.Г. в судове засідання не з`явилась, повідомлялась належним чином про час і місце розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Представник стягувача ОСОБА_1 адвокат Дунець О.Ф. в судове засідання не з`явилась, подала до суду письмову заяву, в якій просить справу слухати у її відсутності та відсутності стягувача, заявлені вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач УПСЗН виконавчого комітету Нововолинської міської ради Волинської області в судове засідання не з`явилась, повідомлялась належним чином про час і місце розгляду справи.

Відповідно до ч.2 ст. 378 КАС України, неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази у справі, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає задоволенню.

Постановою Нововолинського міського суду Волинської області від 07 листопада 2016 року визнано відмову Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Нововолинської міської ради у перерахунку та виплаті ОСОБА_1 до 05 травня в 2016 році разової грошової допомоги в розмірі п`ять мінімальних пенсій за віком протиправною, та зобов`язано Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Нововолинської міської ради Волинської області здійснити перерахунок та виплату недоплаченої разової щорічної грошової допомоги до 05 травня у 2016 році учаснику бойових дій ОСОБА_1 згідно вимог Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" у розмірі 5 (п`яти) мінімальних пенсій за віком з урахуванням раніше виплачених коштів (а.с.21-23).

На підставі вказаного рішення суду 30.11.2016 Нововолинським міським судом Волинської області видано виконавчий лист № 165/1985/16-а (а.с.35).

На примусове виконання виконавчого листа № 165/1985/16-а 01.02.2021 старшим державним виконавцем була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №64325579 (а.с.37).

Як вбачається із листа УПСЗН виконавчого комітету Нововолинської міської ради від 12.04.2021 за №1522/05, ст. 17/1 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту передбачає, що виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12-16 цього Закону, здійснює центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення, а управління соціального захисту населення виконавчого комітету Нововолинської міської ради є лише розпорядником бюджетних коштів третього рівня. Виплата разової щорічної грошової допомоги до 5 травня завершена 30 вересня відповідного року виплати і кошти виділені з державного бюджету на зазначену виплату на 2016 рік використані повністю (а.с.38).

Згідно розрахунку нарахування разової щорічної допомоги до 5 травня у 2016 році, сума невиплаченої учаснику бойових дій ОСОБА_1 разової щорічної грошової допомоги до 5 травня становить 4730, 00 грн. (а.с.35).

Відповідно до ч.1-3 ст. 378 КАС України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Поняття «спосіб і порядок» виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке стосується виконавчого провадження. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій виконавцем відповідно до Закону України «Про виконавче провадження». Спосіб виконання судового рішення - це спосіб реалізації та здійснення способу захисту.

Положеннями ч.2, ч.3 ст. 14 КАС України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Аналогічні положення містяться у статті 370 КАС України (обов`язковість судових рішень).

Згідно із ст. 2 Закону України від 05.06.2012 року №4901-VI "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є, зокрема, державний орган; державні підприємство, установа, організація.

Відповідно до ч.1 ст. 7 вказаного Закону виконання рішень суду про зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за якими є державний орган, державне підприємство, юридична особа, здійснюється в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження", з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.

Зазначені приписи чинного законодавства свідчать, що судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок.

Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

Однак, у разі невиконання рішення суду в добровільному порядку існує механізм примусового виконання рішення.

Так, положеннями Закону України «Про виконавче провадження» визначено умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Згідно із до ч.3 ст. 33 Закону України "Про виконавче провадження", за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Разом з тим, суд звертає увагу, що метою адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ст. 2 КАС України).

Згідно зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Європейський суд з прав людини у своїх численних рішеннях сформував сталу практику оцінки ефективності засобу юридичного захисту. Засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13, має бути «ефективним» як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що або запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося. Навіть якщо якийсь окремий засіб юридичного захисту сам по собі не задовольняє вимоги статті 13, задоволення її вимог може забезпечуватися за допомогою сукупності засобів юридичного захисту, передбачених національним законодавством (рішення від 15.10.2009 у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України", п. 64).

Також, засіб юридичного захисту має бути «ефективним» в теорії права та на практиці, зокрема, в тому сенсі, що можливість його використання не може бути невиправдано ускладнена діями або бездіяльністю органів влади держави-відповідача (рішення від 18.12.1996 року у справі «Аксой проти Туреччини» (Aksoy v. Turkey), п. 95).

Отже, ефективність засобу захисту оцінюється не абстрактно, а з урахуванням обставин конкретної справи та ситуації, в якій опинився позивач після порушення.

Відповідно до частини першої статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. При цьому за своєю суттю правосуддя визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 № 3-рп/2003).

Питання ефективності правового захисту аналізувалося у рішеннях національних судів. Зокрема, у рішенні від 16.09.2015 у справі № 21-1465а15 Верховний Суд України дійшов висновку, що рішення суду, у випадку задоволення позову, має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду. Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Верховний Суд у своїй практиці неодноразово посилався на те, що «ефективний засіб правового захисту» у розумінні ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації - не відповідає зазначеній нормі Конвенції.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року по справі №840/3112/18, яка враховується судом при розгляді даної справи відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України.

З огляду на необхідність обрання найбільш ефективного способу захисту порушеного права, суд зазначає таке.

Положеннями ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження та примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб).

Відтак, у разі невиконання рішення суду в добровільному порядку, саме на стадії виконавчого провадження мають бути остаточно відновлені порушені права позивача (стягувача).

Враховуючи наведені вище обставини, які роблять виконання рішення суду неможливим у визначений початково спосіб, а також визнання відповідачем конкретної суми боргу, суд приходить до висновку про зміну способу і порядку виконання рішення суду у даній справі на стягнення з відповідача визнаної суми заборгованості перед позивачем.

Застосування такого способу виконання є найбільш ефективним за наявності відомостей про суму боргу та відсутності доказів відсутності коштів на рахунку відповідача.

Разом з тим у даній справі суд не здійснює вихід за межі позовних вимог та не вирішує питання, що не було предметом дослідження при розгляді справи, а лише конкретизує спосіб виконання рішення суду шляхом стягнення заборгованості. Встановлення такого способу виконання направлено на своєчасне та повне виконання судового рішення, а також відповідає вимогам прямих норм ст. 124 Конституції України.

Керуючись ст. ст. 241-243, 248, 256, 294, 295, 371, 378 КАС України, суд, -

ухвалив:

Заяву задоволити.

Змінити спосіб і порядок виконання постанови Нововолинського міського суду Волинської області від 07 листопада 2016 року у справі № 165/1985/16-а про зобов`язання Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Нововолинської міської ради Волинської області здійснити перерахунок та виплату недоплаченої разової щорічної грошової допомоги до 05 травня у 2016 році учаснику бойових дій ОСОБА_1 згідно вимог Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту у розмірі 5 (п`яти) мінімальних пенсій за віком з урахуванням раніше виплачених коштів, із зобов`язання на стягнення з Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Нововолинської міської ради Волинської області на користь учасника бойових дій ОСОБА_1 недоплаченої разової щорічної грошової допомоги до 05 травня у 2016 році згідно вимог Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту у розмірі 4730 (чотири тисячі сімсот тридцять) грн.

Ухвала може бути оскаржена до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Нововолинський міський суд Волинської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий підпис М.М.Ушаков

Помічник судді С.Ф.Загорська 03.09.2021