Справа № 420/10927/20
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2021-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/10927/20
Головуючий в 1 інстанції: Тарасишина О.М.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді Шевчук О.А.,

суддів: Домусчі С.Д., Семенюка Г.В.,

при секретарі Жигайлової О.Е.,

за участю представника апелянта Пашаєва Г.В.,

представника позивача адвоката Кедик В.П.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Офісу генерального прокурора на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 березня 2021 року, ухвалене у відкритому судовому засіданні в м. Одесі о 12:01 год., по справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Першої кадрової комісії з добору на вакантні посади прокурорів в Офісі Генерального прокурора про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання прийняти нове рішення, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2020 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів, в якій, з урахуванням уточнених позовних вимог просив визнати протиправним і скасувати рішення Першої кадрової комісії з добору на вакантні посади прокурорів в Офісі Генерального прокурора від 21.09.2020 року про неуспішне проходження добору (співбесіди, атестації) ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Першу кадрову комісію з добору на вакантні посади прокурорів в Офісі Генерального прокурора прийняти нове рішення (про успішне проходження добору) за результатами співбесіди (добору, атестації) з ОСОБА_1 , як кандидата на вакантну посаду прокурора Офісу Генерального прокурора;

- зобов`язати Офіс Генерального прокурора направити ОСОБА_1 кандидата на посаду прокурора Офісу Генерального прокурора, як успішно пройшовшого добір, до Тренінгового центру прокурорів України для проходження першого етапу стажування.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що Першою кадровою комісією з добору на вакантні посади прокурорів в Офісі Генерального прокурора за результатами проведення співбесіди прийнято рішення про неуспішне проходження добору, яке опубліковано на сайті. Позивач вважає, що оскаржуване рішення прийнято комісією не у межах повноважень та не у спосіб, що передбачені законом, необґрунтовано та без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10 березня 2021 року позовну заяву задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Першої кадрової комісії з добору на вакантні посади прокурорів в Офісі Генерального прокурора від 21.09.2020 року про неуспішне проходження добору (співбесіди, атестації) ОСОБА_1 . Зобов`язано Першу кадрову комісію з добору на вакантні посади прокурорів в Офісі Генерального прокурора прийняти нове рішення за результатами співбесіди (добору, атестації) з ОСОБА_1 , як кандидата на вакантну посаду прокурора Офісу Генерального прокурора з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. Стягнуто з Офісу Генерального прокурора () за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) судові витрати у розмірі 420,40 грн. (чотириста двадцять грн. 40 коп.). В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Офіс генерального прокурора надали апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просять рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову повністю. Доводами апеляційної зазначено, що за результатами проведення співбесіди з ОСОБА_1 згідно з протоколом засідання кадрової комісії з добору на вакантні посади прокурорів в Офісі Генерального прокурора, дослідження матеріалів щодо кандидата стосовно його доброчесності, а також рівня професійної компетентності, зокрема з огляду на результати виконання ним практичного завдання відповідно до пунктів 7, 46-53 Порядку, комісією ухвалено рішення про неуспішне проходження добору позивачем.У зв`язку з подібністю процедури добору до процедури атестації, які складаються з однакових етапів, у додатку 1 до Порядку проходження прокурорами атестації, затвердженого наказом Генерального прокурора від 03.10.2019 № 221, міститься подібний зразок рішення «Про неуспішне проходження прокурором атестації», прийняття якого здійснюється після неуспішного проходження прокурором співбесіди. За цим зразком (на відміну від зразка з додатку 1 до Порядку проведення добору на зайняття вакантної посади) рішення стосується лише одного прокурора та передбачає наведення всього переліку обставин, які стали підставою для прийняття такого рішення, що зумовлено, зокрема, положенням абз. З п. 12 Порядку роботи кадрових комісій, затвердженого наказом Генерального прокурора від 17.10.2020 № 233. З огляду на викладене, на думку апелянта, рішення кадрової комісії прийнято відповідно до обов`язкового до застосування наказу Генерального прокурора і цілком відповідає визначеному ним рівню обґрунтованості такого рішення, оскільки чинними нормативно-правовими актами не визначено обсяг мотивів, які повинна навести у рішенні кадрова комісія. Також, апелянт вказує, що суд першої інстанції не наділений повноваженнями здійснювати переоцінку висновку комісії щодо невідповідності кандидата професійної компетентності та/або доброчесності.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає, що під час співбесіди жодним членом комісії йому не було задано жодного питання щодо результатів виконання практичного завдання, про що можна пересвідчитись переглянувши відеозапис співбесіди. На думку позивача, даний факт може свідчити або про високу якість виконання практичного завдання або некомпетентність членів кадрових комісій. В зв`язку з цим, є не незрозумілим, чому саме даний факт вказується у протоколі, як підстава не проходження співбесіди. Позивач вказує, що враховуючи відсутність передбачених діючим законодавством якісних та кількісних показників, за допомогою яких Перша кадрова комісія з добору на вакантні посади прокурорів в Офісу Генерального прокурора встановлює факт відповідності чи невідповідності прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності, позивач вважає, що його права та інтереси, в тому числі встановлені ст. 8 Конвенції, порушено відповідачами, оскільки співбесіда була здійснена не згідно з законом, а у вигляді необмеженої влади з елементами дискредитації та членів родини, чим порушено право на повагу до приватного і сімейного життя. Позивач вказує, що доводи представника Офісу Генерального прокурора викладені в апеляційній скарзі, з приводу того, що «нічим не передбачено надання жодної додаткової інформації про мотиви, обґрунтування чи обставини, які вплинули на прийняття кадровою комісією такого рішення» є хибним та намаганням ввести суд в оману. З огляду на зазначене, позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст. 124-130 КАС України.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 21.09.2020р. Першою кадровою комісією з добору на вакантні посади прокурорів в Офісі Генерального прокурора за результатами проведення співбесіди прийнято рішення № 2 про неуспішне проходження кандидатами добору, яке опубліковано на сайті щодо ОСОБА_1 .

В обґрунтування рішення №2 від 21.09.2020р. зазначено, що під час проведення співбесіди комісія з`ясувала обставини, які свідчать про невідповідність вимогам професійної компетентності та/або доброчесності ОСОБА_1 .

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є доведеним та обгрунтованими в частині визнання протиправним та скасувати Рішення Першої кадрової комісії з добору на вакантні посади прокурорів в Офісі Генерального прокурора від 21.09.2020 року про неуспішне проходження добору (співбесіди, атестації) ОСОБА_1 , а належним способом захисту прав апелянта буде зобов`язання Першу кадрову комісію з добору на вакантні посади прокурорів в Офісі Генерального прокурора прийняти нове рішення за результатами співбесіди (добору, атестації) з ОСОБА_1 , як кандидата на вакантну посаду прокурора Офісу Генерального прокурора з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 4 Закону України Про прокуратуру від 14 жовтня 2014 року №1697-VII (далі Закон №1697-VII) встановлено, що організація та діяльність прокуратури України, статус прокурорів визначаються Конституцією України, цим та іншими законами України, чинними міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Вказаним законом забезпечуються гарантії незалежності прокурора, зокрема щодо особливого порядку його призначення на посаду, звільнення з посади, притягнення до дисциплінарної відповідальності тощо.

Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури від 19 вересня 2019 року №113-IX (далі Закон №113-IX) до Закону №1697-VII були внесені зміни, зокрема, в тексті Закону №1697-VII слова Генеральна прокуратура України, регіональні прокуратури, місцеві прокуратури замінено відповідно на Офіс Генерального прокурора, обласні прокуратури, окружні прокуратури.

Крім того, згідно пунктів 6, 19 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону №113-ІХ, з дня набрання чинності цим Законом усі прокурори Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур вважаються такими, що персонально попереджені у належному порядку про можливе майбутнє звільнення з посади на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України Про прокуратуру. Перебування прокурора на лікарняному через тимчасову непрацездатність, у відпустці чи у відрядженні до Національної академії прокуратури України для участі в її роботі на постійній основі не є перешкодою для його звільнення з посади прокурора відповідно до цього пункту.

Відповідно до п.п. 7, 9 Розділу II Закону № 113-IX, прокурори та слідчі органів прокуратури, які на день набрання чинності цим Законом займають посади прокурорів і слідчих у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, можуть бути переведені на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах лише у разі успішного проходження ними атестації, яка проводиться у порядку, передбаченому цим розділом.

Атестація здійснюється згідно з Порядком проходження прокурорами атестації, який затверджується Генеральним прокурором.

На виконання вимог Закону №113-IX, наказом Генерального прокурора №221 від 03 жовтня 2019 року затверджено Порядок проходження прокурорами атестації (далі Порядок №221).

Згідно п.1 розділу 1 Порядку №221 атестація прокурорів - це встановлена Розділом II Прикінцеві і перехідні положення Закону №113-IX та цим Порядком процедура надання оцінки професійній компетентності, професійній етиці та доброчесності прокурорів Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур і військових прокуратур.

Атестація включає в себе три етапи: 1) складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора; 2) складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки; 3) проведення співбесіди з метою виявлення відповідності прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності. Для оцінки рівня володіння практичними уміннями та навичками прокурори виконують письмове практичне завдання (п. 6 розділу І Порядку № 221).

Згідно п. 8 розділу І Порядку № 221 за результатами атестації прокурора відповідна кадрова комісія ухвалює одне із таких рішень: 1) рішення про успішне проходження прокурором атестації; 2) рішення про неуспішне проходження прокурором атестації.

Форми типових рішень визначені у додатку 1 до цього Порядку.

Згідно із п. 2 розділу IV Порядку № 221 до початку співбесіди прокурор виконує практичне завдання з метою встановлення комісією його рівня володіння практичними уміннями та навичками.

Співбесіда проводиться кадровою комісією з прокурором державною мовою в усній формі. Співбесіда з прокурором може бути проведена в один день із виконанням ним практичного завдання (п. 8 розділу IV Порядку № 221).

Відповідно до п. п. 9, 10, 11 розділу IV Порядку № 221 для проведення співбесіди кадрова комісія вправі отримувати в усіх органах прокуратури, у Раді прокурорів України, секретаріаті Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, Національному антикорупційному бюро України, Державному бюро розслідувань, Національному агентстві з питань запобігання корупції, інших органах державної влади будь-яку необхідну для цілей атестації інформацію про прокурора, в тому числі про: 1) кількість дисциплінарних проваджень щодо прокурора у Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів та їх результати; 2) кількість скарг, які надходили на дії прокурора до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів та Ради прокурорів України, з коротким описом суті скарг; 3) дотримання прокурором правил професійної етики та доброчесності: а) відповідність витрат і майна прокурора та членів його сім`ї, а також близьких осіб задекларованим доходам, у тому числі копії відповідних декларацій, поданих прокурором відповідно до законодавства у сфері запобігання корупції; б) інші дані щодо відповідності прокурора вимогам законодавства у сфері запобігання корупції; в) дані щодо відповідності поведінки прокурора вимогам професійної етики; г) матеріали таємної перевірки доброчесності прокурора; 4) інформацію про зайняття прокурором адміністративних посад в органах прокуратури з копіями відповідних рішень.

Фізичні та юридичні особи, органи державної влади, органи місцевого самоврядування мають право подавати до відповідної кадрової комісії відомості, у тому числі на визначену кадровою комісією електронну пошту, які можуть свідчити про невідповідність прокурора критеріям компетентності, професійної етики та доброчесності. Кадровою комісією під час проведення співбесіди та ухвалення рішення без додаткового офіційного підтвердження можуть братися до уваги відомості, отримані від фізичних та юридичних осіб (у тому числі анонімно).

Дослідження вказаної інформації, відомостей щодо прокурора, який проходить співбесіду (далі - матеріали атестації), здійснюється членами кадрової комісії.

Перед проведенням співбесіди члени комісії можуть надіслати на електронну пошту прокурора, яка вказана у заяві про намір пройти атестацію, повідомлення із пропозицією надати письмові пояснення щодо питань, пов`язаних з матеріалами атестації. У цьому випадку протягом трьох днів з дня отримання повідомлення, але не пізніше ніж за день до дня проведення співбесіди, прокурор може подати комісії електронною поштою письмові пояснення (у разі необхідності - скановані копії документів).

Співбесіда полягає в обговоренні результатів дослідження членами комісії матеріалів атестації щодо дотримання прокурором правил професійної етики та доброчесності, а також рівня професійної компетентності прокурора, зокрема, з огляду на результати виконаного ним практичного завдання (п. 12 розділу IV Порядку № 221).

Співбесіда прокурора складається з таких етапів: 1) дослідження членами комісії матеріалів атестації; 2) послідовне обговорення з прокурором матеріалів атестації, у тому числі у формі запитань та відповідей, а також обговорення питання виконаного ним практичного завдання.

Співбесіда проходить у формі засідання комісії (п. 13 розділу IV Порядку № 221).

Члени комісії мають право ставити запитання прокурору, з яким проводять співбесіду, щодо його професійної компетентності, професійної етики та доброчесності (п. 14 розділу IV Порядку № 221).

Після завершення обговорення з прокурором матеріалів атестації та виконаного ним практичного завдання члени комісії без присутності прокурора, з яким проводиться співбесіда, обговорюють її результати, висловлюють пропозиції щодо рішення комісії, а також проводять відкрите голосування щодо рішення комісії стосовно прокурора, який проходить атестацію. Результати голосування вказуються у протоколі засідання (п. 15 розділу IV Порядку № 221).

Залежно від результатів голосування комісія ухвалює рішення про успішне проходження прокурором атестації або про неуспішне проходження прокурором атестації (п. 16 розділу IV Порядку № 221).

Як встановлено судом першої інстанції та не заперечувалося учасниками справи, апелянтом було успішно пройдено два іспити у формі анонімного тестування.

Окрім цього, у Комісії не було жодних зауважень щодо підготовленого апелянтом практичного завдання, а сам факт проведення співбесіди із ОСОБА_1 свідчить про успішне проходження ним попередніх етапів, оскільки допуск до кожного наступного відбувається лише за наслідками успішного проходження попереднього (п. 5 розділу ІІ, п. 6 розділу ІІІ Порядку № 221).

Наведене свідчить, що позивачем під час проведеної атестації було продемонстровано високий рівень професійних знань та навичок, що не заперечується відповідачами. В матеріалах справи наявні докази щодо неодноразового проходження позивачем атестацій, підвищення професійного рівня, заохочень.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що незважаючи на високий рівень професійних якостей позивача, кількість балів, набраних за результатами проходження попередніх етапів атестації (т.2, а.с. 200-203, 221-223, 245-251) Комісією прийнято рішення №2 від 21.09.2020р. Про неуспішне проходження кандидатами добору, яке мотивовано наявністю обставин, які свідчать про невідповідність вимогам професійної компетентності та/або доброчесності прокурора (т.1, а.с. 40).

Колегія суддів критично ставиться до посилань апелянта в апеляційній скарзі на те, що чинним законодавством не надано точного визначення цього поняття, а також вичерпного переліку критеріїв, за якими можливо здійснити відповідну оцінку, оскільки таке поняття зустрічається у низці нормативно-правових актів.

У той же час, Порядок № 233 визначає, що рішення про неуспішне проходження атестації повинно бути мотивованим із зазначенням обставин, що вплинули на його прийняття (пункт 12 Порядку).

Обґрунтований сумнів за замовчуванням повинен містити достатні підстави для його виникнення. Рішення, підставою для якого може бути обґрунтований сумнів, повинно містити пояснення всіх обставин, що мають значення для вирішення відповідного питання. Презюмування оціночного поняття, яким є обґрунтований сумнів, як на підставу прийняття рішення, не лише спотворює його обґрунтованість, а й суперечить принципу правової визначеності, однією зі складових якого є чітке встановлення меж та порядку реалізації владних повноважень спеціальним суб`єктом.

Належна мотивація рішення (як форма зовнішнього вираження дискреційних повноважень) дає можливість перевірити, як саме (за якими ознаками) відбувалася процедура атестації і чи була дотримана процедура його прийняття. Її обсяг і ступінь залежить від конкретних обставин, які були предметом обговорення, але у будь-якому випадку має показувати, приміром, що доводи/пояснення прокурора взято до уваги і, що важливо, давати розуміння чому і чим керувалася Комісія, коли оцінювала прокурора, виставляючи певну кількість балів, тобто які мотиви ухваленого рішення. Особливо-виняткової значимості обґрунтованість/вмотивованість рішення набуває тоді, коли йдеться про непроходження прокурором атестації, з огляду на наслідки, які це потягне.

Зокрема, рішення можна вважати вмотивованим, якщо в ньому зазначено обставини, що мають значення для правильного вирішення кожного з перелічених у Порядку № 221 питань, які мають бути дослідженні в рамках атестації прокурора; є посилання на докази, на підставі яких ці обставини встановлено; є оцінка доводів та аргументів особи, щодо якої застосовується процедура атестації; є посилання на норми права, якими керувалася Комісія. Таке рішення повинно містити судження Комісії щодо професійної, особистої, соціальної компетентності прокурора, його доброчесності та професійної етики, відтак його здатності на належному рівні здійснювати покладені на нього законом обов`язки на займаній посаді.

Наведені вище висновки узгоджуються з позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 09.10.2019р. у справі № 9901/831/18.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що в оскаржуваному рішенні Комісія обмежилась лише стислим (загальним, невизначеним) посиланням на наявність обставини, які свідчать про невідповідність вимогам професійної компетентності та/або доброчесності ОСОБА_1 , що жодним чином не дає змоги встановити дійсні підстави/мотиви, з яких виходила Комісія під час прийняття такого рішення, будь-які обґрунтування в рішенні комісії відсутні.

Відсутність в оскаржуваному рішенні Комісії мотивів його прийняття, посилань на конкретні обставини і підстави, норми законодавства, а також відсутність у відповідачів будь-яких належних доказів, які б слугували підставою для дискреційних висновків Комісії про невідповідність позивача законодавчо визначеним критеріям для зайняття посади прокурора, перевірка на наявність яких здійснюється в межах атестації прокурорів, свідчить про протиправність рішення Першої кадрової комісії з добору на вакантні посади прокурорів в Офісі Генерального прокурора від 21.09.2020 року про неуспішне проходження добору (співбесіди, атестації) ОСОБА_1 та наявність підстав для його скасування.

Враховуючи наведені приписи чинного законодавства та встановлені обставини, з метою ефективного захисту прав позивача, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що належним та достатнім способом захисту буде визнання протиправним та скасування Рішення Першої кадрової комісії з добору на вакантні посади прокурорів в Офісі Генерального прокурора від 21.09.2020 року про неуспішне проходження добору (співбесіди, атестації) ОСОБА_1 та зобов`язання Першої кадрової комісії з добору на вакантні посади прокурорів в Офісі Генерального прокурора прийняти нове рішення за результатами співбесіди (добору, атестації) з ОСОБА_1 , як кандидата на вакантну посаду прокурора Офісу Генерального прокурора з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

На законодавчому рівні поняття "дискреційні повноваження" суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

Також, колегія суддів звертає увагу на те, що статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Для кадрової комісії юридично допустимими рішеннями є рішення про успішне проходження атестації або про неуспішне проходження атестації, тобто дискреційними повноваженнями комісії є прийняття одного з двох допустимих юридичних рішень. У комісії відсутні повноваження на прийняття будь якого іншого рішення.

Беручи до уваги наведені приписи чинного законодавства та встановлені обставини, враховуючи зазначені дискреційні повноваження комісії, положення Порядку №221, а також передчасність, заявлених на майбутнє решти позовних вимог, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині зобов`язання Офіу Генерального прокурора направити ОСОБА_1 кандидата на посаду прокурора Офісу Генерального прокурора, як успішно пройшовшого добір, до Тренінгового центру прокурорів України для проходження першого етапу стажування, в зв`язку з чим правомірно відмовив у вказаній частині позовних вимог та задовольнив позовні вимоги шляхом зобов`язання Першу кадрову комісію з добору на вакантні посади прокурорів в Офісі Генерального прокурора прийняти нове рішення за результатами співбесіди (добору, атестації) з ОСОБА_1 , як кандидата на вакантну посаду прокурора Офісу Генерального прокурора з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення Одеського окружного адміністративного суду ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Офісу генерального прокурора залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 березня 2021 року залишити без змін.

Відповідно до ст. 329 КАС України постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 13.09.2021 року.

Головуюча суддя: О.А. Шевчук

Суддя: С.Д. Домусчі

Суддя: Г.В. Семенюк