Справа № 420/861/21
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2021-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/861/21
Головуючий в 1 інстанції: Єфіменко К.С.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кравченка К.В.,
судді Джабурія О.В.,
судді Вербицької Н.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційними скаргами приватного виконавця Виконавчого округу м.Києва Журид Сергія Миколайовича, приватного виконавця Виконавчого округу Одеської області Колечка Дмитра Миколайовича на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 травня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця Виконавчого округу м.Києва Журид Сергія Миколайовича, приватного виконавця Виконавчого округу Одеської області Колечка Дмитра Миколайовича, про визнання дій протиправними, визнання протиправними та скасування постанов,-

В С Т А Н О В И В:

В січні 2021 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до приватного виконавця Виконавчого округу м. Києва Журид Сергія Миколайовича (далі відповідач-1), приватного виконавця Виконавчого округу Одеської області Колечка Дмитра Миколайовича (далі відповідач-2), в якому просив:

- визнати протиправною та скасувати постанову відповідача-1, у виконавчому проваджені ВП №60911270 від 18.12.2019 року про стягнення з боржника основної винагороди;

- визнати протиправними та скасувати постанови відповідача-2, які є похідними від постанови №60911270 від 18.12.2019 року, у виконавчому провадженні ВП№63813790:

про відкриття виконавчого провадження від 03.12.2020 року,

про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 03.12.2020 року,

про арешт майна боржника від 03.12.2020 року,

про арешт коштів боржника від 03.12.2020 року,

про арешт майна боржника від 03.12.2020 року,

про опис та арешт майна (коштів) боржника від 22.12.2020 року,

про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні від 12.01.2021 року;

- визнати протиправними дії та бездіяльність щодо:

безпідставного пред`явлення та прийняття виконавчого документа до виконання;

не доведення та не надсилання документів виконавчого провадження;

не проведення роз`яснювання прав та обов`язків боржника/Позивача;

не надання можливості на ознайомлення з виконавчими документами та у разі не згоди, оскарження їх в судовому порядку;

- стягнути на користь позивача судові витрати за рахунок відповідача-1.

В обґрунтування заявлених позовних вимог було зазначено, що фактичне стягнення заборгованості з позивача за пред`явленим до примусового виконання виконавчого документа в ході здійсненого приватним виконавцем виконавчого провадження фактично не відбулось, оскільки було припинено за заявою стягувача. Позивач також посилається на ч.5 ст.31 Закону України «Про виконавче провадження» якою передбачено, що якщо суму, передбачену в ч.4 цієї статті, стягнуто частково, сума основної винагороди приватного виконавця, визначена як відсоток суми стягнення, виплачується пропорційно до фактично стягнутої суми.

Дану справу було розглянуто судом першої інстанції у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 13.05.2021 року задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність відповідачів щодо не доведення та не надсилання документів виконавчого провадження; не проведення роз`яснювання прав та обов`язків боржника/позивача; не надання можливості на ознайомлення з виконавчими документами та у разі не згоди, оскарження їх в судовому порядку.

Визнано протиправною та скасовано постанову відповідача-1, у виконавчому провадженні ВП №60911270 про стягнення з боржника основної винагороди від 18.12.2019 року.

Визнано протиправними та скасовано постанови відповідача-2 у виконавчому проваджені ВП№63813790 про відкриття виконавчого провадження від 03.12.2020 року, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 03.12.2020 року, про арешт майна боржника від 03.12.2020 року, про арешт коштів боржника від 03.12.2020 року, про арешт майна боржника від 03.12.2020 року, про опис та арешт майна (коштів) боржника від 22.12.2020 року, про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні від 12.01.2021 року.

Не погоджуючись з таким рішенням, відповідачі подали апеляційні скарги, в яких, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просять рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 18.12.2019 року на адресу відповідача-1 надійшла заява від 09.07.2019 року від представника за довіреністю ТОВ «ОТП Факторинг Україна» Царюк М.З. про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа Київського районного суду м.Одеси №2-2823/11 від 30.07.2014 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОТП Факторинг Україна 2 639 749,50 грн. - боргу.

Відповідно до положень статей 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження», відповідачем-1 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання вищевказаного виконавчого документа ВП №60911270 від 18.12.2019 року.

18.12.2019 року у відповідності до ст.42 Закону України «Про виконавче провадження», ст.31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання рішень і рішень інших органів», п.2 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень та пунктів 8, 9 розділу III Інструкції з організації примусового виконання рішень, відповідачем-1 винесені постанови про стягнення з боржника мінімальних витрат виконавчого провадження в сумі 269,00 грн. та постанову про стягнення з боржника основної винагороди в сумі 263 974,95 грн..

23.12.2019 року відповідачем-1 винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника, якою описано та накладено арешт на нерухоме майно позивача.

17.01.2020 року відповідачем-1 призначено суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні з метою визначення ринкової вартості арештованого нерухомого майна боржника, про що винесено відповідну постанову, копію якої направлено на виконання суб`єкту оціночної діяльності на виконання та до відома сторонам виконавчого провадження 17.01.2020 року за вих. №116.

25.01.2020 року на адресу відповідача-1 надійшов звіт про незалежну оцінку арештованого майна. Вартість якого складала 1 480 055,00 грн.. Цього ж дня згідно п.5 ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» сторонам надіслано повідомлення для ознайомлення з оцінкою арештованого майна.

27.01.2020 року за вих. №297 відповідачем-1 до Одеської філії ДП «СЕТАМ» надіслана заявка на реалізацію арештованого майна.

03.02.2020 року до офісу відповідача-1 надійшла заява від стягувача про повернення виконавчого документа без виконання згідно п.1 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження».

12.02.2020 року виконавче провадження по виконанню виконавчого листа Київського районного суду міста Одеси №2-2823/11 від 30.07.2014 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОТП Факторинг Україна 2 639 749,50 грн. - боргу завершено, виконавчий документ разом з постановою про повернення виконавчого документа стягувачу надіслано ТОВ «ОТП Факторинг Україна».

Відповідачем-2 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження 03.12.2020 року ВП №63813790 про примусове виконання постанови Відповідача-1 про стягнення з боржника основної винагороди ВП №60911270 від 18.12.2019 року, у сумі 263 974,95 грн..

В рамках даного виконавчого провадження ВП №63813790 відповідачем-2 винесені наступні постанови:

про арешт майна боржника від 03.12.2020 року, якою накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить на праві приватної власності Позивачу;

постанова про арешт коштів боржника від 03.12.2020 року, якою накладено арешт на грошові кошти всіх видів валют та банківських металів на суму - 265 974,95 грн., з урахуванням суми стягнення за виконавчим документом, стягнення з Позивача основної винагороди приватного виконавця, мінімальних витрат виконавчого провадження, штрафів, що знаходяться на всіх рахунках боржника;

постанова про арешт майна боржника від 03.12.2020 року, якою накладено арешт на нежиле підвальне приміщення S=22,53 кв.м. (реєстраційний номер майна: 10610329) за адресою: АДРЕСА_1 , що відповідно до даної постанови належить позивачу;

постанова про опис та арешт майна (коштів) боржника від 22.12.2020 року, якою постановлено описати та накласти арешт на майно: Нежиле підвальне приміщення, площею 22,53 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , що відповідно до даної постанови, належить позивачу на праві власності на підставі рішення суду №2-4317/05 від 14.02.2005 року, виданого Приморським районним судом м. Одеси.

постанова про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні від 12.01.2021 року, якою постановлено: призначити суб`єкта оціночної діяльності ОСОБА_2 (сертифікат суб`єкта оціночної діяльності №961/18 виданий 10.12.2018 року Фондом Державного майна України, дійсний до 10.12.2021 року) оцінювачем у виконавчому проваджені за №63813790 та надати письмовий висновок з питань оцінки ринкової вартості арештованого нерухомого майна боржника ОСОБА_1 , а саме: нежилого підвального приміщення, площею 22,53 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , враховуючи, що зазначене майно підлягає реалізації у примусовому порядку, у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження», у термін, що не перевищує 15 робочих днів з дня ознайомлення з постановою.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що приватний виконавець не стягнув у примусовому порядку суму зазначену у вказаному виконавчому листі в повному розмірі, а тому у виконавця не було підстав для стягнення виконавчого збору в тому розмірі, який визначений у спірній постанові.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Відповідно до ч.3 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з ч.4 ст.42 Закону України «Про виконавче провадження», на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.45 Закону України «Про виконавче провадження» розподіл стягнутих виконавцем з боржника за виконавчим провадженням грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника) здійснюється у такій черговості, зокрема, у третю чергу задовольняються вимоги стягувача та стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків фактично стягнутої суми або основна винагорода приватного виконавця пропорційно до фактично стягнутої з боржника суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

З огляду на наведені положення Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, чинній станом на час прийняття оскаржуваної постанови про стягнення виконавчого збору, для стягнення державним виконавцем з боржника виконавчого збору необхідна була наявність двох умов, а саме: здійснення державним або приватним виконавцем дій направлених на примусове виконання рішення і фактичне стягнення заборгованості.

Постановою №643 від 08.09.2016 року Кабінет Міністрів України затвердив Порядок виплати винагород державним виконавцям та їх розміри і розмір основної винагороди приватного виконавця (далі Порядок №643), що визначає механізм виплати винагород державним виконавцям, а також розміри винагород державних виконавців і основної винагороди приватного виконавця.

Згідно з положеннями п.4 Порядку №643 фактичним виконанням вважається виконання рішення за виконавчим документом майнового характеру в повному обсязі або частково в порядку, встановленому Закону України «Про виконавче провадження», якщо за таким документом стягнуто виконавчий збір та витрати, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення виконання рішення.

Відповідно до п.6 Порядку №643 для виплати винагороди державний виконавець, на виконанні у якого перебував (перебуває) виконавчий документ, подає заяву, в якій зазначаються: реквізити виконавчого документа; номер виконавчого провадження в автоматизованій системі виконавчого провадження; повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника; категорія стягнення за виконавчим документом; розмір стягнутого виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, реквізити платіжних доручень; перелік виконавчих дій та строки їх проведення; розрахунок належної до виплати винагороди; відомості про дотримання критеріїв.

Аналіз наведених норм Порядку №643 свідчить про те, що у разі фактичного виконання виконавчого документа майнового характеру у повному обсязі або частково державному виконавцю виплачується винагорода у відсотковому співвідношенні від стягнутої суми або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом, якщо за таким виконавчим документом стягнуто виконавчий збір та витрати, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення виконання рішення.

З матеріалів справи вбачається, що 12.02.2020 року відповідачем-1 за заявою стягувача повернуто виконавчий лист Київського районного суду міста Одеси №2-2823/1 1 від 30.07.2014 року стягувачу.

Тобто, приватний виконавець проводив виконавчі дії щодо забезпечення примусового виконання рішення суду про стягнення з боржника на користь стягувача присуджених сум за виконавчим листом, але не стягнув у примусовому порядку суму зазначену у вказаному виконавчому листі в повному обсязі.

За таких підстав та враховуючи наведені вище норми права, колегія суддів вважає, що у приватного виконавця не було підстав для стягнення основної винагороди в тому розмірі, який визначений у спірній постанові, а отже, така постанова не відповідає вимогам ст.27 Закону України «Про виконавче провадження», що також вірно було встановлено судом першої інстанції.

Таким чином, позовні вимоги про визнання протиправною та скасування постанови від 18.12.2019 року у виконавчому провадженні ВП №60911270, яку ухвалено відповідачем-1, про стягнення з боржника основної винагороди, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Разом з цим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки суд дійшов висновку про протиправність та скасування постанови про стягнення основної винагороди, до скасування належать й постанови відповідача-2 у виконавчому проваджені ВП№63813790 про відкриття виконавчого провадження від 03.12.2020 року, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 03.12.2020 року, про арешт майна боржника від 03.12.2020 року, про арешт коштів боржника від 03.12.2020 року, про арешт майна боржника від 03.12.2020 року, про опис та арешт майна (коштів) боржника від 22.12.2020 року, про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні від 12.01.2021 року, як такі, що прийняті на підставі постанови про стягнення виконавчого збору від 18.12.2019 року.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачами не надано належних та допустимих доказів здійснення доведення та надсилання документів виконавчого провадження; проведення роз`яснювання прав та обов`язків боржника/позивача; не надано можливості на ознайомлення з виконавчими документами та у разі не згоди, оскарження їх в судовому порядку.

В апеляційній скарзі відповідач-1 зазначає, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення було порушено правила підсудності. Апелянт вважає, що оскільки у позовній заяві позивач оскаржує дії відповідача-1 щодо винесення постанови про стягнення основної винагороди, вчиненні в межах виконавчого провадження ВП №60911270 по примусовому виконанню рішення Київського районного суду м. Одеси, відкритого за виконавчим листом №2-2823/11, виданого 30.07.2014 року, то дії відповідача-1 як приватного виконавця мали б оскаржуватися в порядку цивільного судочинства у відповідності до ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» та розділу VI ЦПК України в якості здійснення судового контролю за виконанням рішення.

Колегія суддів не може погодитись з такими доводами відповідача-1, виходячи з наступного.

Відповідно ч.2 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

З наведеної норми вбачається, що саме постанова приватного виконавця про стягнення основної винагороди може бути оскаржена сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом, тобто саме в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до ч.1 ст.287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Отже, імперативною нормою закріплено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця або приватного виконавця про стягнення виконавчого збору, основної винагороди, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів.

До юрисдикції адміністративних судів належать також справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.

Відповідно до п.4 ч.1 та ч.2 ст.20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, визначених пунктами 1-3 частини першої цієї статті.

Окружним адміністративним судам підсудні всі адміністративні справи, крім визначених частиною першою цієї статті.

Отже, окружним адміністративним судам підсудні всі адміністративні справи, крім справ з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця щодо виконання ним рішень судів у адміністративних справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності; у справах пов`язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму; у справах пов`язаних з перебуванням іноземців та осіб без громадянства на території України, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам.

Таким чином, оскарження постанови про стягнення основної винагороди приватного виконавця підлягає розгляду саме в межах адміністративного судочинства у порядку встановленому ч.2 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» та саме окружним адміністративним судом, відповідно до КАС України.

В апеляційній скарзі відповідач-2 посилається на те, що позивачем було приховано від суду першої інстанції, а судом першої інстанції не встановлено, що позивач двічі звертався до Одеського окружного адміністративного суду в рамках даної справи та справи №420/862/21 з позовами до приватного виконавця Виконавчого округу м. Києва Журид С.М. та приватного виконавця Виконавчого округу Одеської області Колечка Д.М. з однаковим предметом та з однакових підстав.

Колегія суддів не приймає такі посилання апелянта, виходячи з наступного.

З аналізу даної справи та справи №420/862/21 вбачається, що позивач дійсно звертався до одних і тих самих відповідачів, але в даній справі позивач просив визнати протиправною та скасувати постанову відповідача-1, у виконавчому проваджені ВП №60911270 від 18.12.2019 року про стягнення з боржника основної винагороди, а в справі №420/862/21 позивач просив постанову відповідача-1 про стягнення з боржника основної винагороди від 18.12.2019 року ВП №60911270 вважати не поданою до виконання приватному виконавцю.

Також в даній справі позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що відповідачем-1 фактично не було здійснено повне стягнення заборгованості за пред`явленим до примусового виконання виконавчим документом в ході здійсненого виконавчого провадження, що є підставою для скасування спірної постанови про стягнення з боржника основної винагороди, якою стягується винагорода в розмірі відповідному стягненню заборгованості за пред`явленим виконавчим документом в повному розмірі. Коли, як в справі №420/862/21 позивач обґрунтовував свої вимоги тим, що відповідач без достатніх на те правових підстав відкрив виконавче провадження не за місцем проживання позивача, а постанова про відкриття виконавчого провадження не містить обов`язкових реквізитів та під час здійснення виконавчих дій допустив протиправні дії та бездіяльність щодо безпідставного прийняття виконавчого документа до виконання.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скаргах доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.311, ст.315, ст.316, ст.321, ст.322, ст.325, ст.328 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги приватного виконавця Виконавчого округу м. Києва Журид Сергія Миколайовича, приватного виконавця Виконавчого округу Одеської області Колечка Дмитра Миколайовича залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий суддя Кравченко К.В.
Судді Джабурія О.В. Вербицька Н. В.