Справа № 465/8298/20
Суддя: Мартинишин М. О.
Дата ухвалення: 2021-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

06.09.2021 року м. Львів

Франківський районний суд міста Львова у складі:

головуючої судді Мартинишин М.О.

з участю секретаря Оверко Я.Б.

представника позивача Мудрака Р.Б.

представника відповідача Наконечного О.С.

представника третьої особи Партики Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Франківської районної адміністрації Львівської міської ради в особі адміністративної комісії при Франківській районній адміністрації Львівської міської ради, з участю третьої особи: Львівської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови адміністративної комісії при Франківській районній адміністрації Львівської міської ради №501 від 11.07.2019 року -

В С Т А Н О В И В :

позивач звернувся до суду з позовом доФранківської районної адміністрації Львівської міської ради в особі адміністративної комісії при Франківській районній адміністрації Львівської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови адміністративної комісії при Франківській районній адміністрації Львівської міської ради №501 від 11.07.2019 року, мотивуючи свої вимоги тим, що 11.07.2019 року постановою №501 відповідача стосовно нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу 1360 гривень за правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП, про яку дізнався лише в під час розгляду справи № 465/5702/20 за позовом заступника корівника Львівської місцевої прокуратури №1 в інтересах держави в особі Львівської міської ради про відшкодування шкоди завданої порушенням законодавства про довкілля. Вважає, що оскаржувана постанова була винесена без будь-яких доказів вчинення ним адміністративного правопорушення, оскільки він не вчиняв правопорушення так як відношення до зрізування зелених насаджень чагарників породи граб в кількості 100 штук по АДРЕСА_1 . Вважає, що таке рішення відповідача є протиправним, а притягнення до адміністративної відповідальності - безпідставним, а тому просить такупостанову визнати протиправною та скасувати її. Просить позов задовольнити.

Ухвалою судді від 21.12.2020 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, зазначених в ухвалі.

Після усунення недоліків позивачем, ухвалою судді від 05.01.2021 року поновлено пропущений строк звернення до суду та відкрито провадження у справі.

06.09.2021 року позивач у судове засідання, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце слухання справи, не з`явився. Однак в минулих судових засіданнях позов підтримував, надавав аналогічні пояснення до викладеного у позові та підтвердив, що він добровільно сплатив штрафу на виконання оскаржуваної постанови.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, дав пояснення аналогічні викладених у позові. Просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, пояснивши, що до адміністративної комісії при Франківській районній адміністрації надійшов протокол відносно ОСОБА_1 , за ознаками правопорушення, передбаченого ст.152 КУпАП. Протокол складений відповідно до вимог ст.256 КупАП. Позивач був запрошений на засідання міжвідомчої комісії, однак 11.07.2019 року не з`явився. Тому на підстав зібраних матеріалів було встановлено, що ОСОБА_1 вчинив зрізування зелених насаджень чагарників породи граб в кількості 100 штук по АДРЕСА_1 та було законно прийнято постанову №501 стосовно позивача про накладення адміністративне стягнення у вигляді штрафу 1360 гривень за правопорушення, передбаченого ст.152 КУпАП. Після чого, було скеровано оскаржувану постанову до Франківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції. 21.11.2019 року державним виконавцем Владиш І.В. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з оплатою ОСОБА_1 штрафу по даному порушенню про, що скеровано листи учасникам виконавчого провадження. На підставі викладеного просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Представник третьої особи у в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, посилаючись на позицію та пояснення представника відповідача. Тому просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення, з таких підстав.

Судом встановлено, що постановою адміністративної комісії при Франківській районній адміністрації Львівської міської ради №501 від 11.07.2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 1360 грн./а.с.6/.

Згідно акту обстеження стану навколишнього середовища від 05.06.2019 року встановлено, що при обстеженні працівниками КП «Адміністративно-технічне управління» території за адресою: АДРЕСА_1 виявлено порушення нищення чагарників породи граб, в кількості 100 штук, які росли у вигляді живої огорожі на АДРЕСА_1 та таке порушення було вчинено ТзОВ «Реновація»/а.с.9/.

Згідно рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 30.04.2015р. №294 «Про надання посадовим особам права складати протоколи про адміністративні правопорушення» та статті 255 Кодексу України про адміністративні правопорушення посадові особи КП «Адміністративно-технічне управління» наділені правом складати адміністративні протоколу по статті 152 вказаного Кодексу України.

Відповідно до ст. 152 КУпАП, порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від двадцяти до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, громадян - суб`єктів підприємницької діяльності - від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ч.1 ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Частиною 2 статті 5 КУпАП регламентовано, що сільські, селищні, міські ради встановлюють відповідно до законодавства правила, за порушення яких адміністративну відповідальність передбачено статтями 152, 159 і 182 цього Кодексу.

Згідно ст. 213 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, адміністративними комісіями при виконавчих комітетах сільських, селищних, міських рад.

За ст. 214 КУпАП, адміністративні комісії при виконавчих органах сільських, селищних, міських рад вирішують усі справи про адміністративні правопорушення, за винятком віднесених цим Кодексом до відання інших органів (посадових осіб).

Відповідно до ст. 215 КУпАП, адміністративні комісії утворюються відповідними органами місцевого самоврядування у складі голови, заступника голови, відповідального секретаря, а також членів комісії.

Згідно з ч.1 ст. 218 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 45, 46, 92, 99, 103 1 - 104 1, статтею 136 (за вчинення порушень на автомобільному транспорті), статтями 138, 141, 142, 149 152 розглядають адміністративні комісії при виконавчих органах міських рад.

Відповідно до положень ст.245 КпАП України, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з п.1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно з п.2 ч.1 ст. 255 КУпАП у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в статтях 218-221 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати посадові особи, уповноважені на те виконавчими комітетами сільських, селищних, міських рад (статті 103-1, 103-2, 104, частина перша статті 106 1, статті 106 2, 149 - 152).

Відповідно до ч.1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

З положень 256 КУпАП вбачається, що у разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо місту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання. При складанні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП, про що робиться відмітка у протоколі.

Таким чином, при складанні протоколу про адміністративного правопорушення вимоги щодо змісту були дотримані у повному обсязі.

Суд не погоджується зі ствердженнями позивача в частині неповідомлення його про складання протоколу та про день, час та місце засідання адміністративної комісії та ненадання йому права надати пояснення по суті порушення, оскільки в процесі розгляду справи було достовірно встановлено те, що позивач був належним чином повідомлений про складання відносно нього протоколу та про день, час та місце засідання адміністративної комісії, але не з`явився на нього, що свідчать відповідь Франківської районної адміністрації Львівської міської ради від 29.12.2020 №35-вих-102832 з додатками/а.с.39-44/.

У ст. 280 КУпАП визначено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, повинно бути з`ясовано, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також повинно бути з`ясовано інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладанні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до положень статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомісті.

В силу змісту ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В процесі судового розгляду стороною відповідача була доведена правомірність складання протоколу про адміністративне правопорушення та винесення постанови про накладення на позивача адміністративного стягнення, та те, що був позивач належним чином повідомлено про день, час та місце засідання адміністративної комісії, що свідчить про необґрунтованість позовних вимог.

З представлених на розгляд суду матеріалів вбачається вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ст. 152 КпАП України, постанова винесена правомочною особою, стягнення накладено в межах санкції статті з врахуванням вимог ст. 33 КпАП України та строків накладення адміністративного стягнення.

Позивачем в судовому засіданні не представлено суду жодних доказів на підтвердження своїх тверджень, які б заперечували правомірність винесеної постанови в справі про адміністративне правопорушення.

Відтак, в судовому засіданні не встановлено неправомірності дій відповідача по винесенні постанови у справі про адміністративне правопорушення. Натомість представником відповідача, відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України доведено правомірність винесення оскаржуваної постанови.

Разом з тим, суд враховує також той факт, що позивачу було відомо про винесення оскаржуваної постанови, оскільки 07.08.2019 року він на виконання оскаржуваної постанови добровільно сплатив штраф, що підтверджується квитанцією від 07.08.2019 року/а.с.85/.

Відповідно до статті 19 Конституції України державні органи повинні діяти тільки на підставах, у межах повноважень та у спосіб, які передбачені Конституцією України та законами.

Стаття 6 у ч. 1 КАС України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що, мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно зі ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ч. 3 ст. 241 КАС України судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Разом з тим, на час судового розгляду справи особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначені статтею 286 КАС України.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

За вищевказаних обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки оскаржувана постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення та застосувати адміністративне стягнення за вищевказане правопорушення, доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність позивачем у межах розгляду даної справи надано не було і судом таких обставин не встановлено.

На підставі викладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд вважає, що відповідач, при прийнятті спірної постанови, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, позовні вимоги є недоведеними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Ухвалюючи дане судове рішення суд керується ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі Серявін та інші проти України(п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Оскільки суд відмовляє в задоволенні позову, судові витрати понесені позивачем не підлягають розподілу.

Керуючись ст.ст. 6, 8, 9, 20, 44, 47, 77, 90, 139, 143, 192, 210-211, 241-246, 250, 268 КАС України -

В И Р І Ш И В:

у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Франківської районної адміністрації Львівської міської ради в особі адміністративної комісії при Франківській районній адміністрації Львівської міської ради, з участю третьої особи: Львівської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови адміністративної комісії при Франківській районній адміністрації Львівської міської ради №501 від 11.07.2019 року - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Франківський районний суд м.Львова протягом десяти днів з дня проголошення судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Франківський районний суд м.Львова.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: Франківська районна адміністрація Львівської міської ради, Код , місцезнаходження: м. Львів, вул. Ген. Чупринки, 85.

Третя особа: Львівська міська рада, Код , місцезнаходження: м. Львів, пл. Ринок, 1.

Дата складення повного судового рішення - 06.09.2021 року.

Суддя Мартинишин М.О.